ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2018 Справа №914/1391/18

м. Львів

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАН ЛОГІСТИК", м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЛІЦІЯ-ТРЕЙД", м. Городок

про стягнення 199 500, 00 грн.

Суддя Н.Мороз

При секретарі Ю.Забора

Представники:

Від позивача: Поліщук С. М.

Від відповідача: Гупало О. С.

Суть спору:

Позовну заяву подано Товариством з обмеженою відповідальністю "ПАН ЛОГІСТИК", м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЛІЦІЯ-ТРЕЙД", м. Городок про стягнення 199 500, 00 грн.

Ухвалою суду від 06.08.2018р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до розгляду по суті на 04.09.2018р.

Для об'єктивного та всестороннього вирішення спору, 04.09.2018р. розгляд справи було відкладено на 02.10.2018р.

В судове засідання 02.10.2018р. представник позивача з'явився. Повідомив про часткову сплату відповідачем заборгованості у розмірі 92 500, 00 грн., внаслідок чого станом на 01.10.2018р. заборгованість відповідача перед позивачем становить 107 000, 00 грн., що підтвердив довідкою про стан заборгованості від 01.10.2018р. №214. Дав пояснення по суті спору, зокрема пояснив, що згідно договору №54/TR/2015 про надання транспортно-експедиційних послуг, укладеного між сторонами 09.10.2015р., позивачем здійснено перевезення вантажу, однак, відповідачем прострочено оплату наданих послуг, внаслідок чого в останнього виникла заборгованість у розмірі 199 500, 00 грн. Позов просить задоволити з врахуванням часткової оплати, здійсненої відповідачем після відкриття провадження у справі.

Представник відповідача в судове засідання з'явився. Позовні вимоги визнав усно. В підтвердження часткової оплати подав акт звірки взаєморозрахунків між сторонами за період 01.07.2018р. - 01.10.2018р., згідно якого сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 107 000, 00 грн. В частині оплати, здійсненої відповідачем після відкриття провадження у справі просить закрити провадження.

Розглянувши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, створивши у відповідності до ст. 13 ГПК України сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, суд встановив.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов"язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов"язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку. Однією з підстав виникнення зобов"язань, згідно ст.11 ЦК України, зокрема є договори та інші правочини.

09.10.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ПАН ЛОГІСТИК" (позивач, за договором - експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ГАЛІЦІЯ-ТРЕЙД" (відповідач, за договором - замовник) укладено договір №54/TR/2015 про надання транспортно-експедиційних послуг.

Згідно п. 1.1 договору, замовник доручає, а експедитор зобов'язується надати транспортно-експедиційні послуги з метою доставки автомобільним транспортом ввірений для перевезення вантаж, а замовник бере зобов'язання сплатити плату за надані послуги.

Розрахунки між експедитором і замовником здійснюються у безготівковій формі, на підставі рахунка шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок експедитора (п.4.1). Оплата здійснюється протягом 14 календарних днів з моменту отримання від експедитора належним чином оформлених оригіналів акту виконаних робіт, товарно-транспортних накладних на перевезений товар та податкових накладних, зареєстрованих у відповідності до діючого законодавства (п.4.3).

На виконання вищезазначених умов договору, експедитором здійснено перевезення вантажів, що підтверджується актами надання послуг, письмовою заявкою про перевезення вантажу, товарно-транспортними/видатковими накладними, рахунками на оплату та актом надання послуг на загальну суму 199 500, 00 грн. Вказані документи підписано та скріплено печатками сторін без жодних застережень.

Однак, відповідач свого зобов'язання щодо оплати за надані транспортно-експедиторські послуги не виконав, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість.

З метою досудового врегулювання спору, позивачем на адресу відповідача надіслано вимогу-претензію №120 від 13.06.2018р. про погашення заборгованості, яку залишено останнім без відповіді та задоволення.

З метою захисту своїх прав, позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за надані транспортно-експедиторські послуги.

Згідно ст. 316 ГК України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Згідно ст.526 ЦК України в контексті з вимогами ст.193 ГК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно приписів ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Встановлюючи презумпцію вини особи, яка порушила зобов'язання, ЦК України покладає на неї обов'язок довести відсутність своєї вини. Особа звільняється від відповідальності лише в тому разі, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні зобов'язання (постанова Верховного Суду України від 17.05.2017 р. у справі №911/151/16, постанова Вищого господарського суду України від 24.01.2017 р. у справі № 922/5651/15).

Таким чином саме особа, яка порушила зобов'язання має довести відсутність своєї вини у вказаному порушенні в силу вимог вищевказаних норм законодавства.

В той же час, відповідачем в порушення приписів ст.74 ГПК України не доведено, що ним ужито усіх заходів для недопущення господарського правопорушення (прострочення оплати заборгованості за договором №54/TR/2015 про надання транспортно-експедиційних послуг від 09.10.2015р.).

Уклавши вказаний вище договір та отримавши від позивача послуги перевезення вантажу, відповідачу було відомо про виникнення у нього обов'язку щодо оплати за надані послуги.

Невжиття відповідачем заходів, спрямованих на виконання свого зобов'язання за договором щодо оплати наданих послуг за своєю суттю є ухиленням від виконання господарського зобов'язання.

Разом з тим, в силу ст.ст. 6, 626 ЦК України, сторони є вільними у виборі контрагента та визначенні (погоджені) умов договору. При цьому відносини, що виникли між сторонами засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (ч. 1 ст. 1 ЦК України), що регулюються актами цивільного законодавства України.

Дослідивши та проаналізувавши подані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачем не виконано передбаченого договором та законом обов'язку щодо оплати за надані послуги перевезення, чим було порушено право позивача на одержання коштів. Відтак, позивач в порядку захисту свого порушеного права вправі вимагати стягнення з відповідача заборгованості за договором №54/TR/2015 про надання транспортно-експедиційних послуг від 09.10.2015р.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 191 ГПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В процесі розгляду справи, відповідачем частково сплачено заборгованість у розмірі 92 500, 00 грн., що підтверджується довідкою позивача про стан заборгованості відповідача від 01.10.2018р. №214, а також актом звірки взаєморозрахунків між сторонами за період 01.07.2018р. - 01.10.2018р. (в матеріалах справи).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи викладене, наявні докази та клопотання позивача, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі в частині стягнення основного боргу в сумі 92 500, 00 грн.

Таким чином, загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору та порушенням строків оплати за надані транспортно-експедиторські послуги, підтверджена матеріалами справи, визнана відповідачем та становить 107 000, 00 грн. Доказів зворотнього суду не надано.

Згідно ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Судові витрати, відповідно до ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог .

Керуючись ст.ст. 13, 46, 73, 74, 76-78, 129, 231, 233, 236-238, 240, 327 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1.Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЛІЦІЯ-ТРЕЙД», Львівська область, м. Городок, вул. Львівська, 247А () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАН ЛОГІСТИК», м. Київ, вул. Деміївська, 43 () - 107 000, 00 грн. - заборгованості та 2 993, 00 грн. судового збору.

3. В частині стягнення заборгованості в розмірі 92 500, 00 грн. - провадження закрити.

У зв"язку із відрядженням судді Мороз Н. В. у період з 10.10.2018р. по 13.10.2018р., повний текст рішення виготовлено 16.10.2018р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Суддя Мороз Н.В.