РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.10.2018Справа № 910/10885/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., за участю секретаря судового засідання Дьогтяр О.О., розглянув матеріали господарської справи

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс Будівельників України"

до приватного підприємства "ГАРНІ-СТРОЙ"

про стягнення 81 860,01 грн.

Суддя Удалова О.Г.

представники учасників сторін не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Альянс Будівельників України" (далі - позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до приватного підприємства "ГАРНІ-СТРОЙ" (далі - відповідач) про стягнення 81 860,01 грн., з яких 62 924,94 грн. основного боргу, 57,68 грн. інфляційних втрат, 18 877,48 грн. штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки № АБУ-0501/2 від 05.01.2016 в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.08.2018 відкрито провадження у справі № 910/10885/18 та призначено судове засіданні у порядку спрощеного позовного провадження на 18.09.2018.

18.09.2018 від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Представники сторін у судове засідання 18.09.2018 не з'явились.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.09.2018 відкладено розгляд справи в порядку спрощеного провадження на 02.10.2018.

У судове засідання 02.10.2018 представники сторін не з'явились, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, відповідач правом надати відзив на позовну заяву не скористався.

Зважаючи на відсутність підстав для відкладення розгляду справи та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами відповідно до правил ч. 9 ст. 165, ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України).

Розглянувши надані документи та матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

05.01.2016 між товариством з обмеженою відповідальністю "Альянс Будівельників України" (далі - постачальник) та приватним підприємством "ГАРНІ-СТРОЙ" (далі - покупець) укладено договір поставки № АБУ-0501/2 (далі - договір), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов'язується поставляти покупцю, а покупець приймати та оплачувати будівельні матеріали (товар). Вид, одиниця виміру, ціна, умови та строки поставки яких визначені сторонами у специфікаціях та/або видаткових накладних, що мають силу специфікацій, які є невід'ємною частиною даного договору.

Відповідно до п. 3.1 договору, поставка товару здійснюється на підставі письмових або усних замовлень покупця.

Згідно з п. 4.6 договору, право власності на товар та ризики виникають у покупця в момент передачі товару покупцю, що фіксується у товарно-транспортних накладних та підтверджують момент передачі та отримання товару покупцем.

Ціна товару встановлюється в національній валюті України. Ціна вказується у специфікаціях та видаткових накладних (п. 5.1 договору).

Пунктом 6.2 договору встановлено, що поставка товару здійснюється за умови 100% попередньої оплати. Факт приймання-передачі товару підтверджується підписами представників сторін на товарно-транспортних накладних.

Відповідно до п. 9.1 договору, договір набуває чинності з моменту підписання обома сторонами та діє до 31.12.2017, а в частині грошових розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов'язань згідно умов даного договору.

На виконання умов договору, у період з квітня 2018 по травень 2018 позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 67 396,64 грн., що підтверджується наступними видатковими накладними: № 2030 від 11.04.2018 на суму 9 613,80 грн., № 2362 від 17.04.2018 на суму 9 443,70 грн., № 2361 від 17.04.2018 на суму 16 675,90 грн., № 2781 від 24.04.2018 на суму 13 420,35 грн., № 3636 від 11.05.2018 на суму 10 892,89 грн., № 4419 від 31.05.2018 на суму 7 350,00 грн.

За твердженням позивача, заборгованість відповідача за вказаними накладними становить 62 924,94 грн., про що також зазначається в акті звірки розрахунків, який підписаний представниками сторін та скріплений печатками підприємств.

У зв'язку з тим, що відповідачем несвоєчасно здійснено оплату за поставлений позивачем товар, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача крім суми основного боргу в розмірі 62 924,94 грн., також 57,68 грн. інфляційних втрат та 18 877,48 грн. штрафу.

Розглядаючи даний спір та вирішуючи його по суті, господарський суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки. Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

На підставі укладеного між сторонами договору у позивача виник обов'язок здійснити поставку товару, а у відповідача - прийняти товар в обсязі, погодженому сторонами та оплатити його вартість.

На виконання взятих на себе зобов'язань за договором, позивач поставив, а відповідач прийняв товар за видатковими накладними № 2030 від 11.04.2018, № 2362 від 17.04.2018, № 2361 від 17.04.2018, № 2781 від 24.04.2018, № 3636 від 11.05.2018, № 4419 від 31.05.2018 на загальну суму 67 396,64 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Сторонами у договорі погоджено, що відповідач здійснює 100% передоплату за товар.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що:

- суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зобов'язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідач, в порушення умов договору лише частково оплатив товар.

Заборгованість відповідача перед позивачем за договором поставки № АБУ-0501/2 від 05.01.2019 становить 62 924,94 грн.

Враховуючи викладене вище, оскільки доказів оплати заборгованості відповідачем не надано, як і не надано доказів на спростування наявності боргу у вказаному розмірі, суд задовольняє позовні вимоги про стягнення заборгованості у сумі 62 924,94 грн.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 57,68 грн. інфляційних втрат, нараховані за період з квітня 2018 по червень 2018 та 18 877,48 грн. штрафу.

Частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України передбачено, що за прострочення виконання грошового зобов'язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У пункті 1.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" визначено, що з урахуванням приписів статті 549, частини другої статті 625 ЦК України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" правовими наслідками порушення грошового зобов'язання, тобто зобов'язання сплатити гроші, є обов'язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, суд встановив, що він є арифметично вірним, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати у розмірі 57,68 грн.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Суб'єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Відповідальність у вигляді штрафу передбачена сторонами у п. 7.2 договору, відповідно до якого у випадку невиконання покупцем п. 6.2 договору, постачальник має право призупинити поставку товару до моменту повного розрахунку, крім цього, у випадку якщо постачальник все-таки передав товар покупцеві, а покупець не оплатив поставлений товар протягом 5 банківських днів від дати поставки товару, покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 30% від суми заборгованості.

Як підтверджено матеріалами справи, мало місце прострочення оплати поставленої продукції понад 5 банківських днів, у зв'язку з чим, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу штраф передбачений пунктом 7.2. договору. Розрахунок штрафу у сумі 18 877,48 грн. є арифметично вірним, а тому вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з приватного підприємства "ГАРНІ-СТРОЙ" (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 9-Б, ідентифікаційний код 22795129) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс Будівельників України" (04053, м. Київ, вул. Гоголівська, буд. 43-А, кв. 2, ідентифікаційний код 37354345) 62 924,94 грн. (шістдесят дві тисячі дев'ятсот двадцять чотири грн. 94 коп.) основного боргу, 57,68 грн. (п'ятдесят сім грн. 68 коп.) інфляційних втрат, 18 877,48 грн. (вісімнадцять тисяч вісімсот сімдесят сім грн. 48 коп.) штрафу та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві грн. 00 коп.).

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 19.10.2018.

Суддя О.Г. Удалова