ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

18.10.2018 м. ХарківСправа № 33/54-08

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Рильової В.В.

при секретарі судового засідання Горбачовій О.В.

розглянувши скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження № 8109231 по примусовому виконанню наказу господарського суду Харківської області від 26.05.2008 у справі № 33/54-08

за позовом Публічного акціонерного товариства "ТЕЦ-5", с. Подвірки (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України")
до Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", м. Харків
про стягнення 13 482 380,58 грн.
за участі представників:

скаржника (стягувача) - ОСОБА_2 довіреність № 14-85 від 14.04.2017;

боржника - ОСОБА_3 довіреність № 38-2072/470 від 10.05.2012;

ДВС - ОСОБА_4 довіреність №3998/20.3-03 від 29.12.2017;

ВСТАНОВИВ:

В провадженні господарського суду Харківської області знаходилась справа за позовом Публічного акціонерного товариства "ТЕЦ-5" до Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" про стягнення 13 482 380,58 грн., у тому числі 9 836 415,40 грн. основного боргу, 1 063 986,15 грн. пені, 2 313 707,46 грн. інфляційних, 268 271,57 грн. 3 % річних за Договором № 577 купівлі-продажу теплової енергії, яка поставляється для надання населенню послуг з опалення та гарячого водопостачання, укладеним між сторонами 27.12.2006.

Рішенням господарського суду Харківської області від 13.05.2008 (суддя Савченко А.А.) позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "ТЕЦ-5" у справі № 33/54-08 задоволено частково, стягнуто з Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" на користь Публічного акціонерного товариства "ТЕЦ-5" 9 836 415,40 грн. боргу, 143 638,13 грн. пені, 2 313 707,46 грн. інфляційних, 268 271,57 грн. 3% річних, 25 500,00 грн. витрат по сплаті державного мита, 118,00 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу.

На виконання вказаного рішення 26.05.2008 видано відповідний наказ.

28 січня 2014 року Публічне акціонерне товариство "Харківська ТЕЦ-5" звернулося до суду із заявою, в якій просило суд замінити ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" на його правонаступника - ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у виконавчому провадженні від 08.07.2008 № 8109231 по примусовому виконанню наказу господарського суду Харківської області від 26.05.2008 у справі № 33/54-08.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 04.03.2014 заяву Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ - 5" про заміну сторони правонаступником було задоволено. Замінено стягувача - Публічне акціонерне товариство "Харківська ТЕЦ - 5" () у виконавчому провадженні № 8109231 по примусовому виконанню наказу господарського суду Харківської області від 26.05.2008 у справі № 33/54-08 на його правонаступника - Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" ().

09 жовтня 2018 року до Господарського суду Харківської області надійшла скарга Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії органу державної виконавчої служби (вх. № 29182), в якій заявник просить суд:

- визнати неправомірними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1 щодо зупинення вчинення виконавчих дій 11.09.2018 в межах виконавчого провадження № 8109231.

- зобовязати начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1, при здійсненні контролю скасувати своєю постановою постанову про зупинення вчинення виконавчих дій від 11.09.2018 в межах виконавчого провадження № 8109231.

У зв'язку із відпусткою судді Савченко А.А. розпорядженням в.о. керівника апарату суду від 09.10.2018 № 665/2018 призначено повторний автоматизований розподіл скарги у справі № 33/54-08.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи (заяви) між суддями від 09.10.2018 для розгляду скарги у справі № 33/54-08 визначено головуючого суддю Рильову В.В.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 10.10.2018 скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження № 8109231 прийнято та призначено до розгляду в судовому засіданні на 18 жовтня 2018 року.

Представник заявника - Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", який брав участь в судовому засіданні 18.10.2018, подану скаргу на дії органу державної виконавчої служби підтримував, просив суд її задовольнити та визнати неправомірними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо зупинення вчинення виконавчих дій 11.09.2018 в межах виконавчого провадження № 8109231.

Представник боржника в судовому засіданні 18.10.2018, а також в наданих до суду запереченнях щодо скарги (вх. № 29884 від 17.10.2018) зазначив, що Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" наказом Мінрегіонбуду України від 16.06.2017 № 152 включено до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії. Так, виходячи із вимог пункту 10 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження, де стягувачем є НАК "Нафтогаз України", а боржником теплопостачальне підприємство КП "Харківські теплові мережі", що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, підлягає зупиненню.

За твердженням боржника, застосування частини четвертої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" до виконавчих проваджень, де не стягується заборгованість за природний газ, є порушенням пункту 10 частини 1 статті 34 цього Закону, який крім стягувачів (постачальників природного газу) НАК "Нафтогаз України", ДК "ОСОБА_1 України", передбачає інших стягувачів, що не є постачальниками природного газу - ПАТ "Укртрансгаз", постачальників електричної енергії, тобто не ставить зупинення вчинення виконавчих дій в залежність від предмету стягування.

Представник Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в судовому засіданні 18.10.2018 проти задоволення скарги заперечував та подав до суду відзив (вх. № 30104), в якому зазначив, що постанову про зупинення вчинення виконавчих дій від 11.09.2018 в межах виконавчого провадження № 8109231 було винесено правомірно та у відповідності до вимог пункту 10 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження".

Розглянувши скаргу ПАТ "НАК "Нафтогаз України" та дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про часткове її задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів даної справи, рішенням господарського суду Харківської області від 13.05.2008 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "ТЕЦ-5" задоволено частково, стягнуто з Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" на користь Публічного акціонерного товариства "ТЕЦ-5" 9 836 415,40 грн. боргу, 143 638,13 грн. пені, 2 313 707,46 грн. інфляційних, 268 271,57 грн. 3% річних, 25 500,00 грн. витрат по сплаті державного мита, 118,00 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу.

На виконання рішення у справі № 33/54-08, судом видано відповідний наказ від 26 травня 2008 року.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 04.03.2014 замінено стягувача - Публічне акціонерне товариство "Харківська ТЕЦ - 5" у виконавчому провадженні № 8109231 по примусовому виконанню наказу господарського суду Харківської області від 26.05.2008 у справі № 33/54-08 на його правонаступника - Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, обов'язковість судового рішення. Судове рішення є обов'язковим до виконання (стаття 129-1 Конституції України).

Згідно з частиною 2 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Статтею 18 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України.

Обов'язковість судових рішень визначена також статтею 326 Господарського процесуального кодексу України (Розділ V - Процесуальні питання пов'язані з виконанням судових рішень у господарських справах).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина судового розгляду (пункт 43 рішення у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року).

Згідно приписів частини першої, третьої статті 327 Господарського процесуального кодексу України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами.

Примусове виконання судових рішень регулюється Законом України "Про виконавче провадження".

З 05.10.2016 набрав чинності Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII, який, з урахуванням пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, підлягає застосуванню при розгляді спірних правовідносин, оскільки зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання наказу господарського суду Харківської області № 33/54-08 від 26.05.2008 в межах виконавчого провадження № 8109231 здійснено головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України після набрання чинності Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини другої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до пункту 10 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", з виконавчих проваджень, стягувачами за якими є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", її дочірня компанія "ОСОБА_1 України", Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", постачальники електричної енергії, а боржниками - підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з викорисутанням внутрішньобудинкових систем).

Частиною четвертою статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження з підстави, передбаченої пунктом 10 частини першої цієї статті, зупиняється у частині стягнення заборгованості за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (з урахуванням суми неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), крім заборгованості, раніше реструктуризованої (розстроченої та/або відстроченої), у тому числі згідно з рішенням суду.

Таким чином, пунктом 10 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" врегульовано питання зупинення виконавчого провадження в залежності від того хто є стягувачем (Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", її дочірня компанія "ОСОБА_1 України", Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", і постачальники електричної енергії) та боржниками (підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення), а частина четверта статті 34 вказаного Закону визначає, в якій частині може бути зупинено виконавче провадження за спожитий природний газ.

Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Згідно з абзацом 9 частини першої статті 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" реєстр підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості (далі - реєстр), - державна відкрита, загальнодоступна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про підприємства та організації, які є учасниками процедури врегулювання заборгованості відповідно до цього Закону. Реєстр розміщується на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та Житлово-комунального господарства України від 16.06.2017 року № 152 "Про включення до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії суб'єктів господарювання" Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" включено до переліку суб'єктів господарювання, які включаються до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії.

За приписами статті 2 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" дія Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Згідно з абзацом 10 частини першої статті 1 вказаного Закону встановлено, що спожиті енергоносії це - спожиті природний газ, електрична енергія.

Відповідно також до частини першої статті 1 вказаного Закону заборгованість, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону - це, зокрема, кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Постачальник природного газу - Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та її дочірня компанія "ОСОБА_1 України".

При цьому відповідно до абзацу 8 частини 1 статті 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" процедура врегулювання заборгованості - заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.

Таким чином, оскільки спожитими енергоносіями Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" визначає лише природний газ та електричну енергію, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, то, відповідно, дія цього закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення лише за спожиті природний газ та електричну енергію.

Як вбачається з матеріалів справи, між Відкритим акціонерним товариством "Харківська ТЕЦ-5" (позивач) та Комунальним підприємством "Харківські теплові мережі" (відповідач) 27.12.2006 було укладено Договір № 577 купівлі-продажу теплової енергії, яка поставляється для надання населенню послуг з опалення та гарячого водопостачання, за яким позивач зобов'язався передати у власність відповідача теплову енергію, а відповідач зобов'язався прийняти та оплатити теплову енергію. Тобто, предметом спору визначено стягнення заборгованості за поставлену теплову енергію за договором від 27.12.2006 № 577, нарахованих відсотків річних, інфляційних втрат та штрафних санкцій.

Правова природа виникнення заборгованості боржника у вказаних правовідносинах - це послуги з постачання теплової енергії, а не постачання останньому енергоносіїв, визначення яких надано в Законі №1730-VIII. При цьому, суб'єктний склад сторін у договірних правовідносинах, які виникли на підставі договору від 27.12.2006 року № 577, було змінено вже в процесі виконання судового рішення, шляхом заміни стягувача - Публічне акціонерне товариство "Харківська ТЕЦ - 5" у виконавчому провадженні № 8109231 по примусовому виконанню наказу господарського суду Харківської області від 26.05.2008 у справі № 33/54-08 на його правонаступника - Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

Крім того, включення КП "Харківські теплові мережі" до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" не є безумовною підставою зупинення будь-якого виконавчого провадження.

Європейський суд з прав людини у рішенні "Вєренцов проти України" від 11.04.2013 року зазначив, що закони мають відповідати встановленому Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод стандарту, який вимагає достатньо чіткого формулювання правових норм у тексті нормативно-правових актів. Зокрема, "Закон має бути доступним для зацікавлених осіб та сформованим з достатньою точністю для того, щоб надати їм можливість регулювати свою поведінку аби бути здатними за потреби, за відповідної консультації передбачати тією мірою, що є розумною за відповідних обставин, наслідки, які може потягнути за собою його дія".

З огляду на викладене, суд зазначає, що порушене на виконання судового рішення з примусового стягнення такої заборгованості виконавче провадження не підлягає зупиненню на підставі пункту 10 частини 1 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.04.2018 № 15/311-09; від 16.04.2018 № 46/193-06 від 04.06.2018 № 33/51-08).

Разом з тим, із поданих до суду заперечень боржника та ВДВС вбачається, що сторони вважають достатніми умовами для зупинення вчинення виконавчих дій на підставі положень пункту 10 частини першої статті 34 Закону № 1404 будь-яке стягнення на користь НАК "Нафтогаз України" з відповідного боржника, якого включено до Реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії". Однак суд вважає безпідставною та хибною таку позицію сторін виходячи з того, що як вже зазначалося вище, частиною четвертою статті 34 Закону № 1404 чітко роз'яснено порядок зупинення вчинення виконавчих дій на підставі пункту 10 частини першої цієї ж статті, а заборгованість у справі №33/54-08 не може бути врегульованою згідно з механізмами, передбаченими положеннями Закону № 1730.

Зважаючи на викладене вище, суд дійшов висновку, що дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1 щодо зупинення вчинення виконавчих дій 11.09.2018 в межах виконавчого провадження № 8109231 є неправомірними, у зв`язку з чим постанова від 11.09.2018 про зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження № 8109231 підлягає скасуванню.

Разом з тим, розглянувши вимоги скаржника в частині зобовязання начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1, при здійсненні контролю скасувати своєю постановою постанову про зупинення вчинення виконавчих дій від 11.09.2018 в межах виконавчого провадження № 8109231, суд не вбачає підстав для задоволення скарги в цій чатсині та зазначає, що оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби визначено статтею 74 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до приписів вказаної статті, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобовязати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Відтак, Законом України "Про виконавче провадження" встановлено спеціальний порядок контролю начальника відділу за рішеннями, діями державного виконавця, які можуть бути оскаржені виключно стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника). Господарський суд не вправі зобов'язати начальника відділу провести контроль із визначеним результатом.

Разом з тим, суд може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1 щодо зупинення вчинення виконавчих дій 11.09.2018 в межах виконавчого провадження № 8109231 визнано судом неправомірними, суд вважає за необхідне зобов'язати головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1 скасувати постанову про зупинення вчинення виконавчих дій від 11.09.2018 в межах виконавчого провадження № 8109231.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 73-79, 86, 232-235, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вх. № 29182), на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження № 8109231 по примусовому виконанню наказу господарського суду Харківської області від 26.05.2008 у справі № 33/54-08 задовольнити частково.

2. Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1 щодо зупинення вчинення виконавчих дій 11.09.2018 в межах виконавчого провадження № 8109231.

3. Зобовязати головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1 скасувати постанову про зупинення вчинення виконавчих дій від 11.09.2018 в межах виконавчого провадження № 8109231.

В частині зобовязання начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1, при здійсненні контролю скасувати своєю постановою постанову про зупинення вчинення виконавчих дій від 11.09.2018 в межах виконавчого провадження № 8109231 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення.

Ухвалу може бути оскаржено в порядку ст.ст. 255 - 257 ГПК України до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням приписів п.п. 17.5 п. 17 Перехідних положень ГПК України, яким встановлено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалу складено та підписано 19.10.2018.

Суддя ОСОБА_5

справа № 33/54-08