ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

про відмову у розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження

з викликом сторін

12.10.2018

Справа № 910/12611/18

Суддя господарського суду міста Києва Головіна К.І., розглянувши

заяву Комунального підприємства “Київтранспарксервіс”

про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Паркінг Україна”

до Комунального підприємства “Київтранспарксервіс”

про стягнення 175 805, 73 грн.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва з позовом звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю “Паркінг Україна (далі – ТОВ “Паркінг Україна”) до Комунального підприємства “Київтранспарксервіс” (далі – КП “Київтранспарксервіс”) про стягнення заборгованості за договором оренди № 3.5-51.17 від 19.09.2017 р. у сумі 175 805, 73 грн. на підставі ст.ст. 526, 549, 625, 759 ЦК України.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.09.2018 дану позовну заяву було прийнято до розгляду та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Цією ж ухвалою сторонам надано можливість реалізувати процесуальні права та обов'язки.

08.10.2018 р. через канцелярію суду від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомлення сторін по справі.

Подане клопотання мотивоване тим, що КП “Київтранспарксервіс” станом на дату подання зазначеного клопотання не отримало позовної заяви із додатками, а тому позбавлене можливості використати повною мірою свої процесуальні права та обов’язки під час розгляду справи, що свідчить про порушення принципу рівності сторін. За таких обставин спір має розглядатись у судовому засіданні з викликом сторін.

Розглянувши вказане клопотання, суд вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

За змістом ч. 5 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Частиною 6 ст. 252 ГПК України передбачено, що суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

У даному випадку суд враховує, що справа є малозначною у розумінні ч. 5 ст. 12 ГПК України, не є складною, характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають розгляду справи у судовому засіданні з викликом сторін.

Відповідач посилається також у своєму клопотанні на порушення рівності учасників судового процесу перед законом і судом, з приводу чого суд зазначає наступне.

Статтею 7 ГПК України визначено, що правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак чи обставин. Дана норма кореспондується зі ст. 46 ГПК України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов’язки.

Також відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності тісно пов’язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з’ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Суд зазначає, що відповідачу надані всі процесуальні права та можливості передбачені законом, у повному обсязі та судом вони не обмежуються, зокрема щодо права на ознайомлення з матеріалами справи, надання письмових пояснень та доказів.

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження (як спрощеного так і загального) учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Згідно до ч. 3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч. 1-3 ст. 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов’язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 14 ГПК України).

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою господарського суду міста Києва від 26.09.2018 р. сторонам було надано строк на подання заяв, клопотань та доказів, який суд визначив з урахуванням вимог ст. ст. 165, 166, 167 ГПК України, у строк до 20.10.2018 р., тобто відповідачу (як і позивачу) був наданий розумний та достатній строк для вчинення ним процесуальних дій (ознайомлення з матеріалами справи, подання пояснень, заяв, доказів), враховуючи загальні строки, передбачені законом, для розгляду господарської справи.

Отже, за змістом указаних приписів закону відповідач має право (і суд надає йому таку можливість) реалізувати всі свої процесуальні права та добросовісно виконати свої обов'язки, передбачені законом з метою повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Частиною 1 ст. 43 ГПК України передбачено, що учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Таким чином, оскільки в даному випадку справа є малозначною, яка розглядається тільки в порядку спрощеного позовного провадження та матеріали поданої заяви не містять належного обґрунтування щодо підстав для розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, суд приходить до висновку, що клопотання відповідача задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 234, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання Комунального підприємства “Київтранспарксервіс” про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та окремо від рішення суду не підлягає оскарженню.

Суддя                                                                                            К.І. Головіна