ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"18" жовтня 2018 р.                                                             Справа № 924/865/18

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Мухи М.Є., за участю секретаря судового засідання Попика О.В. розглянувши матеріали

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЛЕАН", ЛТД, м. Івано - Франківськ

до сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив", Хмельницька обл. м. Шепетівка

про стягнення 56 371,25 грн. боргу та 12 588,09 грн. штрафних санкцій

Представники сторін в судове засідання не з'явились

В судовому засіданні відповідно до ст.240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Процесуальні дії по справі.

Ухвалою від 21.09.2018р. відкрито провадження у справі, постановлено розглядати страву №924/865/18 за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 18.10.2018р.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позивач звернувся із позовом до суду в якому просить стягнути з відповідача 69 597,65грн. заборгованості в т.ч. 56 371,25грн. основного боргу, 8519,41грн. пені, 1355,91грн. 3% річних та 3351,08грн. індексу інфляції. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору №120316 купівлі - продажу товарів від 02.03.2016р. а також положення ст.ст. 509, 525, 530, 599, 611, 692, 712 ЦК України.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, натомість у клопотанні від 17.10.2018р. просить розглядати справу без участі представника за наявними в справі матеріалами. Клопотання судом приймається.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, відзиву на позов не подав, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином про що свідчить повідомлення про вручення судової повістки. від 24.09.18р. Судом також береться до уваги ч.5 ст.252 ГПК України, яка передбачає, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь - якої із сторін про інше.

Оскільки відповідачем зазначених клопотань не подано, справа розглядається судом за наявними в ній матеріалами.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

02.03.16р. між ТОВ "Галеан" (продавець) та СВК "Перший національний виробничий кооператив" (покупець) укладено договір №120316 купівлі - продажу товарів за яким продавець зобов'язується продати, а покупець прийняти та оплатити товар в кількості, асортименті та в строк, що визначені в заявках та/або в рахунках-фактурах та/або в накладних на відпуск товару, які є невід'ємною частиною цього Договору, навіть при відсутності вказівки (посилання) на даний договір в самій накладній.

Відповідно до п.2,3 договору ціна на Товар узгоджується Сторонами і вказується в рахунках-фактурах та/або в накладних на відпуск товару, які додаються до Договору і є його невід'ємною частиною. Ціна Товару включає в себе витрати на доставку Товару на склад покупця, вартість упаковки, маркування та сертифікації Товару у відповідності до чинного законодавства. Умови і термін оплати - 100 % передоплата. Фактом отримання оплати від покупця є фактичне зарахування коштів банком продавця на розрахунковий рахунок продавця.

Згідно п.5 договору терміни та інші умови поставки Товару покупцю - згідно заявок покупця, що додаються до Договору і є його невід'ємною частиною. Заявка може бути передана продавцю за допомогою факсу, телефону або електронної пошти. Доставка Товарів на склад покупця здійснюється коштами і за рахунок продавця, інше не оговорено додатково. Товар приймається по кількості згідно супровідних документів, по якості - згідно сертифікату якості та Інструкцій П-6 та П-7. Перехід права власності і всіх ризиків на Товар (випадкового знищення або пошкодження товару) здійснюється в момент передачі Товару від продавця покупцю про що свідчать підписи повноважних представників сторін на видаткових накладних та товарно - транспортних накладних. Факт отримання товару підтверджується видачею покупцем доручення на отриманий товар та підписами повноважних представників сторін на товаросупроводжувальних документах.

Сторони несуть відповідальність у випадках і в порядку, передбачених чинним законодавством України, включаючи відшкодування прямого збитку і втраченої вигоди. За непоставку товару в строк, якщо він письмово визначений сторонами, продавець сплачує штрафні санкції у розмірі 0,5 % від суми заборгованості за кожний прострочений день, але не більше подвійної облікової ставки НБУ за кожний прострочений день. За непоставку товару з вини продавця (за виключенням форс-мажорних обставин), продавець повертає покупцю суму у випадку внесення покупцем передоплати за товар. З безпідставну відмову прийняти попередньо замовлений товар, що відповідає умовам Договору, покупець компенсує продавцю всі витрати, пов'язані з доставкою товару та його поверненням на склад продавця. За затримку оплати товару покупець сплачує штрафні санкції у розмірі 0,5 % від суми заборгованості, але не більше подвійної облікової ставки НБУ за кожний прострочений день. (п.6 договору).

Відповідно до п.9 договір вступає в законну силу з моменту його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2017р., але в будь-якому випадку до повного виконання всіх зобов'язань по цьому Договору. У випадку якщо жодна зі сторін, протягом 30 днів до його закінчення, не подала заяви про його розірвання, Договір вважається пролонгований на кожний наступний календарний рік на тих же умовах. Зміни умов Договору мають юридичну силу і визнаються сторонами до виконання, якщо вони узгоджені і підписані обома сторонами у письмових додатках до Договору. Договір, додатки до нього, узгоджені і підписані через факсимільний зв'язок мають юридичну силу і виконання їх. обов'язкове для обох сторін.

Договір підписаний представниками сторін та скріплений печатками підприємств.

Позивачем на виконання умов договору на підставі накладних №2029 від 03.05.17р., №2168 від 11.05.2017р., №2169 від 11.05.2017р., №2251 від 15.05.17р. поставлено відповідачу товар на загальну суму 119800грн., який оплачений останнім частково.

14.07.2017р. відповідачу направлено попередження із пропозицією провести оплату товару на протязі 3 банківських днів з моменту отримання даного попередження.

У відповідь на дану вимогу відповідач листом від 08.08.2017р. запропонував позивачу розстрочити сплату боргу згідно графіку: до 31.08.2017р. - 16 000грн., до 30.09.2017р. - 16000грн., до 31.10.2017р. - 16000грн., до 30.11.2017р. - 16000грн., до 31.12.2017р. - 15371,25грн.

Відповідно до графіку, відповідачем сплачено частину заборгованості у сумі 23 000грн., залишок заборгованості становить 56 371,25грн., яку позивач просить стягнути.

Поряд із цим позивачем нараховані та заявлені до стягнення 8519,41грн. пені, 1355,91грн. 3% річних та 3351,08грн. індексу інфляції.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов’язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України господарські зобов’язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

В силу зобов’язання боржник зобов’язаний вчинити на користь кредитора певну дію, в тому числі сплатити борг, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України, ч. 1 ст. 173 ГК України).

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов’язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов’язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Невиконання зобов’язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає, як порушення зобов’язання.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи встановлено факт виконання позивачем зобов'язань згідно укладеного між сторонами договору №120316 купівлі - продажу товарів від 02.03.2016р. про що свідчать накладні №2029 від 03.05.17р., №2168 від 11.05.2017р., №2169 від 11.05.2017р., №2251 від 15.05.17р. Крім того, відповідачем у листі від 08.08.2017р. не заперечувалось існування заборгованості з оплати за отриманий товар та запропоновано графік розстрочки сплату боргу, який позивачем був прийнятий.

Однак станом на дату винесення рішення борг у розмірі 56 371,25грн. відповідачем не сплачений, його наявність не спростована.

Зважаючи на викладене, суд вважає вимогу позивач про стягнення 56 371,25грн. боргу обґрунтованою, підтвердженою матеріалами справи та такою, що підлягає задоволенню.

Враховуючи несвоєчасні розрахунки відповідача щодо оплати отриманого товару позивачем нараховані та заявлені до стягнення 8519,41грн. пені, 1355,91грн. 3% річних та 3351,08грн. індексу інфляції.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається із доданого до матеріалів справи розрахунку позивачем нараховані 3% річних виходячи із графіку оплати запропонованого відповідачем. Судом проведено перерахунок заявлених до стягнення 1355,91грн. 3% річних та встановлено їх правильне та правомірне нарахування, а тому в цій частині позов підлягає задоволенню в повному розмірі.

Під час перерахунку втрат від інфляції судом враховуються положення п.3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань". Так, згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. Тому, враховуючи викладене, правомірною до стягнення буде сума у розмірі 2193,66грн. інфляційних втрат. У стягненні 1157,42 грн. інфляційних втрат належить відмовити.

Відповідно до п.6.5 Договору за затримку оплати товару покупець сплачує штрафні санкції у розмірі 0,5 % від суми заборгованості, але не більше подвійної облікової ставки НБУ за кожний прострочений день.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 ст. 551 Цивільного кодексу України встановлено, що предметом неустойки є грошова сума, рухоме і нерухоме майно, а частина 2 - якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Стаття 230 Господарського кодексу України передбачає, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано

Позивачем заявлено до стягнення 8519,41 грн. пені згідно наданого розрахунку. Суд, перевіривши правильність нарахування пені прийшов до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 8499,21грн., натомість у 20,20грн. пені слід відмовити, оскільки позивачем при обрахунку пені враховано день проплати (30.11.2017р.), що є безпідставним.

Відповідно ст.13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховується, що згідно ч.1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Враховуючи вищенаведене, позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 123, ч.4 п.3 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241, Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЛЕАН", ЛТД (м. Івано - Франківськ, вул. Довженка, 26, ) до сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив" (Хмельницька обл. м. Шепетівка, Старокостянтинівське шосе, 31 ) про стягнення 56 371,25 грн. боргу та 12 588,09 грн. штрафних санкцій задовольнити частково.

Стягнути з сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив" (Хмельницька обл. м. Шепетівка, Старокостянтинівське шосе, 31 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЛЕАН" ЛТД (м. Івано - Франківськ, вул. Довженка, 26, ) 56371,25грн. (п'ятдесят шість тисяч триста сімдесят одну гривню 25коп.) боргу, 8499,21грн. (вісім тисяч чотириста дев'яносто дев'ять гривень 21 коп.) пені, 1355,91грн. (одна тисяча триста п'ятдесят п'ять гривень 91коп.) 3% річних, 2193,66грн. (дві тисячі сто дев'яносто три гривні 66коп.) інфляційних нарахувань та 1732,19грн. (одна тисяча сімсот тридцять дві гривні 19коп.) витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

У позові про стягнення 1157,42грн. інфляційних втрат та 20,20грн. пені відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. (ч.1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. (ч.1, 2 ст. 256 ГПК України).

Повний текст рішення складено 22.10.2018р.

Суддя                                                                                                    М.Є. Муха

Віддруковано 3 примірники: 1 - до справи, 2 - позивачу (76026 м. Івано-Франківськ, вул. Довженка, 26), 3 - відповідача (30400 Хмельницька обл. м. Шепетівка , Старокостянтинівське шосе, буд. 31). Всім з повідомленням про вручення.