ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2018м. ДніпроСправа № 904/3526/18

Суддя господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г. при секретарі судового засідання Яковлєвій А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс", м. Київ

до Асоціації фермерів "Агрокомплекс", с. Орлівщина, Дніпропетровська область

про стягнення відсотків за користування чужими грошовими коштами у розмірі 52511грн.22коп. та штрафу у розмірі 1214917грн.82коп.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, договір №12-10-2017 від 12.10.2017р.

Від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" звернулось до Асоціації фермерів "Агрокомплекс" з позовом про стягнення відсотків за користування чужими грошовими коштами у розмірі 1381грн.87коп. та штрафу у розмірі 857грн.93коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки на умовах товарного кредиту №ТК010411/2 від 01.04.2011р. в частині оплати поставленого товару.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.08.2018р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

03.09.2018р. на адресу суду надійшла заява позивача про збільшення розміру позовних вимог. У вказаній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача відсотки за користування чужими грошовими коштами у розмірі 52511грн.22коп. та штрафу у розмірі 1214917грн.82коп.

Дослідивши обставини, викладені в заяві позивача, перевіривши повноваження особи, яка її підписала та встановивши, що вказана заява відповідає вимогам чинного законодавства України, суд прийняв заяву позивача про збільшення позовних вимог.

Таким чином, з урахуванням заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог, предметом розгляду у справі є стягнення з Асоціації фермерів "Агрокомплекс" на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" відсотків за користування чужими грошовими коштами у розмірі 52511грн.22коп. та штрафу у розмірі 1214917грн.82коп.

У звязку з невиконанням відповідачем вимог суду, викладених в ухвалах Господарського суду Дніпропетровської області від 09.08.2018р., 05.092018р. та незявленням у судові засідання, розгляд справи відкладався.

Вказані ухвали суду були направлені відповідачу у справі в установленому порядку на адресу, вказану у спеціальному витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, який наявний в матеріалах справи (а.с. 79-81).

Поштова кореспонденція, направлена судом на адресу відповідача повернулась до суду з відміткою підприємства звязку "за закінченням терміну зберігання".

Пунктом 99 Правил надання поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009р., передбачено, що рекомендовані поштові відправлення з позначкою "Судова повістка", які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату.

У разі відсутності адресата до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

За змістом пункту 116 зазначених Правил у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об'єктом поштового зв'язку місця призначення. Невручені з поважних причин рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка" повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п'ять календарних днів з дня надходження листа до об'єкта поштового зв'язку місця призначення із зазначенням причини невручення.

Відповідно до пункту 117 Правил поштові відправлення повертаються об'єктом поштового зв'язку відправнику у разі закінчення встановленого строку зберігання.

Відповідно до п. 5 частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що неотримання судових повісток (листів з ухвалами суду) відповідачем та повернення її до суду з поміткою "повернуто відправнику за закінченням терміну зберігання" є наслідками свідомого діяння (бездіяльності) відповідача щодо їх належного отримання, тобто є власною волею відповідача.

З огляду на наведене, відповідач вважається повідомлений про відкриття провадження у справі та призначені судові засідання належним чином, оскільки судом було виконано всі покладені на нього обов'язки, а відповідач, натомість, проявив процесуальну бездіяльність. Тому судове засідання проводиться за відсутності його повноважного представника і причини неявки цього представника у засідання судом не визнаються поважними.

Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, заслухавши пояснення позивача, суд установив таке.

01.04.2011р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агросинтез" (далі - постачальник) та Асоціацією фермерів "Агрокомплекс" (далі - покупець) підписаний договір поставки на умовах товарного кредиту №ТК010411/2 (далі договір поставки).

Згідно пункту 1 договору поставки у строки, зумовлені договором, постачальник зобов'язується поставити та передати у власність покупця насіннєвий матеріал та хімічні засоби захисту рослин (надалі товар), а покупець зобов'язується прийняти товар, сплатити проценти за користування товарним кредитом та ціну товару відповідно до умов договору (додаткових угод та специфікацій до нього).

Відповідно до пункту 2 договору поставки найменування (асортимент) товару, його кількість, ціна за одиницю та ціна всього товару наведені у специфікаціях до договору, які є невід'ємними його частинами. Ціна товару, що вказана у специфікаціях, визначена на дату укладення договору.

Крім того, пунктом 2 договору поставки визначено, що вартість договору складається із суми всіх специфікацій, підписаних в рамках цього договору, в яку включається ціна товару та проценти за користування товарним кредитом.

Пунктом 5 договору поставки визначено, що постачальник надає покупцю товарний кредит у розміри ціни отриманого і неоплаченого покупцем товару на період: з дати отримання товару покупцем до дати його оплати згідно із договором.

У разі прострочення терміну оплати вказаного у договорі, відсотки по товарному кредиту нараховуються до дати його фактичної оплати.

Процентна ставка по товарному кредиту, розрахунок та сума процентів за користування товарним кредитом вказуються у специфікаціях.

Сплата процентів за користування товарним кредитом здійснюється покупцем в порядку, встановленому для оплати товару, та у строки, вказані у специфікаціях.

Положеннями пункту 6 договору поставки сторони визначили, що у зв'язку з тим, що товар буде оплачуватися покупцем не в момент укладення договору, то всі платежі, що передбачені договором, підлягають індексації, а покупець зобов'язується сплатити постачальнику проіндексовані суми відповідних платежів у строки, встановлені договором. Проіндексована сума платежу визначається таким чином: ПСП = (К1/К2) х СП, де ПСП - проіндексована сума платежу, СП - сума платежу за договором, К2 - курс гривні до долару США, встановлений НБУ на дату здійснення такого платежу за договором, К1 - курс гривні до долару США, встановлений НБУ на дату укладення договору.

При зверненні постачальника до суду із позовною заявою про стягнення із покупця заборгованості за цим договором, сума заборгованості покупця перед постачальником, визначається таким чином: СЗ = (К2/К1) х СПП, де СЗ - сума заборгованості (основного боргу) покупця перед постачальником, СПП - сума всіх прострочених покупцем платежів,

К2 - курс гривні до долару США, встановлений НБУ на дату складання позовної заяви постачальником про стягнення із покупця заборгованості за цим договором, К1 - курс гривні до долару США, встановлений НБУ на дату укладення договору.

Якщо на якусь дату Національним банком України не встановлений офіційний курс гривні до долару США, то сторони беруть офіційний курс гривні до долару США встановлений НБУ у найближчий до такої дати попередній день.

Пунктом 8 договору поставки (абзац 5) передбачено, що за прострочення (порушення) строків виконання грошових зобов'язань покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,05%, але не більше подвійної ставки НБУ від простроченої суми грошового зобов'язання за кожен день прострочення, а у разі, якщо прострочення платежу складає понад 30 календарних днів покупець додатково сплачує постачальнику штраф у розмірі 30% від вартості договору за кожен факт порушення терміну платежу. Прострочення відповідачем платежу за договором є підставою для застосування штрафу.

Пунктом 8 договору поставки (абзац 8) передбачено, що згідно ч.3 ст. 692, 964, 536 Цивільного кодексу України, сторони домовились, що у разі прострочення сплати будь якого платежу покупець сплачує постачальнику проценти за користування чужими грошовими коштами від простроченої суми за весь час прострочення, сума яких розраховується таким чином: СП=(СППх0.5хД):100, де СП сума процентів, що підлягає сплаті покупцем постачальнику, СПП сума простроченого платежу; Д кількість календарних днів прострочення платежу.

Договір поставки на умовах товарного кредиту №ТК010411/2 від 01.04.2011р. підписаний та скріплений печатками сторін без зауважень та заперечень до нього.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.04.2012р. у справі №20/5005/1890/2012 присуджено до стягнення з Асоціації фермерів "Агрокомплекс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агросинтез" 82279грн.35 коп. - основного боргу за договором поставки на умовах товарного кредиту №ТК010411/2 від 01.04.2011р., з урахуванням процентів за користування товарним кредитом, 4714грн.62коп. пені за порушення відповідачем терміну оплати платежів, 51526грн.14коп. штрафу за порушення відповідачем терміну оплати платежів, 2770грн.40коп. судового збору.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.04.2012р. у справі №20/5005/1890/2012 набрало законної сили 03.04.2012р.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.04.2013р. у справі №20/5005/1890/2012, замінено позивача у справі №20/5005/1890/2012 з Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агросинтез" на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс".

Рішенням Господарського суду Київської області від 27.10.2014р. у справі №911/4109/14 стягнуто солідарно з Асоціації фермерів "Агрокомплекс" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" - 3000грн.00коп. заборгованості за договором поставки на умовах товарного кредиту №ТК010411/2 від 01.04.2011р.

Крім того, вказаним рішенням стягнуто з Асоціації фермерів "Агрокомплекс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" - 55918грн.63коп. заборгованості за договором поставки на умовах товарного кредиту №ТК010411/2 від 01.04.2011р.

Рішення Господарського суду Київської області від 27.10.2014р. у справі №911/4109/14 набрало законної сили 01.12.2014р.

Рішенням Господарського суду Київської області від 26.10.2017р. у справі №911/2841/17 солідарно стягнуто з Асоціації фермерів "Агрокомплекс" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" 20000грн.00коп. заборгованості.

Крім того, вказаним рішенням стягнуто з Асоціації фермерів "Агрокомплекс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" 108597грн.87коп. заборгованості, 4135грн.45коп. 3%річних, 37863грн.35коп. інфляційних втрат, 12436грн.87коп. відсотків за користування чужими грошовими коштами та 2595грн.50коп. судових витрат.

Положеннями частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи наведене, обставини, встановлені рішеннями Господарського суду Дніпропетровської області від 19.04.2012р. у справі №20/5005/1890/2012, Господарського суду Київської області від 27.10.2014р. у справі №911/4109/14 та рішенням Господарського суду Київської області від 26.10.2017р. у справі №911/2841/17 не підлягають доказуванню у цій справі, оскільки вказані рішення набрали законної сили.

В матеріалах справи відсутні докази оплати Асоціацією фермерів "Агрокомплекс" грошових сум, присуджених до стягнення відповідно до рішень Господарського суду Дніпропетровської області від 19.04.2012р. у справі №20/5005/1890/2012, Господарського суду Київської області від 27.10.2014р. у справі №911/4109/14 та рішення Господарського суду Київської області від 26.10.2017р. у справі №911/2841/17.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобовязання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обовязковості договору для виконання сторонами.

Згідно статті 202 Господарського кодексу України та статті 598 Цивільного кодексу України зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Відповідачем не були виконані грошові зобовязання, доказів припинення відповідних зобовязань перед позивачем у будь-який інший передбачений законом спосіб, відповідачем до матеріалів справи не надано.

Внаслідок несплати відповідачем грошових сум, присуджених до стягнення вищевказаними судовими рішеннями, позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача відсотки за користування чужими грошовими коштами у розмірі 52511грн.22коп. та штраф у розмірі 1214917грн.82коп.

Позовні вимоги про стягнення з відповідача відсотків за користування чужими грошовими коштами у розмірі 52511грн.22коп., підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Нарахування відсотків за користування чужими грошовими коштами здійснювалось позивачем на підставі пункту 8 договору поставки (абзац 8), внаслідок несплати відповідачем суми боргу в розмірі 138187грн.42коп. Період нарахування становить з 01.04.2015р. по 15.06.2015р.

Сума боргу в розмірі 138187грн.42коп., є складовою сум, стягнутих з Асоціації фермерів "Агрокомплекс" відповідно до рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.04.2012р. у справі №20/5005/1890/2012 та рішення Господарського суду Київської області від 27.10.2014р. у справі №911/4109/14.

Вказаними рішеннями присуджено до стягнення з відповідача суми основного боргу за договором поставки на умовах товарного кредиту №ТК010411/2 від 01.04.2011р. в розмірі 82279грн.35коп. та 58918грн.63коп. відповідно.

При цьому, до суми боргу в розмірі 138187грн.42коп. увійшла заборгованість в розмірі 79268грн.79коп. (рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.04.2012р. у справі №20/5005/1890/2012) та заборгованість в розмірі 58918грн.63коп. (рішення Господарського суду Київської області від 27.10.2014р. у справі №911/4109/14).

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Київської області від 26.10.2017р. у справі №911/2841/17, стягнуто з Асоціації фермерів "Агрокомплекс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс", зокрема, 12436грн.87коп. відсотків за користування чужими грошовими коштами за період з 14.03.2015р. по 31.03.20015р., нарахованих на суму 138187грн.42коп.

Перевіривши розрахунок суми відсотків за користування чужими грошовими коштами, наданий позивачем, суд дійшов висновку, що він є арифметично правильним та відповідає вимогам чинного законодавства України.

Таким чином, стягненню з Асоціації фермерів "Агрокомплекс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" підлягає сума відсотків за користування чужими грошовими коштами у розмірі 52511грн.22коп. за період з 01.04.2015р. по 15.06.2015р., нараховані внаслідок несплати відповідачем суми боргу в розмірі 138187грн.42коп.

Щодо позовних вимог про стягнення 30% штрафу у розмірі 1214917грн.82коп., суд зазначає наступне.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, нарахування штрафу здійснювалось позивачем на підставі пункту 8 договору поставки (абзац 5), внаслідок несплати відповідачем сум боргу в розмірі 138187грн.42коп. та 266785грн.29коп.

Судом встановлено, що сума боргу в розмірі 138187грн.42коп., є складовою сум заборгованості стягнутих з Асоціації фермерів "Агрокомплекс" відповідно до рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.04.2012р. у справі №20/5005/1890/2012 та рішення Господарського суду Київської області від 27.10.2014р. у справі №911/4109/14.

При цьому, як вбачається зі змісту рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.04.2012р. у справі №20/5005/1890/2012, з відповідача, зокрема, був стягнутий штраф у розмірі 51526грн.14коп. за порушення відповідачем терміну оплати суми боргу в розмірі 171753грн.79коп. До вказаної суми боргу увійшла заборгованість в розмірі 79268грн.79коп., яка є складовою суми 138187грн.42коп.

Статтею 61 Конституції України визначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відтак суд робить висновок, що в даному випадку за одне й те саме порушення зобов'язання, позивач двічі нарахував штрафні санкції. Отже, нарахування штрафу на суму боргу в розмірі 79268грн.79коп., не узгоджується з вимогами чинного законодавства.

Враховуючи наведене, стягненню з відповідача підлягає 30% штрафу в розмірі 17675грн.59коп., нараховані на заборгованість в розмірі 58918грн.63коп. (рішення Господарського суду Київської області від 27.10.2014р. у справі №911/4109/14).

Також, позивачем заявлено до стягнення 30% штрафу в розмірі 80035грн.59коп. за порушення терміну оплати суми боргу в розмірі 266785грн.29коп.

До складу вказаної суми увійшли суми боргу в розмірі 79268грн.79коп. (рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.04.2012р. у справі №20/5005/1890/2012), в розмірі 58918грн.63коп. (рішення Господарського суду Київської області від 27.10.2014р. у справі №911/4109/14) та сума боргу в розмірі 128597грн.87коп. (рішення Господарського суду Київської області від 26.10.2017р. у справі №911/2841/17).

Нарахування 30% штрафу на заборгованість в розмірі 266785грн.29коп., не узгоджується з вимогами чинного законодавства, зокрема, статтею 61 Конституції України, оскільки позивачем було заявлено і судом присуджено до стягнення 30% штрафу за порушення терміну оплати сум боргу в розмірі 79268грн.79коп. (рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.04.2012р. у справі №20/5005/1890/2012), в розмірі 58918грн.63коп. (рішення Господарського суду Київської області від 27.10.2014р. у справі №911/4109/14).

Таким чином, підлягає нарахуванню 30% штрафу за порушення терміну оплати суми боргу в розмірі 128597грн.87коп. (рішення Господарського суду Київської області від 26.10.2017р. у справі №911/2841/17).

За результатом зробленого судом розрахунку, стягненню з відповідача підлягає 30% штрафу за порушення терміну оплати суми боргу в розмірі 128597грн.87коп., в розмірі 38579грн.36коп.

Враховуючи викладене, загальна сума штрафу, яка підлягає стягненню з відповідача становить 56254грн.95коп.

В задоволенні позовних вимог про стягнення штрафу в розмірі 65236грн.87коп. відмовити.

Як вбачається з позовної заяви, Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" просить покласти на відповідача судові витрати на професійну правову допомогу у розмірі 700грн.00коп.

В обґрунтування вказаних вимог позивач посилається на наступні документи: договір про надання адвокатських послуг (правової допомоги) №12-10-2017 від 12.10.2017р.; акт прийому передачі документів від 12.10.2017р.; акт прийому передачі документів від 26.06.2018р.; акт здачі приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 20.07.2018р. на суму 700грн.00коп.; квитанція банку №959619814.1 від 09.02.2018р. на суму 700грн.00коп.; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №3888 від 29.10.2009р.

Відповідно до положень частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до положень статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до приписів частини 4 ст.126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачем не заявлено клопотання про зменшення розміру витрат відповідача на оплату правничої допомоги.

Матеріалами справи підтверджені витрати позивача в загальному розмірі 700грн., пов'язані з оплатою послуг адвоката.

Відповідно до положень пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Пунктом 3 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі часткового задоволення позову судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки за результатом розгляду позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" до Асоціації фермерів "Агрокомплекс" про стягнення відсотків за користування чужими грошовими коштами у розмірі 52511грн.22коп. та штрафу у розмірі 121491грн.82коп., позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, фактично понесені відповідачем витрати на оплату правничої допомоги та судовий збір покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись нормами статей Господарського кодексу України, Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 4, 13, 20, 41, 42, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 86, 91, 129, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" до Асоціації фермерів "Агрокомплекс" про стягнення відсотків за користування чужими грошовими коштами у розмірі 52511грн.22коп. та штрафу у розмірі 121491грн.82коп. задовольнити частково.

Стягнути з Асоціації фермерів "Агрокомплекс" (ідентифікаційний код: 25521214; місцезнаходження: 61215, Дніпропетровська обл., Новомосковський район, село Орлівщина, вул. Куйбишева, буд. 3) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" (ідентифікаційний код: 38039872; місцезнаходження: 03187, м. Київ, просп. Академіка Глушкова, буд. 40, офіс 315) суму відсотків за користування чужими грошовими коштами у розмірі 52511грн.22коп., штраф у розмірі 56254грн.95коп., судовий збір в розмірі 1631грн.49коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 437грн.56коп.

В задоволенні позовних вимог про стягнення штрафу в розмірі 65236грн.87коп. відмовити.

Видати наказ після набрання чинності рішенням.

В судовому засіданні 08.10.2018р. відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст підписаний 12.10.2018р.

Суддя Р.Г.Новікова