РІШЕННЯ

05 жовтня 2018 року Справа № 913/266/18

Провадження №33/913/266/18

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Інформакс, ОСОБА_1, буд.26, оф.758, м.Київ, 01133

до Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Свердловантрацит, вул.Гоголя, буд.24А, м.Сєвєродонецьк Луганської області,93400

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Публічне акціонерне товариство Перший Український міжнародний банк, вул. Андріївська, буд. 4, м. Київ, 04070,

про стягнення 185 253 грн 50 коп.

Суддя Драгнєвіч О.В.

Секретар судового засідання Романенко Т.М.

У засіданні брали участь:

від позивача: представник не прибув;

від відповідача: представник не прибув;

від третьої особи: представник не прибув.

С У Т Ь С П О Р У:

Товариство з обмеженою відповідальністю Інформакс звернулося до Господарського суду Луганської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Свердловантрацит про стягнення грошових коштів за договором поставки №1789-СА від 04.08.2016 року в розмірі 185 253 грн 50 коп., з яких:

- 68049 грн 47 коп. - сума основного боргу;

- 62 546 грн 42 коп.- пені,

- 46 181 грн 61 коп. - інфляційних нарахувань;

- 8 476 грн 00 коп. - сума нарахованих 3% річних.

На обгрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що за договором поставки №1789-СА від 04.08.2016 року, укладеним між сторонами, позивачем здійснено поставку продукції та обладнання виробничо-технічного призначення відповідно до підписаних специфікацій до договору за період з грудня 2016 року по січень 2017 року на загальну суму 1 360 989 грн 48 коп.

В подальшому між Товариством з обмеженою відповідальністю Інформакс та Публічним акціонерним товариством Перший Український міжнародний банк укладено договір факторингу з регресом №Ф-КІЕ-233 від 28.04.2016. В додатковій угоді до договору поставки №1789-СА від 04.08.2016 сторони погодили, що право грошового стягнення з покупця переходить до Публічного акціонерного товариства Перший Український міжнародний банк на підставі договору факторингу.

Відповідач свої зобовязання не повністю виконав, за поставлений товар у строики, визначені в специфікаціях, не розрахувався. Натомість Публічне акціонерне товариство Перший Український міжнародний банк 28.04.2017 здійснило часткову оплату в розмірі 95% згідно умов договору факторингу. В подальшому, 21.05.2018 банк повернув позивачу право вимоги за договором поставки №1789-СА від 04.08.2016 в сумі 68049 грн 47 коп., яку позивач разом з додатково заявленими вимогами просить стягнути з відповідача.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 08.07.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд в загальному позовному провадженні, підготовче засідання призначено на 09.07.2018. Судове засідання, за клопотанням представника позивача, вирішено проводити на підставі ст. 197 Господарського процесуального кодексу України в режимі відеоконференції.

Представник позивача в заяві б/н від 22.06.2018 вказує на допущені розбіжності, технічну помилку в зазначенні суми судового збору, сплаченій за подання позову.

Представник відповідача у відзиві б/н від 29.06.2018 послався на відсутність у позивача прав вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Свердловантрацит за вказаною заборгованістю, з огляду на передачу прав вимоги за вказаним договором поставки ПАТ Перший Український міжнародний банк на підставі укладеного договору факторингу з регресом №Ф-КІЕ-233 від 28.04.2016. За вказаних обставин, відповідач просив закрити провадження у звязку з відсутністю предмету позову.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 09.07.2018 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Публічне акціонерне товариство Перший Український міжнародний банк, відкладено підтовче засідання на 26.07.2018.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 26.07.2017 відмовлено в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю Інформакс про участь представника в судовому засіданні 26.07.2018 в режимі відеоконференції у справі №913/266/18, викладеного в поясненнях б/н від 19.07.2018.

Представник відповідача в поданих через канцелярію суду письмових поясненнях від 20.07.2018 зазначає, що позивач, укладаючи договір факторингу з регресом №Ф-КІЕ-233 від 28.04.2016 про передання прав вимоги попередньо повідомив відповідача, враховуючи положення п.8.4 договору поставки. Відповідач вказує, що підприємство знаходиться на окупованій території, тому відсутня можливість перевірити наявність первинних документів до договору поставки №1789-СА від 31.05.2018 та провести звірку взаємних розрахунків. З приводу нарахування пені, відповідач заявив про необхідність застосування строку позовної давності, вважаючи заявлені вимоги в цій частині з пропуском строку, а тому просив відмовити в частині стягнення пені відповідно ст.267 Цивільного кодексу України.

Позивач у відповіді на відзив та письмових поясненнях б/н від 19.07.2018, вказує що відповідно до п.9.3 договору факторингу, ПАТ ПУМБ вважається таким, що відступив, а клієнт вважається таким, що прийняв права вимоги у порядку зворотнього відступлення, з дати вказаної у зворотньому письмовому повідомленні фактора клієнту. Зворотнє відступлення прав вимоги здійснюється за вартістю цього права, яке не було сплачене боржником. 21.05.2015 відбулося зворотнє відступлення, що є доказом наявності у позивача права вимоги до відповідача на суму 68049 грн 47 коп. За твердженням позивача, особливістю договорів факторингу є те, що вони відповідно до ч.1 ст.1080 Цивільного кодексу України є дійсними незалежно від наявності домовленості між клієнтом і боржником про заборону відступлення прав грошової вимоги або його обмеження, яка зокрема викладена в договорі поставки. Для зручності сторони за договором факторингу визначили, що отримувачем коштів навіть після його укладення буде ТОВ Інформакс про що, вказали у додатковій угоді до поставки.

Третя особа в письмових поясненнях за вих.№598-ЮД від 19.07.2018 зазначає, що відповідно до п.1.3 договору факторингу, право вимоги є відступленим клієнтом з моменту підписання сторонами реєстру, що містить таке право вимоги. Згідно п.2.1-2.2 договору факторингу, перелік боржників визначається сторонами у переліку боржників згідно додатку №1 до цього договору. Умови придбання фактором права вимоги визначаються у реєстрі, що складається за формою згідно додатку №2 до цього договору. За весь термін дії ліміту клієнтом були переуступлені банку права вимоги на суму 2460488 грн 28 коп. відповідно до підписаних реєстрів №8 від 27.10.2016, №10 від 11.11.2016, №13 від 14.12.2016, №17 від 16.01.2017, №18 від 17.01.2017, зокрема за договором поставки №1789-СА від 31.05.2018. Розгляд справи третя особа просить здійснювати без участі представника.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 26.07.2018 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, до 06.09.2018, відкладено підготовче засідання на 15.08.2018, визнано явку представників в судове засідання обовязковою. Ухвалою Господарського суду Луганської області від 08.08.2018 задоволено клопотання позивача про про участь представника в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 15.08.2018 відкладено підготовче засідання на 06.09.2018.

Ухвалою суду від 06.09.2018 закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті на 24.09.2018. Ухвалою суду від 11.09.2018 задоволено клопотання позивача про про участь представника в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Представник позивача в письмових поясненнях б/н від 14.09.2018, що надійшли через канцелярію суду, підтвердив раніше викладені доводи, а також зауважив, що відповідно до п.4 підписаної додаткової угоди до договору поставки всі інші умови договору залишилися без змін, у звязку з чим позиція відповідача про неналежність повідомлення надісланого йому в рамках договору факторингу є необґрунтованою. Відповідно до положень ст.1082 Цивільного кодексу України обовязок боржника не припиняється у випадку, якщо відповідач вважав, що він неналежно повідомлений та у звязку з укладенням договорів про відступлення прав вимоги.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 24.09.2018 оголошено перерву в судовому засіданні до 05.10.2018.

В судове засідання 05.10.2018 представники сторін не прибули, були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи належним чином.

За висновком суду, неприбуття представників сторін в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті. Суд також враховує, що від сторін обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду спору не надходило, ухвалою суду явка представників сторін не визнавалася обовязковою, в матеріалах справи наявні правові позиції сторін та документи, необхідні для правильного вирішення спору.

В судовому засіданні 05.10.2018 постановлено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

04 серпня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Свердловантрацит"(покупець/відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Информакс" (постачальник/позивач) укладено договір поставки №1789-СА, відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов'язується в порядку та на умовах, передбачених цим договором, поставляти у власність покупця продукцію та/або обладнання виробничо-технічного призначення, код ГК, в асортименті, кількості та строки, за цінами і якісними характеристиками, погодженими сторонами у цьому договорі та Специфікаціях, які є невідємними частинами договору (т. 1, а.с.23-36).

Покупець зобовязується прийняти і оплатити поставлену у його власність продукцію у відповідності з умовами цього договору (п.1.2 договору).

Згідно з п.2.1 договору якість і комплектність кожного виду продукції, що поставляється має відповідати нормам, стандартам якісних показників і технічним вимогам, встановленими діючими нормативними актами України і умовам цього договору. Продукція, що поставляється за цим договором має бути новою, якщо інше не обумовлено в Специфікації до цього договору.

Поставка продукції здійснюється партіями в асортименті, кількістю та за цінами, з якісними характеристиками та в строки, погоджені сторонами в Специфікаціях до цього договору (п.4.1 договору).

Відповідно до п.п.5.4, 5.5 договору розрахунки за поставлену постачальником продукцію за цим договором здійснюються покупцем в порядку і строки погоджені сторонами у відповідних Специфікаціях, які є невідємними частинами цього договору. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця. Також розрахунки за цим договором можуть здійснюватися у інших формах, що не протирічать чинному законодавству. Остаточні взаєморозрахунки між покупцем і постачальником здійснюється на підставі даних якості, кількості, асортименту і комплектності продукції, визначених у відповідності з розділом 2 договору.

Відповідно до п.6.8 договору у випадку несвоєчасної оплати продукції, покупець за письмовою вимогою постачальника, сплачує постачальнику неустойку у вигляді пені, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочки оплати від вартості завчасно не оплаченої продукції, але не більше 5% від вартості завчасно неоплаченої продукції.

Строк начислення покупцем постачальнику штрафних санкцій за договором не обмежується 6 місяцями з моменту, коли зобовязання повинно було бути виконано за договором, у звязку з чим,, штрафна санкція підлягає начисленню за весь період порушення зобовязання (п.6.11 договору).

Даний договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін. Сторони дійшли згоди, що у випадку належного виконання обома сторонами своїх обовязків, строк дії договору встановлюється до 31.12.2017 включно (п.8.1 договору).

У п.8.3 договору сторони погодили, якщо інше вказано в договорі, всі зміни і додатки до нього можуть бути внесені за згодою на це обох сторін і оформлюються додатковими угодами, які є невідємними частинами до цього договору. Специфікації є невідємними частинами до цього договору.

Згідно умов Специфікацій, підписаних сторонами від 04.08.2016, 04.10.2016 та 04.11.2016 на загальну суму 5060016 грн, сторонами було погоджено, що розрахунки за продукцію, що поставляється постачальником, здійснюється покупцем шляхом безготівкового перерахунку грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 5 робочих днів з 60 календарного дня з дати поставки продукції на підставі отриманого покупцем рахунку і за умови надання постачальником належним чином оформленої податкової накладної та документів, передбачених умовами договору. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця (т.1, а.с.40-42).

21.10.2016 сторонами укладено додаткову угоду до договору поставки, в п.1 якої сторони передбачили, що в зв'язку з тим, що права грошових вимог до покупця, які виникають на підставі договору, відступаються постачальником ПАТ Перший Український міжнародний банк на підставі договору факторингу, укладеного між постачальником та фактором, сторони дійшли згоди, що починаючи з дати, з якої вступає в силу ця додаткова угода, всі платежі по договору здійснюються виключно в безготівковій формі по реквізитам, зазначеним у цій додатковій угоді (т.1, а.с.38).

У п.2 додаткової угоди сторони погодили, що у будь-якому випадку фактор не має право вимагати від покупця дострокового виконання зобовязань за договором.

На виконання умов договору поставки Товариство з обмеженою відповідальністю Інформакс здійснило поставку Товариству з обмеженою відповідальністю ДТЕК Свердловантрацит товар на загальну суму 1360989 грн 48 коп., обумовлений специфікаціями, що підтверджується видатковими накладними: №143 від 05.12.2016 на суму 97 814 грн 40 коп., №144 від 05.12.2016 на суму 105 038 грн 64 коп., №145 від 05.12.2016 на суму 96 884 грн 16 коп., №146 від 05.12.2016 на суму 98 180 грн 40 коп., №151 від 29.12.2016 на суму 188 515 грн 20 коп., №152 від 29.12.2016 на суму 314 375 грн 64 коп., №2 від 04.01.2017 на суму 99 242 грн 88 коп., №3 від 04.01.2017 на суму 94 587 грн 36 коп., №17 від 04.01.2017 на суму 81 694 грн 80 коп., №18 від 13.01.2017 на суму 88 128 грн., №19 від 13.01.2017 на суму 96 528 грн.( т.1, а.с.43-53).

Факт отримання товару на суму 1360989 грн 48 коп. за вказаними накладними відповідачем не заперечується.

Відповідно до умов підписаних специфікацій, відповідач зобовязаний оплатити товар протягом 5 робочих днів з 60 календарного дня з дати поставки продукції. В зазначений строк відповідач товар не оплатив.

28 квітня 2016 року між Публічним акціонерним товариством "Перший український міжнародний банк" (фактор/третя особа) та Товариством з обмеженою відповідальністю Інформакс(клієнт/позивач) укладено договір факторингу з регресом №Ф-КІЕ-233 (т. 1, а.с. 54-72), предметом якого є зобов'язання фактора здійснити факторингове фінансування клієнта за плату на умовах факторингу з регресом.

Ліміт факторингового фінансування за цим договором встановлюється в розмірі 3 000 000,00 грн. зі строком дії до 31.12.2016 року (п.1.2).

Відповідно до п. 1.3. договору, право вимоги є відступленим клієнтом (набутим фактором) з моменту підписання сторонами Реєстру, що містить таке право вимоги.

Внаслідок відступлення права вимоги фактор замінює клієнта як кредитора боржника, у звязку з чим до фактора переходять відповідні права кредитора за контрактом, включаючи права на отримання вартості майна (продукції)/виконаних робіт /наданих послуг, суми будь-яких штрафних санкцій (неустойки, штрафів, пені) та суми інших платежів за контрактом. Однак фактор не набуває будь-яких обовязків клієнта за контрактом перед боржником та третіми особами, зокрема, але не виключно, щодо поставки товару (продукції)/виконаних робіт /наданих послуг, заміни товару його зберігання, сплати клієнтом будь-яких компенсацій, штрафних санкцій за контрактом податкових зобовязань клієнта та інших обовязків клієнта, що виникають з такої поставки товару (продукції) робіт / послуг. Разом із відступленням права вимоги на користь фактора відступаються всі інші права вимоги клієнта від боржника, що випливають із контракту з ним, зокрема, але не виключно, право вигодо набувача за договорами страхування, права на забезпечення, що передане боржником за таким контрактом тощо ( у разі їх наявності та можливості відступлення (а.с.1.5).

В п.1.6.3 визначено, що боржник не має заперечень проти права грошової вимоги клієнта та/або фактора.

Відповідно до п. 2.1 договору, перелік боржників визначається сторонами у Переліку Боржників згідно Додатку № 1 до договору.

За приписами пункту 2.2. договору, умови придбання фактором права вимоги визначаються у Реєстрі, що складається за формою згідно Додатку № 2 до договору.

У пункті 2.11. договору факторингу, сторонами визначено порядок факторингового фінансування, відповідно до якого за умови підписання сторонами Реєстру, банк (фактор) перераховує грошові кошти в національній валюті України на поточний рахунок клієнта двома частинами в наступному порядку:первісна сума грошових коштів перераховується на користь Клієнта в розмірі авансового платежу, розмір якого визначається в Реєстрі, не пізніше банківського дня, наступного за днем підписання банком відповідного Реєстру; залишкова сума грошових коштів перераховується на користь клієнта в розмірі, який визначається як різниця між вартістю права вимоги та авансовим платежем, що був перерахований Банком на користь Клієнта за відповідним правом згідно з умовами що містяться в Реєстрі, не пізніше банківського дня, наступного за днем отримання банком від боржника повної суми його заборгованості за відступленим фактору відповідним правом вимоги в розмірі вартості права вимоги, та умови відсутності будь-якої заборгованості Клієнта за Борговими зобов'язаннями перед фактором за цим Договором. Сума коштів, що підлягає перерахуванню Клієнту згідно з цим підпунктом договору, визначається Банком за кожним окремим правом вимоги, яке виникло за відповідним документом/контрактом.

Після виконання клієнтом зобовязання до нього переходить відповідна частина прав фактора у зобовязанні вимагати від боржника відшкодування в повному обсязі виплат, здійснених клієнтом як поручителем на користь фактора (п.3.9 договору).

Зворотнє відступлення несплачених боржниками прав вимог здійснюється без необхідності укладення між сторонами будь-яких додаткових правочинів на підставі письмового повідомлення, яке фактор має право направити клієнту у наступних випадках: у випадках настання будь-якої з несприятливих подій, визначених п.8.2 цього договору (у тому числі, але не виключно, якщо фактору стане відома інформація про наявність обставин, передбачених п.6.3 цього договору); якщо фактору стане відома інформація про оспорювання (у т.ч. в судовому порядку) контракту/документів та/або прав вимоги з ініціативи боржника, клієнта або третіх осіб, у тому числі щодо визнання їх недійсними/припиненими/розірваними або такими, що не підлягають виконанню з будь-яких інших причин, у тому числі через неналежне виконання клієнтом своїх обовязків за контрактом; якщо фактору стала відома інформація про обставини, що свідчать/можуть свідчити, що при укладенні/виконанні цього договору/Реєстрів та будь-яких документів, повязаних із ними та/або при складанні/наданні факторові документів/контрактів мали місце підробка документів, шахрайство чи фальсифікація, у тому числі внаслідок ненастання дій працівників клієнта/боржників; якщо фактору стала відома інформація про неналежне виконання клієнтом зобовязань за контрактом перед боржником; у випадку надання клієнтом листа-клопотання з обґрунтуванням причин необхідності зворотнього відступлення (п.9.1 договору).

Фактор вважається таким, що відступив, а клієнт вважається таким, що прийняв (набув) право вимоги у порядку зворотнього відступлення, з дати, вказаної у відповідному письмовому повідомленні фактора клієнту. Зворотнє відступлення права вимоги здійснюється за вартістю цього права, яке не було сплачене боржником. В письмовому повідомленні зазначається перелік та вартість прав вимоги щодо яких здійснюється зворотнє відступлення, підстави зворотнього відступлення, в також ціна яку клієнт має сплатити фактору за зворотнє відступлення (п.9.2 договору).

Відповідно до п.9.3 договору у разі зворотнього відступлення, фактор зобовязаний самостійно надіслати відповідним боржникам повідомлення про зворотнє відступлення, а у разі недотримання цього обовязку і отримання від боржників коштів за правами вимоги, щодо яких здійснюється зворотнє відступлення, фактор зобовязаний здійснити переказ таких коштів клієнту не пізніше банківського дня, наступного за днем їх отримання за умови, що клієнт не має боргових зобовязань перед фактором за цим договором.

Відповідно п.13.1 договору факторингу договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і скріплення їх печатками та діє до моменту повного виконання сторонами взятих на себе зобовязань по договору та отримання фактором грошових коштів в оплату повної вартості прав вимоги. Положення договору щодо відступлення Клієнтом на користь фактора певного права вимоги до боржника, так само як і здійснення фактором факторингового фінансування, набувають чинності з дати підписання сторонами і скріплення їх печатками Реєстрів (згідно додатку № 2 до цього договору).

Додаткововими угодами до договору факторингу №1 від 25.10.2016 та №2 від листопада 2016 року сторони змінювали ліміт факторингового фінансування за цим договором, зокрема сторонами відповідно до додаткової угоди №2 встановили ліміт у сумі 10 000 000 грн зі строком дії до 01.07.2017 (т.1, а.с.183-186).

Відповідно до додатку № 1 до договору факторингу боржником було, зокрема, визначено Товариство з обмеженою відповідальністю ДТЕК Свердловантрацит за договором поставки №1789-СА від 04.08.2016, із максимальним розміром авансового платежу 95% від вартості права вимоги (т.1, а.с.185).

Відповідно до умов пункту 2.2. договору факторингу, сторонами підписані наступні реєстри.

Реєстр №13 від 14.12.2016 року, згідно якого право вимоги за вказаним реєстром було відступлене (передане) щодо зобов'язань боржника (ТОВ ДТЕК Свердловантрацит) за договором поставки №1789-СА (т.1, а.с.226-227):

- за видатковою накладною №143 від 05.12.2016 та рахунком-фактурою №143 від 05.12.2016 в сумі 97 814 грн 40 коп. (авансовий платіж на суму 92 923 грн 68 коп.);

- за видатковою накладною №145 від 05.12.2016 та рахунком-фактурою №145 від 05.12.2016 в сумі 96 884 грн 16 коп. (авансовий платіж на суму 92 039 грн 95 коп.);

- за видатковою накладною №144 від 05.12.2016 та рахунком-фактурою №144 від 05.12.2016 в сумі 105 038 грн 64 коп. (авансовий платіж на суму 99 786 грн 71 коп.);

- за видатковою накладною №146 від 05.12.2016 та рахунком-фактурою №146 від 05.12.2016 в сумі 98 380 грн 40 коп. (авансовий платіж на суму 93 271 грн 38 коп.);

Реєстр №17 від 16.01.2017 року, згідно якого право вимоги за вказаним реєстром було відступлене (передане) щодо зобов'язань боржника (ТОВ ДТЕК Свердловантрацит) за договором поставки №1789-СА (т.1, а.с.235-236):

- за видатковою накладною №152 від 29.12.2016 та рахунком-фактурою №165 від 29.12.2016 в сумі 314 375 грн 64 коп. (авансовий платіж на суму 298 656 грн 86 коп.);

- за видатковою накладною №17 від 04.01.2017 та рахунком-фактурою №17 від 04.01.2017 в сумі 81 694 грн 80 коп. (авансовий платіж на суму 77 610 грн 06 коп.);

- за видатковою накладною №151 від 29.12.2016 та рахунком-фактурою №166 від 29.12.2016 в сумі 188 515 грн 20 коп. (авансовий платіж на суму 179 089 грн 44 коп.);

- за видатковою накладною №3 від 04.01.2017 та рахунком-фактурою №8 від 04.01.2017 в сумі 94 587 грн 36 коп. (авансовий платіж на суму 89 867 грн 99 коп.);

- за видатковою накладною №2 від 04.01.2017 та рахунком-фактурою №7 від 04.01.2017 в сумі 99 242 грн 88 коп. (авансовий платіж на суму 94 280 грн 74 коп.).

Реєстр №18 від 17.01.2017 року, згідно якого право вимоги за вказаним реєстром було відступлене (передане) щодо зобов'язань боржника (ТОВ ДТЕК Свердловантрацит) за договором поставки №1789-СА (т.1, а.с.233-234):

- за видатковою накладною №18 від 13.01.2017 та рахунком-фактурою №19 від 13.01.2017 в сумі 88128 грн 00 коп. (авансовий платіж на суму 83 721 грн 60 коп.);

- за видатковою накладною №19 від 13.01.2017 та рахунком-фактурою №18 від 13.01.2017 в сумі 96528 грн 00 коп. (авансовий платіж на суму 91 701 грн 60 коп.).

Оновна сума боргу, в розмірі 95% авансового платежу була профінансована банком за реєстром №13 від 14.12.2016 платіжним дорученням №3AB9С98253 від 14.12.2016, за реєстром №17 від 16.01.2017 платіжним дорученням №35889DDF73 від 16.01.2017, за реєстром №18 від 18.01.2017 платіжним дорученням №369332296D від 18.01.2017 (т.1, а.с.82, 84, 86).

Відповідно до п.9.2 договору факторингу Публічне акціонерне товариство Перший Український міжнародний банк вважається таким, що відступив, а клієнт вважається таким, що прийняв права вимоги у порядку зворотнього відступлення, з дати, вказаної у відповідному письмовому повідомленні фактора клієнту. Зворотнє відступлення права вимоги здійснюється за вартістю цього права, яке не було сплачене боржником.

У розділі договору «Визначення термінів», зворотнє відступлення/викуп права вимоги - це передбачений умовами цього договору правочин, відповідно до якого без укладення сторонами будь-яких додаткових угод/договорів та оформлення документів, фактор вважається таким, що відступив, а клієнт таким, що набув/прийняв у фактора раніше відступлені права вимоги. Зворотнє відступлення права вимоги здійснюється у порядку і на умовах, визначених ст.9 цього договору.

Відповідно до вимог ст.9 вказаного договору між ПАТ Перший Український міжнародний банк та ТОВ Інформакс в подальшому підписано Реєстр зворотнього викупу №1 від 22.05.2018 року, згідно якого клієнт здійснює зворотний викуп права вимоги сплати грошових коштів у сумі несплаченої божником вартості прав вимоги, визначених в п.1 цього реєстру (усі види штрафних санкцій (неустойок, штрафів, пені) будь-яких інших платежів, які повинні бути сплачені боржником, а також права, повязані з цими правами вимоги відповідно до умов договору факторингу), які клієнт відступив фактору на умовах факторингу), підтверджується:

- за видатковою накладною №143 від 05.12.2016 та рахунком-фактурою №143 від 05.12.2016 в сумі 97 814 грн 40 коп. (вартість зворотнього викупу 4 890 грн 72 коп.);

- за видатковою накладною №145 від 05.12.2016 та рахунком-фактурою №145 від 05.12.2016 в сумі 96 884 грн 16 коп. (вартість зворотнього викупу 4 844 грн 21 коп.);

- за видатковою накладною №144 від 05.12.2016 та рахунком-фактурою №144 від 05.12.2016 в сумі 105 038 грн 64 коп. (вартість зворотнього викупу 5 251 грн 93 коп.);

- за видатковою накладною №146 від 05.12.2016 та рахунком-фактурою №146 від 05.12.2016 в сумі 98 380 грн 40 коп. (вартість зворотнього викупу 4 909 грн 02 коп.);

- за видатковою накладною №152 від 29.12.2016 та рахунком-фактурою №165 від 29.12.2016 в сумі 314 375 грн 64 коп. (вартість зворотнього викупу 15 718 грн 78 коп.);

- за видатковою накладною №17 від 04.01.2017 та рахунком-фактурою №17 від 04.01.2017 в сумі 81 694 грн 80 коп. (вартість зворотнього викупу 4 084грн 74 коп.);

- за видатковою накладною №151 від 29.12.2016 та рахунком-фактурою №166 від 29.12.2016 в сумі 188 515 грн 20 коп. (вартість зворотнього викупу 9 425 грн 76 коп.);

- за видатковою накладною №3 від 04.01.2017 та рахунком-фактурою №8 від 04.01.2017 в сумі 94 587 грн 36 коп. (вартість зворотнього викупу 4 729 грн 37 коп.);

- за видатковою накладною №2 від 04.01.2017 та рахунком-фактурою №7 від 04.01.2017 в сумі 99 242 грн 88 коп. (вартість зворотнього викупу 4 962 грн 14 коп.);

- за видатковою накладною №18 від 13.01.2017 та рахунком-фактурою №19 від 13.01.2017 в сумі 8 8128грн 00 коп. (вартість зворотнього викупу 4 406 грн 40 коп.);

- за видатковою накладною №19 від 13.01.2017 та рахунком-фактурою №18 від 13.01.2017 в сумі 9 6528 грн 00 коп. (вартість зворотнього викупу 4 826 грн 40 коп.) (т.2, а.с. 10-18, т.1, а.с.156-167).

Отже, 21.05.2018 фактор відповідно до статті 9 договору факторингу з регресом та підписаного реєстру зворотного викупу № 1 повернув позивачу право вимоги за договором поставки №1789-СА від 04.08.2016 в сумі 68049 грн 47 коп.

Враховуючи зазначене, доводи відповідача щодо відсутності предмета спору та необхідності закриття провадження у справі (з огляду на укладений між позивачем та третьою особою договір факторингу) визнаються судом безпідставними.

За таких обставин позивач звернувся до Господарського суду Луганської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит» борг за вказаним договором поставки в сумі 68049 грн 47 коп., нараховану пеню відповідно до п. 6.8 договору в сумі 62 546 грн 42 коп., 3% річних у розмірі 8 476 грн 00 коп. та 46 181 грн 61 коп. - інфляційні втрати.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам сторін, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Норми вказаної статті кореспондуються з положеннями ст. 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно із нормами статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Нормами частини 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором.

Відповідно до статті 1078 Цивільного кодексу України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

З даної норми випливає, що фактору може бути передана тільки та грошова вимога, обовязок по сплаті якої вже існує у боржника. І вимога вважається переданою саме з дня виникнення обовязку боржника щодо сплати. Не може передаватися фактору вимога, час сплати якої не настав.

Згідно п.13.1. договору факторингу, положення договору щодо відступлення Клієнтом на користь фактора певного права вимоги до боржника, так само як і здійснення фактором факторингового фінансування, набувають чинності з дати підписання сторонами і скріплення їх печатками Реєстрів.

Матеріалами справи підтверджується належне виконання позивачем зобовязань за договором поставки, зокрема здійснення поставки товару відповідачу за вказаними накладними на суму 1360989 грн 48 коп., що наразі не заперечується відповідачем.

В подальшому, 21.05.2018 фактор відповідно до статті 9 укладеного договору факторингу з регресом та підписаного реєстру зворотного викупу № 1 повернув позивачу право вимоги за договором поставки №1789-СА від 04.08.2016 в сумі 68049 грн 47 коп. за вказаними накладними.

Судом встановлено, що відповідач не виконав в повному обсязі свої зобовязання щодо оплати поставленого товару, в наслідок чого матеріалами справи підтверджено наявність заборгованості в сумі 68049 грн 47 коп., а тому вимоги в частині стягнення з відповідача суми основного боргу визнаються заявленими обгрунтовано.

Крім основного боргу, позивач нарахував та заявив до стягнення пеню у розмірі 62 546 грн 42 коп., 3% річних у розмірі 8 476 грн 00 коп. та 46 181 грн 61 коп. - інфляційні втрати.

Згідно з ч.1 ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобовязань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобовязань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Порушенням зобовязання, відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши правильність розрахунку заявлених позивачем до стягнення сум 3% річних на суму 8 476 грн 00 коп., які розраховані окремо за кожною накладною за загальний період прострочення з 11.02.2017 по 25.05.2018, суд зазначає про наявність в ньому помилок, зокрема позивачем не правильно визначено базу для нарахування щодо суми основного боргу, без правильного врахування здійснених оплат (а.с.22, т.1).

Згідно даних наведених позивачем у позовній заяві, долученого акту звірки, що направлявся відповідачу, та наявних доказів здійснених оплат боргу, позивачем помилково визначено базу для нарухвання в якості загальної суми основного боргу та здійсненя нарахувань 3% по 28.04.2017 року (зазначаючи, що лише 28.04.2017 банком було відшкодовано 95% основного боргу).

Натомість, як встановлено судом, основна сума боргу в розмірі 95% була профінансована банком за реєстром №13 від 14.12.2016 платіжним дорученням №3AB9С98253 від 14.12.2016, за реєстром №17 від 16.01.2017 платіжним дорученням №35889DDF7 від 16.01.2017, за реєстром №18 від 18.01.2017 платіжним дорученням №369332296D від 18.01.2017.

Доказів того, що погашення суми боргу відбулося саме 28.04.2017, як зазначає позивач, в матеріалах справи відсутні.

Крім того, судом враховано, що позивачем за накладними №2, №3, №17 від 04.01.2017 неправильно визначено дату виникнення прострочення з 11.03.2017 (в порушення умов підписаних специфікацій в частині строків проведення розрахунку, без врахування банківських та світкових днів), в той час як правильною датою просточення за вказаними накладними є 14.03.2017.

Підрахунок днів проводився з урахуванням святкових днів та релігійних свят за загальним правилом, враховуючи положення статті 73 Кодексу законів про працю України у 2017 році та згідно розпорядження КМ України від 16.11.2016 №850-р "Про перенесення робочих днів у 2017 році", а також положення ст.254 ЦК України.

Враховуючи зазначене, господарський суд вважає за необхідне навести правильний розрахунок 3% річних, зроблений за допомогою інформаційно-правової системи Законодавство із правильним визначенням дат виникнення прострочення та бази для нарахування:

№/дата накладноїСума боргуКількість днівПеріод прострочення3% річних
№143 від 05.12.20164 890,7246911.02.2017 - 25.05.2018188,53
№144 від 05.12.20165 251,9346911.02.2017 - 25.05.2018202,45
№145 від 05.12.20164 844,2146911.02.2017 - 25.05.2018186,73
№146 від 05.12.20164 909,0246911.02.2017 - 25.05.2018189,23
№151 від 29.12.20169 425,7644507.03.2017-25.05.2018344,75
№152 від 29.12.201615 718,7844507.03.2017-25.05.2018574,92
№2 від 04.01.20174 962,1443814.03.2017-25.05.2018178,64
№3 від 04.01.20174 729,3743814.03.2017-25.05.2018170,26
№17 від 04.01.20174 084,7443814.03.2017-25.05.2018147,05
№18 від 13.01.20174 406,4043022.03.2017-25.05.2018155,73
№19 від 13.01.20174 826,4043022.03.2017-25.05.2018170,58
Всього: 2 508, 87
Враховуючи викладене, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню визнаються 3% річних в сумі 2 508 грн 87 коп.

Відносно заявленої вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат окремо по кожному зобовязанню за загальний період з лютого 2017 року по квітень 2018 року на загальну суму 46181 грн 61 коп., суд зауважує про допущення позивачем в розрахунку аналогічних помилок, зокрема щодо неправильного визначення бази для нарахування, без врахування здійснених оплат (а.с.12, т.1).

Окремо, суд звертає увагу на те, що позивачем заявляється до стягнення інфляційні в сумі 46181 грн 61 коп. згідно прохальної частини позову. Разом з тим, в розрахунку позивачем зазначена більша сума інфляційних 46481 грн 61 коп. Оскільки позивачем відповідної заяви про збільшення розміру заявлених позовних вимог згідно ст.46 ГПК України не подавалося, судом враховуються, що позовні вимоги в цій частині залишилися незмінними.

Крім того, згідно Методики розрахунку базового індексу споживчих цін, затвердженої наказом Держкомстату від 23.12.2011 № 386, інфляція це зростання загального рівня цін на товари і послуги протягом певного періоду часу.

Як зазначено у Методологічних положеннях щодо організації статистичного спостереження за змінами цін (тарифів) на споживчі товари (послуги) і розрахунків індексів споживчих цін, затверджених Наказом Держстату України 01.07.2013 № 190 (зі змінами, затвердженими наказами Держстату від 28.11.2014 № 371 та від 05.11.2015 № 315) (далі Методологічні положення), індекс споживчих цін є показником, який характеризує рівень інфляції.

Законодавчо визначено, що звітним періодом встановлення індексу інфляції є місяць. Отже, найменший період визначенні індексу інфляції місяць, і обрахування знецінення боргу можливе лише тоді, коли таке знецінення відбувалось протягом місяця, а не іншої меншої кількості календарних днів.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, господарський суд зауважує, що позивачем також неправильно визначено періоди нарахування, застосовуючи коефіцієнт інфляції за місяці, в які борг не існував повний місяць.

З огляду на виявлені помилки в розрахунку інфляційних втрат, суд вважає за необхідне навести правильний розрахунок інфляційних, зроблений за допомогою інформаційно-правової програми Законодавство:

№/дата накладноїСума боргуСукупний індекс інфляціїПеріод простроченняІнфляційні втрати, грн.
№143 від 05.12.20164 890,72116,181березень 2017 квітень 2018791,40
№144 від 05.12.20165 251,93116,181березень 2017 квітень 2018849,85
№145 від 05.12.20164 844,21116,181березень 2017 квітень 2018783,87
№146 від 05.12.20164 909,02116,181березень 2017 квітень 2018794,36
№151 від 29.12.20169 425,76114,127квітень 2017 квітень 20181 331,61
№152 від 29.12.201615 718,78114,127квітень 2017 квітень 20182 220,64
№2 від 04.01.20174 962,14114,127квітень 2017 квітень 2018701,02
№3 від 04.01.20174 729,37114,127квітень 2017 квітень 2018668,13
№17 від 04.01.20174 084,74114,127квітень 2017 квітень 2018577,06
№18 від 13.01.20174 406,40114,127квітень 2017 квітень 2018622,51
№19 від 13.01.20174 826,40114,127квітень 2017 квітень 2018681,84
Всього:10 022,29
З огляду на зазначене, з відповідача підлягають правомірно стягненню інфляційні втрати саме в сумі 10 022 грн 29 коп.

У задоволенні решти інфляційних втрат слід відмовити за необґрунтованістю.

З приводу заявленої вимоги про стягнення пені в сумі 62 546 грн 42 коп. за загальний період, розрахований з 11.02.2017 по 11.08.2017, суд зазначає наступне.

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 Цивільного кодексу України). Виконання зобовязань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п.6.8 договору у випадку несвоєчасної оплати продукції, покупець за письмовою вимогою постачальника, сплачує постачальнику неустойку у вигляді пені, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочки оплати від вартості завчасно не оплаченої продукції, але не більше 5% від вартості завчасно неоплаченої продукції.

В додаткових письмових поясненнях від 20.07.2018 відповідач посилається на пропуск позивачем строку позовної давності в один рік для нарахування пені (т.1, а.с.148).

Так, у відповідності зі ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові; якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Статтею 257 Цивільного кодексу України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Законодавцем за ст. 258 ЦК України передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Матеріали справи свідчать про те, що позивач звернувся до суду 31.05.2018 (згідно поштового штампу на конверті).

З розрахунку позивача, останній нараховує пеню у відповідності до положень ст.232 ГК України протягом 6 місяців, до 11.08.2017 (однак, обраховує цей строк, застосовуючи його до всіх накладних, не враховуючи, що кожна накладна має свою дату виникнення прострочення). Разом з цим нарахування пені за всіма накладними лише до 11.08.2017 не порушує прав відповідача.

Судом враховується, що нарахування пені, з 11.02.2017 до 31.05.2017 здійснені позивачем із пропуском строку позовної давності.

Суд, перевіривши розрахунок позивача, зазначає про наявність й інших помилок, зокрема, неврахування здійснених оплат, що призвело до неправильного визначення бази для нарахування пені.

З огляду на правильність визначення дати виникнення прострочення по кожному зобовязанню, бази для нарахування пені, а також поданої відповідачем заяви про застосування строку позовної давності, судом здійснено правильний розрахунок пені за період з 31.05.2017 по 11.08.2017, що заявляється позивачем в межах строку позовної давності.

Також судом враховується, що позивачем розраховується пеня за період з 29.04.2017 по 11.08.2017 на базу основного боргу по вказаним накладним із помилкою у визначенні суми боргу замість правильної 68049,47 грн, позивачем прийнято 68048,71 грн. (різниця складає 0,76 коп.). Враховуючи зазначене, суд в розрахунку за накладними №18 від 13.01.2017, №19 від 13.01.2017, для обрахунку приймає суму боргу 9232,04 грн, а не 9 232,80 грн, що відповідає допущеній різниці.

№/дата накладноїСума боргу за накладними, дата виникнення простроченняКількість днівПеріод нарахування пені в розмірі подвійної облікової ставка НБУ, в межах строку позовної давностіПеня
№143 від 05.12.2016 №144 від 05.12.2016 №145 від 05.12.2016 №146 від 05.12.2016 11.02.2017 19 895,887331.05.2017 - 11.08.2017994,79
№151 від 29.12.2016 №152 від 29.12.201607.03.2017 25 144,547331.05.2017 - 11.08.20171 257,23
№2 від 04.01.2017 №3 від 04.01.2017 №17 від 04.01.201714.03.2017 13 776,257331.05.2017 - 11.08.2017668,81
№18 від 13.01.2017 №19 від 13.01.201722.03.2017 9 232,047331.05.2017 - 11.08.2017461,60
Всього: 3 382,43

Таким чином, вимога про стягнення пені підлягає задоволенню лише в частині 3382 грн 43 коп.

Судом враховується, що в порушення вимог ст.74 Господарського процесуального кодексу України відповідач належних доказів на обґрунтування власної позиції не надав, підстав заявлених позовних вимог не спростував. В матеріалах справи також відсутні докази здійснення погашення боргу відповідачем.

Враховуючи зазначене, позов підлягає задоволенню частково, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 68 049 грн 47 коп. основного боргу, 3% річних у сумі 2 508 грн 87 коп., втрати від інфляції в сумі 10 022 грн 29 коп., пеня у сумі 3 382 грн 43 коп.

Також згідно положень ст.129 Господарського процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1 259 грн 44 коп.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Інформакс до Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Свердловантрацит про стягнення 185 253 грн 50 коп., задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Свердловантрацит (вул.Гоголя, буд.24А, м.Сєвєродонецьк Луганської області, 93400, ідентифікаційний код 37596090) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Інформакс (ОСОБА_1, буд.26, оф.758, м.Київ, 01133, ідентифікаційний код 33905067) 68 049 грн 47 коп. основного боргу, 3% річних у сумі 2 508 грн 87 коп., втрати від інфляції в сумі 10 022 грн 29 коп., пеню в сумі 3 382 грн 43 коп., а також витрати зі сплати судового збору в сумі 1 259 грн 44 коп.

Видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції згідно положень ст.256 Господарського процесуального кодексу України протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення в порядку, визначеному п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано 16.10.2018.

Суддя О.В. Драгнєвіч