РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.10.2018Справа № 910/7047/18

За позовомПублічного акціонерного товариства "УКРНАФТА" в особі Нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Група компаній "Техінсервіс"
простягнення 330 078 621, 99 грн
Суддя Підченко Ю.О.
Секретар судового засідання Коновалов С.О.
Представники сторін:

від позивача: Сєров Є.І. - представник за довіреністю;

від відповідача: Петриченко О.П. - представник за довіреністю.

Прищепа О.С. - представник за довіреністю;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" в особі Нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Група Компаній "Техінсервіс" про стягнення 325 015 743, 99 грн заборгованості та 5 062 878, 00 грн 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не належним чином виконував взяті на себе зобов'язання щодо повернення кредитних коштів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.06.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 06.07.2018.

05.07.2018 року позивач надав письмові пояснення по справі. А також, на виконання вимог ухвали суду позивач надав обґрунтований розрахунок ціни позову.

31.07.2018 року через загальний відділ суду відповідач надав відзив на позовну заяву, а також заяву про встановлення додаткового строку для подання доказів.

17.08.2018 року через загальний відділ суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

У порядку ст. 81, ч. 6 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України відповідач 22.08.2018 року звернувся до суду з клопотанням про витребування доказів та оригіналів письмових доказів.

Також, відповідач заявив клопотання про залучення Компанії "Моментум Ентерпрайзес Лтд" до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

Клопотання обґрунтоване тим, що Компанія "Моментум Ентерпрайзес Лтд" володіє часткою 45% участі у прибутку Спільної Діяльності, солідарно володіє за всіма зобов'язаннями Спільної Діяльності та має право на відшкодування збитків, завданих в результаті порушення прав, що виникли з договору про спільну діяльність №999/97, а тому вважає, що рішення суду в даній справі може вплинути на права та обов'язки останнього.

Відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 22.08.2018 року продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів та відкладено підготовче засідання на 19.09.2018 року.

13.09.2018 року через загальний відділ суду від позивача надішли письмові пояснення по справі.

17.09.2018 року відповідач повторно звернувся з клопотанням про витребування доказів, що за своїм прохальним змістом відповідає клопотанню від 22.08.2018 року. Крім того, відповідачем були подані письмові заперечення та заява про проведення процедури врегулювання спору за участі судді.

18.09.2018 року через загальний відділ суду від відповідача надійшла заява про витребування доказів, а також доповнення до заяви про залучення третьої особи.

Суд, розглянувши клопотання відповідача про застосування процедури врегулювання спору за участю судді, прийшов до висновку про відмову в його задоволенні, оскільки відповідно до статті 186 Господарського процесуального кодексу України врегулювання спору за участю судді проводиться за згодою сторін до початку розгляду справи по суті, а в судовому засіданні представник позивача заперечив проти застосування процедури врегулювання спору за участю судді.

Крім того, розглянувши клопотання про залучення Компанії "Моментум Ентерпрайзес Лтд" до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, заслухавши думку представників сторін, суд також відмовив у його задоволенні.

Також, безпосередньо в судовому засіданні відповідачем заявлено та підтримано клопотання про колегіальний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, беручи до уваги складність правовідносин сторін, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання про колегіальний розгляд справи.

З огляду на те, що у судовому засіданні 19.09.2018 здійснено дії передбачені ст. 182 Господарського процесуального кодексу України, а також те, що сторони у даному судовому засіданні зазначили, що повідомлені про наслідки закриття підготовчого засідання, суд дійшов висновку про можливість закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті на 28.09.2018.

26.09.2018 року на підставі ст. 90 Господарського процесуального кодексу України відповідач звернувся із клопотанням про зобов'язання позивача надати відповіді на поставлені запитання.

27.09.2018 через загальний відділ суду від позивача надійшли письмові пояснення по справі.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та надав оригінали договорів, а саме: договір №7/11/13 від 07.11.2013 року, договір №5/11/13 від 05.11.2013 року, договір №8/11/13 від 08.11.2013 року.

Відповідач у свою чергу позов не визнає, надав усні пояснення по справі та звернувся до суду з клопотанням про призначення почеркознавчої судової експертизи.

У судовому засіданні 28.09.2018 судом оголошено перерву та зобов'язано позивача надати відповіді на питання, викладені у клопотанні відповідача від 26.09.2018 року з урахуванням положень ст. 90 Господарського процесуального кодексу України.

09.10.2018 через загальний відділ діловодства суду позивачем на виконання ухвали від 28.09.2018 надано письмові пояснення, які містять доводи щодо запитань відповідача, поставлених в порядку ст. 90 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, позивачем долучено до матеріалів справи пояснення стосовно заявленого відповідачем клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи. Як вбачається з доводів ПАТ "Укрнафта", немає необхідності в призначенні експертизи, а доводи відповідача є необґрунтованими.

10.10.2018 відповідачем надано додаткові письмові пояснення щодо заявленого раніше клопотання про призначення експертизи. ТОВ "ГК "Техінсервіс" зазначає, що клопотання не було заявлено раніше з поважних причин, які полягали в тому, що оригінали документів відсутні у відповідача, а заяви про витребування у позивача оригіналів доказів від 22.08.2018, 18.09.2018 під час підготовчого провадження задоволені не були. Лише після винесення судом ухвали від 19.09.2018, якою констатовано зобов'язання позивача надати оригінали документів, у відповідача з'явилась можливість клопотати перед судом про проведення експертизи.

Представник позивача безпосередньо в судовому засіданні 12.10.2018 продовжував наполягати на задоволенні заявленого позову в повному обсязі та заперечував проти задоволення клопотання відповідача про призначення в справі судової почеркознавчої експертизи.

Представник відповідача проти позову заперечував та просив суд призначити у справі почеркознавчу експертизу.

У судовому засіданні 12.10.2018 було надано оцінку клопотанню відповідача про призначення експертизи, а також поясненням щодо поважності причин пропуску строків для звернення з указаним клопотанням.

Положеннями § 2 Глави 6 Розділу III ГПК України визначено порядок відкриття розгляду справи по суті.

Зокрема, відповідно до приписів ст. 207 ГПК України, головуючий з'ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов'язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи. Суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та доводи сторін, суд вважає, що не подання позивачем оригіналів доказів раніше ніж 28.09.2018 не було перешкодою для заявлення клопотання про призначення почеркознавчою експертизи. Оскільки під час вирішення питання про призначення експертизи саме судом встановлюються документи, які необхідні для експертного дослідження. Тому, в разі дійсної потреби, вони були б витребувані в позивача відповідною ухвалою суду.

Так, відповідачем при заявленні вказаного клопотання про призначення експертизи не наведено поважних причин щодо незаявлення даного клопотання в підготовчому провадженні, а також не доведено належними та допустимими доказами підстав для призначення експертизи. Суд залишає клопотання відповідача про призначення почеркознавчої експертизи, що подане через канцелярію суду 28.09.2018 без задоволення.

Судом було закінчено з'ясування обставин та перевірку їх доказами, проведено судові дебати.

Наявних у справі доказів достатньо для вирішення спору по суті.

Відповідно до ст. 233 ГПК України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

Суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Суд також враховує положення частини 1 статті 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" 04.11.1950 року про право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Група Компаній "Техінсервіс (за договорами також - Отримувач) та Публічним акціонерним товариством "Укрнафта" в особі Нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз" (за договором також Кредитор), як уповноваженим учасником за Договором № 999/97 про спільну діяльність , було укладено договори про надання поворотної фінансової допомоги, а саме - № 5/11/13 від 05.11.2013, № 7/11/13 від 07.11.2013, № 8/11/13 від 08.11.2013 (далі також - Договори).

Відповідно до п. 1.1. Договорів, Кредитор надає Отримувачеві з метою поповнення обігових коштів поворотну фінансову допомогу, яка надалі іменується "Допомога", а Отримувач зобов'язується використати суму одержаної Допомоги з вищевказаною метою та повернути її Кредиторові на умовах цих Договорів.

Пунктом 1.2. договору № 5/11/13 від 05.11.2013 передбачено, що загальна сума Допомоги, що надається Кредитором Отримувачеві за цим договором складає 40 000 000, 00 грн, що у розрахунку за середнім курсом продажу долара США на міжбанківському валютному ринку України на дату укладення цього договору становить 4 878 049 доларів США при курсі 8 грн. 20 коп. за 1 долар США.

Пунктом 1.2. договору № 7/11/13 від 07.11.2013 передбачено, що загальна сума Допомоги, що надається Кредитором Отримувачеві за цим договором складає 40 000 000, 00 грн, що у розрахунку за середнім курсом продажу долара США на міжбанківському валютному ринку України на дату укладення цього договору становить 4 878 049 доларів США при курсі 8 грн. 20 коп. за 1 долар США.

Пунктом 1.2. договору № 8/11/13 від 08.11.2013 передбачено, що загальна сума Допомоги, що надається Кредитором Отримувачеві за цим договором складає 22 151 361, 00 грн, що у розрахунку за середнім курсом продажу долара США на міжбанківському валютному ринку України на дату укладення цього договору становить 2 701 385, 48 доларів США при курсі 8 грн. 20 коп. за 1 долар США.

Відповідно до п. 4.3. договору № 5/11/13 від 05.11.2013 Отримувач має право на отримання Допомоги повністю або частково не пізніше 12 листопада 2013 року.

Відповідно до п. 4.3. договору № 7/11/13 від 07.11.2013 Отримувач має право на отримання Допомоги повністю або частково не пізніше 12 листопада 2013 року.

Відповідно до п. 4.3. договору № 8/11/13 від 05.11.2013 Отримувач має право на отримання Допомоги повністю або частково не пізніше 20 листопада 2013 року.

Крім того, умовами Договорів сторони погодили наступні кінцеві дати повернення Загальної Суми Допомоги, а саме:

- п. 5.1. договору № 5/11/13 від 05.11.2013 кінцева дата повернення Загальної Суми Допомоги (суми Допомоги фактично отриманої Отримувачем) відповідно до цього договору настає 20.11.2017 (далі - також - Дата завершення);

- п. 5.1. договору № 7/11/13 від 07.11.2013 кінцева дата повернення Загальної Суми Допомоги (суми Допомоги фактично отриманої Отримувачем) відповідно до цього договору настає 12.11.2017 (далі - також - Дата завершення);

- п. 5.1. договору № 8/11/13 від 05.11.2013 кінцева дата повернення Загальної Суми Допомоги (суми Допомоги фактично отриманої Отримувачем) відповідно до цього договору настає 01.12.2017 (далі - також - Дата завершення).

Згідно з п. 5.4. Договорів Отримувач повертає Загальну Суму Допомоги, зазначену в п. 1.2. договорів та отриману за цими Договорами, у національній валюті України - гривні.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи фактичних даних, на виконання вимог Договорів, Кредитор перерахував Отримувачеві 102 151 361, 00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями:

- № 164 від 14.11.2013 на суму 40 000 000, 00 грн;

- № 165 від 14.11.2013 на суму 40 000 000, 00 грн;

- № 166 від 14.11.2013 на суму 22 151 361, 00 грн.

Спір у справі виник у зв'язку з тим, як зауважує позивач, що зі сторони відповідача замість виконання зобов'язання з перерахування грошових коштів листом від 03.11.2017 № 031117 заявлено прохання про продовження кінцевих дат повернення грошових коштів.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд відзначає наступне.

Внаслідок укладення Договорів № 5/11/13 від 05.11.2013, № 7/11/13 від 07.11.2013, № 8/11/13 від 08.11.2013 між Сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Заперечуючи проти заявлено позову відповідач посилався на наступні обставини:

- наявність у договорах доларового еквіваленту отриманої фінансової допомоги не означає, що спірне зобов'язання має виконуватися в доларах США, а той факт, що за період використання грошових коштів змінився курс валют є обставинами, що стосується обох учасників договірних відносин та не може впливати на збільшення обсягу зобов'язань ТОВ "ГК "Техінсервіс" як вказує позивач;

- в матеріалах справи відсутні докази, що Договори укладені від імені учасників Договору № 999/97 "Про спільну інвестиційну і виробничу діяльність, не пов'язану зі створенням юридичної особи з освоєння та розробки родовищ" від 24.12.1997 та в їх інтересах;

- згідно з преамбулою Договору № 999/97, під "Компанією" розуміють Компанію "Моментум Ентерпрайзес (Східна Європа) ЛТД", а тому підписання ОСОБА_4 Наслєдніковим, який є начальником НГВУ "Полтаванафтогаз" ПАТ "Укрнафта" свідчить про їх нікчемність;

- матеріали справи не містять доказів існування обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог, а навпаки переконливо свідчать про відсутність фактів, якими обґрунтовано позовні вимоги;

- ПАТ "Укрнафта" не є Кредитором за Договорами;

- згідно наданих позивачем платіжних доручень, платником коштів за Договорами є Договір про спільну діяльність № 999/97 від 24.12.1997;

- у ПАТ "Укрнафта" відсутні повноваження діяти від імені Договору № 999/97 від 24.12.1997 і відповідно звертатися до суду з даним позовом;

- Договори не укладалися та документи генеральним директором відповідача не підписувалися.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Статтею 1135 Цивільного кодексу України передбачено, що ведення спільних справ за договором про спільну діяльність може здійснюватися кожним учасником спільної діяльності від імені всіх учасників спільної діяльності, якщо договором не встановлено інший порядок ведення спільних справ, зокрема:

- спільне ведення справ всіма учасниками - в такому разі для вчинення кожного правочину потрібна згода всіх учасників;

- ведення справ окремим уповноваженим учасником, повноваження якого підтверджуються виданою іншими учасниками довіреністю або договором про спільну діяльність.

Судом встановлено, що Договори по надання поворотної фінансової допомоги № 5/11/13 від 05.11.2013, № 7/11/13 від 07.11.2013, № 8/11/13 від 08.11.2013 підписані зі сторони Кредитора начальником НГВУ "Полтаванафтогаз" ПАТ "Укрнафта" ОСОБА_6, який діє на підставі двох довіреностей від учасників спільної діяльності - ПАТ "Укрнафта" та Компанія "Моментум Ентерпрайзис Інтерн Юроп Лімітед".

Сторони за Договором № 999/97 про спільну діяльність узгодили, що ведення спільних справ здійснюється окремим учасником, а саме - ПАТ "Укрнафта" в особі відокремленого підрозділу (філії) - НГВУ "Полтаванафтогаз".

Так, відповідно до п. 3 Додатку № 4 до Договору № 999/97 про спільну діяльність ПАТ "Укрнафта" в особі відокремленого підрозділу (філії) - НГВУ "Полтаванафтогаз" є Управляючим спільною діяльністю.

Обсяг повноважень, в тому числі, на укладення договорів, пред'явлення позовів, ведення бухгалтерського та податкового обліку, підписання фінансових документів, визначений у довіреностях, виданих учасниками спільної діяльності.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи фактичних даних, на момент підписання Договорів про надання поворотної фінансової допомоги чинною була довіреність № юр-784/д від 13.12.2012 зі строком дії до 31.12.2013, яка видана начальнику НГВУ "Полтаванафтогаз" ОСОБА_6

Від Компанії "Моментум Ентерпрайзис ( Східна Європа) ЛТД" на начальника НГВУ "Полтаванафтогаз" ОСОБА_6 була видана довіреність б/н від 08.01.2013 зі строком дії до 31.12.2013.

Отже, Договори про поворотну фінансову допомогу були підписані начальником НГВУ "Полтаванафтогаз" ОСОБА_6 в межах повноважень, наданих йому учасниками Договору № 999/97 про спільну діяльність.

Крім того, у п. 15.1 Додатку № 7 Договору № 999/97 вказано, що до 1 липня 1999 року функції Управляючого буде виконувати Укрнафта в особі її структурного підрозділу "Полтаванафтогаз", після чого Управляючим буде Компанія, або дочірнє підприємство Компанії, яке Учасники уповноважать на це належним чином відповідно до законодавства України.

Однак, на момент укладення Договорів про поворотну фінансову допомогу і на час слухання справи, начальник НГВУ "Полтаванафтогаз" ОСОБА_6 здійснює керівництво за Договором про спільну діяльність на підставі довіреностей, які видаються обома учасниками спільної діяльності.

Також, суд вважає за необхідне звернути увагу на такі обставини справи.

Порядок повернення поворотної фінансової допомоги, яка за своїм правовим характером є позикою, врегульований п. 5.4. Договорів, відповідно до якого Отримувач повертає Загальну суму Допомоги, зазначену в п. 1.2. Договорів та отриману за цими Договорами, у національній валюті України - гривні. У випадку, якщо на дату повернення Загальної Суми Допомоги середній курс продажу долара США на міжбанківському валютному ринку України відрізнятиметься від курсу долара, вказаного в п. 1.2. цих Договорів, в сторону збільшення, Отримувач зобов'язується повернути Загальну Суму Допомоги у сумі, яка на дату її повернення в повному обсязі дорівнюватиме сумі, що еквівалентна сумі, розрахованій відповідно до середнього курсу продажу долара США на міжбанківському валютному ринку України на дату такого повернення.

У свою чергу, відповідач підписуючи Договори про надання поворотної фінансової допомоги в наведеній редакції, погодився таким чином отримати позику в гривнях з визначенням грошового еквіваленту в іноземній валюті та на здійснення перерахунку грошового зобов'язання в разі зміни курсу національної валюти України щодо іноземної валюти в момент повернення, а позивач, зі свої сторони, погодився на надання позики саме на таких умовах.

Суд зазначає, що до матеріалів справи не було додано належних та допустимих доказів на підтвердження повернення позивачу грошових коштів в загальному розмірі 325 015 743, 99 грн у строк, встановлений Договорами.

Отже, Суд зазначає, що відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов Договорів, не здійснив повернення грошових коштів у строк в повному розмірі, тобто не виконав свої зобов'язання належним чином, а тому позовні вимоги щодо стягнення 325 015 743, 99 грн - суми основної заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

А доводи відповідача щодо недійсності або нікчемності Договорів про надання поворотної фінансової допомоги є необґрунтованими та не приймаються судом до уваги. Більше того, предметом розгляду справи не є вирішення питання дійсності чи недійсності (нікчемності) Договорів.

Крім суми основного боргу позивачем було заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 5 062 878, 00 грн.

Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов'язань передбачені, зокрема, приписами статей 549-552, 611, 625 Цивільного кодексу України.

Згідно з частиною 2 статті 9 названого Кодексу законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання. Відповідні особливості щодо наслідків порушення грошових зобов'язань у зазначеній сфері визначено статтями 229-232, 234, 343 Господарського кодексу України та нормами Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань".

З урахуванням приписів ст. 549, ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" правовими наслідками порушення грошового зобов'язання, тобто зобов'язання сплатити гроші, є обов'язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене та у зв'язку з простроченням відповідачем виконання зобов'язання щодо повернення коштів у строк, визначений умовами Договору, позивачем нараховано до стягнення 3% річних у розмірі 5 062 878, 00 грн.

Господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з'ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов'язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов'язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).

За результатами здійсненої за допомогою системи "ЛІГА" перевірки нарахування позивачем заявлених до стягнення інфляційних нарахувань та 3% відсотків річних, судом встановлено, що розмір 3% річних, перерахований судом у відповідності до приписів чинного законодавства в межах визначеного позивачем періоду становить 5 062 878, 00 грн, а розрахунок позивача є арифметично вірним.

Отже, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "УКРНАФТА" в особі Нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз" щодо стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 5 062 878, 00 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, з огляду на наведені вище обставини позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" в особі Нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Група Компаній "Техінсервіс" про стягнення 325 015 743, 99 грн заборгованості та 5 062 878, 00 грн 3% річних підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно положень статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 232, 233, 237, п. 2 ч. 5 ст. 238, ст. ст. 240, 241, ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "УКРНАФТА" в особі Нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Група компаній "Техінсервіс" (04114, м. Київ, пров. Макіївський, 1; ) на користь Публічного акціонерного товариства "УКРНАФТА" (04053, м. Київ, пров. Несторівський, 3-5; ) в особі Нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз" (36000, м. Полтава, вул. Монастирська, 12; код ЄДРПОУ 2252915) заборгованість в розмірі 12 457 483, 48 доларів США, що еквівалентно 325 015 743, 99 грн, три відсотки річних в розмірі 5 062 878, 00 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 616 700, 00 грн. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з п.п. 17.5 пункту 17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення буде складено та підписано 12.10.2018 року

Суддя Ю.О.Підченко