СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

23.10.2018 Справа №922/1212/17

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Склярук О.І., суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В.,

розглянувши заяву про самовідвід судді Гетьмана Р.А. в приміщенні Східного апеляційного господарського суду у справі за апеляційною скаргою Головного територіального управління юстиції в Харківській області, м. Харків (вх.№3395Х/1-41 від 06.11.2017 ) на рішення Господарського суду Харківської області від 04.09.2017 у справі №922/1212/17,

за позовом Фізичної особи - підприємця Царьової Людмили Анатоліївни, м. Нова-Каховка,

до 1. Головного територіального управління юстиції в Харківській області, м. Харків,

2. Головного Управління Державної казначейської служби України у Харківській області, м. Харків,

про стягнення коштів 163917,00 грн, -

ВСТАНОВИЛА:

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи №922/1212/17 призначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Склярук О.І., суддя Дучал Н.М., суддя Россолов В.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.10.2018 прийнято справу №922/1212/17 до провадження та призначено її до розгляду на 23.10.2018.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, у зв'язку з відпусткою судді Дучал Н.М., для розгляду справи №922/1212/17 призначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Склярук О.І., суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В.

Як вбачається з матеріалів справи суддею Гетьманом Р.А. було подано заяву про самовідвід у даній справі. Зокрема, у заяві судді вказано, що враховуючи те, що важливою є та довіра, яку суди в демократичному суспільстві повинні викликати у громадськості, з метою уникнення конфліктної ситуації при розгляді справи, запобігання виникнення у представників сторін та інших осіб сумнівів щодо неупередженого розгляду цієї справи та забезпечення довіри до складу суду, з огляду на положення статті 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на розгляд її справи неупередженим судом та з метою виключення сумнівів щодо законності та справедливості результатів розгляду справи, суддею Гетьманом Р.А. заявлено самовідвід.

Згідно ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, за якою суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що у ГПК України не наведено вичерпного переліку обставин, які можуть викликати сумнів у неупередженості або об'єктивності судді.

При цьому, колегія суддів зазначає, що у Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Верховною Радою України 17.07.1997) передбачено, що кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку, встановленого законом (п. 1 ст. 6 Конвенції).

Правова позиція Європейського Суду з прав людини передбачає, що об'єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об'єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім. При зовнішній демонстрації судом незалежності та безсторонності можуть виникнути щодо цього сумніви. Тому важливою є та довіра, яку суди в демократичному суспільстві повинні викликати у громадськості (див.: Hauschildt v. Denmark judgment of 24 May 1989, Series A, No. 154, p. 48).

Згідно п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006, схвалених резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 №2006/23, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об'єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. Довіра суспільства до судової системи, а також до авторитету судової системи в питаннях моралі, чесності та непідкупності судових органів посідає першочергове місце в сучасному демократичному суспільстві.

Відповідно до статті 3 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з'їздом суддів України 22.02.2013, суддя має докладати всіх зусиль до того, щоб на думку розсудливої, законослухняної та поінформованої людини його поведінка була бездоганною.

В статті 10 Кодексу суддівської етики встановлено, що суддя повинен виконувати обов'язки судді безсторонньо і неупереджено та утримуватися від поведінки, будь-яких дій або висловлювань, що можуть призвести до виникнення сумнівів у рівності професійних суддів, народних засідателів та присяжних при здійсненні правосуддя.

Рішенням Ради суддів України від 04.02.2016 №1 був затверджений Коментар до Кодексу суддівської етики.

В цьому Коментарі зазначено, що суддя повинен дбати про те, щоб його поведінка була бездоганною з точки зору стороннього спостерігача. Дії та поведінка судді повинні підтримувати впевненість громадськості у чесності й непідкупності судових органів. Не досить лише вершити правосуддя; потрібно, щоб його звершення було очевидним для загалу.

В Коментарі до статті 10 Кодексу зазначено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об'єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. Інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес. Згідно з положеннями коментованої статті підставою для самовідводу може стати обставина, коли судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Це означає, що особисто судді стали відомі певні обставини або факти, які потенційно можуть вплинути на прийняття ним рішення по справі або викликати у сторін сумніви в справедливості та об'єктивності судді.

Заява судді Гетьмана Р.А. про самовідвід мотивована тим, що представником позивача неодноразово висловлювались звинувачення щодо необ'єктивності та неупередженості суддів при розгляді даної справи, що підриває честь та гідність суддів. Отже, на думку колегії суддів існує необхідність виключення обставин, які можуть поставити під сумнів неупередженість судді при розгляді даної апеляційної скарги, недопущення у подальшому сумнівів у сторін чи інших осіб щодо неупередженості суду апеляційної інстанції та забезпечення довіри до судової влади України, а також виключення суб'єктивних підстав для сумніву заявника в неупередженості суду.

Таким чином, з метою уникнення сумнівів усіх учасників процесу та інших осіб у неупередженості судді під час розгляду справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для самовідводу від участі у розгляді справи №922/1212/17, на підставі ст.ст.35,39 Господарського процесуального кодексу України.

Частинами 1 та 9 ст. 39 ГПК України визначено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

У разі задоволення заяви про відвід одному або декільком суддям, які розглядають справу колегіально, справа розглядається в тому самому суді таким самим складом колегії суддів із заміною відведеного судді або суддів, або іншим складом суддів, який визначається у порядку, встановленому статтею 32 цього Кодексу (ч. 2 ст. 40 ГПК України).

Враховуючи вищевикладене, подана суддями заява про самовідвід підлягає задоволенню, а матеріали справи передачі для здійснення повторного автоматизованого розподілу із заміною відведеного судді відповідно до ст.32 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 32, 35, 38, 40 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Заяву судді Гетьмана Р.А. про самовідвід - задовольнити.

Справу №922/1212/17 передати для заміни відведеного судді в порядку ст. 32 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя О.І. Склярук

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя В.В. Россолов