РІШЕННЯ

05 жовтня 2018 року м. ТернопільСправа № 921/1016/15-г/7

Господарський суд Тернопільської області

у складі головуючого судді Стадник М.С. , судді Андрусик Н.О. , судді Гирили І.М.

при секретарі судового засідання Кучер Р.В.

розглянув справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України", вул. Горького, 127, м. Київ, 03150 в особі Філії АТ "Укрексімбанк" в м. Тернополі, вул. Шептицького, 21, м. Тернопіль, 46008

до Приватного підприємства "Продекспорт", вул. Кривоноса, 2Б, м. Тернопіль, Тернопільська область, 46027

про стягнення 4 495 115,21 грн., з яких: 3 935 024,23 грн. сума несплачених відсотків за період з 17.10.2013р. по 30.09.2015р., 559 251,02 грн. сума несплаченої комісії за управління кредитом, 840,00 грн. сума несплаченої комісії за внесення змін до умов кредитного договору (із врахування заяви про збільшення позовних вимог №066-03/726 від 16.05.2017р.).

За участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1, довіреність №010-01/4857 від 17.11.2016 р.

відповідача ОСОБА_2, довіреність №б/н від 08.02.18р.

В порядку ст. 8 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України), здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу "Акорд".

Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії АТ "Укрексімбанк" в м. Тернополі звернулось з позовом до Приватного підприємства "Продекспорт" про стягнення 4 495 115,21 грн., з яких: 3 935 024,23 грн. сума несплачених відсотків за період з 17.10.2013р. по 30.09.2015р., 559 251,02 грн. сума несплаченої комісії за управління кредитом, 840,00 грн. сума несплаченої комісії за внесення змін до умов кредитного договору (із врахування заяви про збільшення позовних вимог №066-03/726 від 16.05.2017р.).

Ухвалою суду від 02.10.2015р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 27.10.2015р.

Ухвалами суду від 27.10.2015р., 17.11.2015р., 27.11.2015р., за клопотанням представників сторін, розгляд справи відкладався на 17.11.2015р., 27.11.2015р. та 08.12.2015р. відповідно, для надання можливості сторонам подати витребувані судом матеріали.

У судовому засіданні 27.11.2015р. прийнята до розгляду заява позивача від 23.11.2015р. №066-00/2669 про збільшення позовних вимог станом на 01.10.2015р. в частині стягнення відсотків в сумі - 3 518 364,83 грн. та комісії за управляння кредитом в сумі 559 251,02грн.

Ухвалами суду від 27.11.2015р., відповідно до ст.69 ГПК України, за клопотанням представника позивача, розгляд спору продовжено на 15 днів до 16.12.2015р.та відкладено розгляд справи на 08.12.2015р.

У судовому засіданні 08.12.2015р. оголошувалась перерва до 10.12.2015р., для надання можливості сторонам узгодити виявлені розбіжності в наданих Банком розрахунках та платіжних документах.

Ухвалою суду від 10.12.2015р. провадження у справі зупинено та призначено судову фінансово-кредитну експертизу, проведення якої доручено Тернопільському відділенню Київського науково дослідного інституту судових експертиз, оплату вартості якої покладено на Приватне підприємство "Продекспорт".

Ухвалою суду від 12.02.2016р. погоджено строк подання висновку судової фінансово-кредитної експертизи понад 90 днів.

Ухвалою суду від 24.03.2016р., у звязку з поверненням матеріалів справи експертною установою без висновку, призначено судове засідання на 08.04.2016р., а у судовому засіданні 08.04.2016р. до 13.04.2016р. оголошено перерву, з метою розгляду питання причин не оплати судово-економічної експертизи відповідачем та можливості проведення такої банком.

Ухвалою суду від 13.04.2016р., яка залишена без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 21.06.2016р., провадження у справі зупинено, а матеріали справи повернуто на адресу Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз для продовження проведення судової фінансово-кредитної експертизи, призначеної ухвалою суду від 10.12.2015р.

Постановою Вищого господарського суду від 02.08.2016р. скасовано ухвалу господарського суду Тернопільської області та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 21.06.2016р., а справу передано до господарського суду Тернопільської області на розгляд по суті.

Ухвалами суду від 10.10.2016р. провадження у справі поновлено, прийнято справу до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Стадник М.С., судді: Андрушків Г.З., Гирила І.М., призначено її до розгляду на 01.11.2016р.

Ухвалою суду від 01.11.2016р. розгляд справи відкладено до 22.11.2016р.

Ухвалою суду від 29.11.2016р. прийнято справу до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Стадник М.С., судді: Хома С.О., Гирила І.М., та призначено її до розгляду на 13.12.2016р.

Ухвалою суду від 13.12.2016р. справу прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Стадник М.С., судді: Хома С.О., Андрушків Г.З., призначено її до розгляду на 17.01.2017р.

У судовому засіданні 17.01.2017р. оголошувалась перерва до 07.02.2017р., за клопотанням сторін, для надання можливості сторонам врегулювати спір та подати повторно витребувані судом документи.

Ухвалою суду від 07.02.2017р. розгляд справи відкладено на 17.02.2017р., а у судовому засіданні 17.02.2017р. оголошувалась перерва до 22.02.2017р.

Ухвалою суду від 07.02.2017р., відповідно до ст.69 ГПК України, за клопотанням представника відповідача, розгляд спору продовжено на 15 днів до 28.02.2017р.

Ухвалою суду від 22.02.2017р. справу прийнято до розгляду у складі колегії суддів: головуючого судді Стадник М.С., суддів: Хома С.О. та Сидорук А.М., розгляд справи призначено на 07.03.2017р.

Ухвалами суду від 07.03.2017р., від 28.04.2017р. та від 10.05.2017р. розгляд справи відкладено на 28.04.2017р., на 10.05.2017р.та на 17.05.2017р. відповідно, для надання можливості сторонам подати витребувані судом матеріали.

В судовому засіданні 17.05.2017р. оголошувалася перерва до 25.05.2017р.

У судовому засіданні 25.05.2017р. прийнята до розгляду заява позивача 066-03/726 від 16.05.2017р., про збільшення позовних вимог станом на 01.10.2015р. в частині стягнення відсотків в сумі - 3 935 024,23 грн.

Ухвалою суду від 25.05.2017р. провадження у справі зупинено та призначено у справі №921/1016/15-г/7 судово-економічну експертизу, проведення якої доручено Тернопільському відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Ухвалою суду від 19.06.2017р. залишено без розгляду клопотання Тернопільського відділення Київського науково дослідного інституту судових експертиз №22/10-16/741-17 від 09.06.2017р. про погодження строку виконання судово-економічної експертизи понад 90 днів.

Тернопільське відділення Київського науково дослідного інституту судових експертиз повернуло матеріали справи та ухвалу суду від 25.05.2017р. без виконання на адресу суду із супровідним листом за вих. №22/10-16/865-17 від 04.07.2017р., для подальшого направлення справи в іншу експертну установу.

Ухвалою суду від 06.07.2017р. призначено судове засідання на 14.06.2017р.

Ухвалою суду від 14.07.2017р. проведено заміну виконавця судово-економічної експертизи у справі №921/1016/15-г/7 проведення такої доручено Черкаському відділенню Київського науково дослідного інституту судових експертиз.

Ухвалами суду від 19.08.2017р. прийнято матеріали справи до розгляду у складі колегії суддів: головуючого судді Стадник М.С., суддів: Хома С.О., Гирила І.М., поновлено провадження у справі, задоволено клопотання судового експерта Черкаського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз про надання додаткових документів, поновлено та зупинено провадження у справі до закінчення проведення судової експертизи.

Ухвалами суду від 25.09.2017р. та 10.10.2017р., у звязку із поверненням на адресу суду Черкаським відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз матеріалів справи без виконання, призначалися судові засідання, а ухвалою від 25.10.2017р. матеріали справи №921/1016/15-г/7 повернуто на адресу відділення для продовження проведення судово-економічної експертизи, провадження у справі зупинено до проведення судової експертизи.

Ухвалами суду від 12.04.2018р. поновлено провадження у справі та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, зі стадії підготовчого провадження, підготовче засідання призначено на 11.05.2018р.

Ухвалами суду від 11.05.2018р. прийнято матеріали справи до розгляду у складі колегії суддів: головуючий суддя Стадник М.С., суддів: Хома С.О., Сидорук А.М. та призначено підготовче засідання на 12.06.2018р.

Ухвалою суду від 12.06.2018р. зупинено провадження у справі до закінчення перегляду судового рішення у подібних правовідносинах у касаційному порядку ОСОБА_3 Палатою Верховного Суду у справі №310/11534/13-ц.

Ухвалами від 24.07.2018р. 1/ прийнято матеріали справи до розгляду у складі колегії суддів: головуючий суддя Стадник М.С., суддів: Хома С.О., Андрусик Н.О.; 2/ поновлено провадження у справі; 3/ підготовче засідання призначено на 03.08.2018р.

У судовому засіданні 03.08.2018р. постановлено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання до 08.08.2018р., в порядку ч. 5 ст. 233 ГПК України.

Ухвалою суду від 08.08.2018р. матеріали справи прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Стадник М.С., судді Андрусик Н.О., Гирили І.М.

У судових засіданнях 08.08.2018р. та 15.08.2018р. постановлено ухвали про оголошення перерви до 15.08.2018р. та до 11.09.2018р., які занесені в протокол судового засідання в порядку ч. 5 ст. 233 ГПК України.

Ухвалою суду від 11.09.2018р. закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 05.10.2018р.

У судовому засіданні 05.10.2018р. відкрито розгляд справи по суті.

Представник позивача позовні вимоги підтримав. В обґрунтування заявлених вимог посилається на неналежне виконанням відповідачем умов кредитного договору №6606К38 від 27.07.2006р. в частині погашення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісії за управління кредитом, комісії за внесення змін до умов кредитного договору, при цьому, зазначаючи, що рішенням господарського суду Тернопільської області від 31.10.2013р. у справі №921/730/13-г/3 задоволено позовні вимоги Банку та стягнуто з ПП «Продекспорт» за кредитним договором №6606К38 від 27.07.2006р. 25 759 909,57грн., з них заборгованість за кредитом в сумі 22 302 125,67грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом в сумі 2 224 693,36 грн., сума несплаченої комісії за управління кредитом 106 414,09 грн., комісія за зміну умов договору 240,00 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобовязань 1 126 436,45 грн., що нараховані банком станом на 17.10.2013р. Оскільки відповідачем дане рішення не виконане в повному обсязі, заборгованість за кредитним договором не погашена, а тому йому за період з 17.10.2013р. по 30.09.2015р. нараховані відсотки за користування кредитом, комісія за управління кредитом, комісія за внесення змін до умов кредитного договору, що є предметом розгляду даного спору та підтверджено висновком судової експертизи. Щодо правової позиції викладеної у постанові ОСОБА_3 палати Верховного суду від 04.07.2018р. у справі №310/11534/13-ц позивач зазначив, що така не відноситься до правовідносин, які склалися у даній справі між сторонами, оскільки додатковою угодою від 28.09.2012р. до кредитного договору встановлено кінцевий термін погашення ОСОБА_4 30 квітня 2013 року, а з позовом про стягнення заборгованості Банк звернувся до суду 16.07.2013р., відтак останнім не використано право на дострокове повернення усієї суми кредиту, а предявлення позову до суду відбулося після закінчення встановленого Банком строку для погашення тіла ОСОБА_4, тому Банком не було змінено умов основного зобовязання, щодо строку дії договору. Також відповідно до п. 8.1 кредитного договору сторони домовилися про те, що цей договір залишається чинним до дати повного виконання Сторонами своїх зобовязань за цим договором, що підтверджується укладеними, після прийняття рішення суду, додатковими угодами про збільшення відсотків за користування кредитними коштами та на підтвердження перебування суми. Також, представник позивача повідомив, що сторони, станом на дату розгляду справи, знаходяться на стадії укладення мирової угоди. Просить позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача підтримав заперечення проти позову викладені у відзиві на позов. Просить у позові відмовити, посилаючись на те, що Банк не має права нараховувати проценти поза строком кредитування, тобто після 30.04.2013р. в тому числі за період з 17.10.2013 по 30.09.2015р., а у позичальника відсутній обовязок сплати таких процентів, а тому вимоги банку про стягнення донарахованих процентів донараховних комісії за управління кредитом та комісії за внесення змін до умов кредитного договору, які нараховані після закінчення строку дії кредитування, є безпідставними та не підлягають до задоволення, так як сторонами не погоджено умови їх сплати після закінчення терміну дії договору. Щодо висновку експерта за результатами проведеної судової економічної експертизи від 29.03.2018р. за №1352/17-23/308/18-23, відповідач вважає, що такий суперечить позиціям Верховного Суду, які викладені у постановах від 28.03.2018р. у справі №444/9519/12 та від 04.07.2018р. у справі №310/11534/13-ц, оскільки згідно ч. 4 ст. 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, а тому не може бути доказом наявної заборгованості за кредитним договором. Посилання позивача на ту обставину, що сторони погодили збільшені відсотки за користування кредитними коштами, то такі спростовуються постановою ОСОБА_3 Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 в якій зазначено, що ОСОБА_3 Верховного Суду відхиляє аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом, а тому проценти можуть нараховуватися в межах строку кредитування.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в процесі розгляду справи пояснення представників сторін, судом встановлено:

1/ - між ВАТ "Укрексімбанк" (далі Банк) та ПП "Продекспорт" (далі Позичальник) укладено 27.07.2006р. Кредитний договір №6606К38 із змінами внесеними договорами про внесення змін (Додаткові угоди №6606K38-1 від 03.08.2006р., №6606K38-2 від 27.06.2007р., №6606K38-3 від 31.07.2007р., №6606K38-4 від 01.08.2007р., №6606K38-5 від 01.07.2008р., №6606K38-6 від 27.08.2008р., №6606K38-7 від 29.08.2008р., №6606K38-8 від 01.09.2008р., №6606K38-9 від 07.10.2008р., №6606K38-10 від 22.12.2008р., №6606K38-11 від 05.01.2009р., №6606K38-12 від 12.01.2009р., №6606K38-13 від 26.02.2009р., №6606K38-14 від 03.03.2009р., №6606K38-15 від 06.05.2009р., №6606K38-16 від 24.07.2009р., №6606K38-17 від 30.09.2009р., №6606K38-18 від 08.10.2009р., №6606K38-19 від 30.10.2009р., №6606K38-20 від 30.11.2009р., №6606K38-21 від 19.01.2010р., №6606K38-22 від 05.02.2010р., №6606K38-23 від 08.02.2010р., №6606K38-24 від 22.07.2010р., №6606K38-25 від 13.01.2011р., №6606K38-26 від 27.12.2011р., №6606K38-27 від 12.01.2012р., №6606K38-28 від 09.02.2012р., №6606K38-29 від 29.02.2012р., №6606K38-30 від 27.06.2012р., №6606K38-31 від 28.09.2012р., №6606K38-32 від 26.10.2012р., №6606K38-33 від 29.05.2013р., №6606K38-34 від 17.10.2013р., №6606K38-35 від 09.12.2013р., №6606K38-36 від 31.01.2014р., №6606K38-37 від 20.02.2014р., №6606K38-38 від 20.01.2015р.) (далі Кредитний договір), відповідно до умов якого сторони взяли на себе зобов'язання:

- відповідно до п.п. 3.1, 3.2.1-3.2.5 умов договору: - Банк надає Позичальнику кредит у сумі 2 500 000,00 доларів США на цілі рефінансування заборгованості за кредитами, наданими Позичальнику згідно кредитних угод №6605К3 від 16.02.2005р. та №6605К16 від 04.04.2005р., під 8,75% річних; розмір плати управління кредитом складає - 1 000,00 гривень на місяць; кінцевий термін погашення кредиту 27.07.2009р.; - додатковими угодами від 03.08.2006р. №6606К38-1, від 01.08.2007р. №6606К38-4, від 01.07.2008р. №6606К38-5 змінено валюту кредитування, розмір кредиту, процентну ставку та строк погашення кредиту: сума ОСОБА_4 - 3 128 750,00 швейцарських франків, під 10% річних, кінцевий термін погашення кредиту - 27 липня 2010 р. Додатковою угодою від 29.08.2008р. №6606К38-7 змінено порядок нарахування та сплати процентів: процентна ставка за ОСОБА_4 в сумі 2 325 450,00 швейцарських франків - 10% річних, в сумі 803 300,00 швейцарських франків - 13% річних, а з 24.07.2009р. -12% річних (додаткова угода від 24.07.2009р. №6606К38-16). Додатковою угодою від 26.02.2009р. №6606К38-13 змінено кінцевий термін погашення ОСОБА_4 - 27 липня 2011 року; додатковою угодою від 05.02.2010р. №6606К38-22 змінено термін "Валюта ОСОБА_4: на період до 05.02.2010р. долари США та швейцарські франки, на період з 06.02.2010р. та до кінця терміну дії Договору долари США; встановлено Ліміт кредитної лінії: для заборгованості у швейцарських франках 2 958 750,00 швейцарських франків; для заборгованості у доларах США екв. 2 958 750,00 швейцарських франків для придбання валюти в погашення кредиту у 2 958 750,00 швейцарських франків; встановлено процентні ставки за ОСОБА_4: в швейцарських франках 12% річних, що визначається на період з 01.07.2009р. по 30.06.2010р.; в доларах США 8,1% річних на термін з 05.02.2010р. до 30.06.2010р. включно, 11% річних на термін з 01.07.2010р. та до кінця терміну дії Договору.

Відповідно до Додаткових угод №6606К38-23 від 08.02.2010р., №6606К38-32 від 26.10.2012р. Банк надає ОСОБА_4 у сумі - 2 817 857,14 доларів США, під 7%річних при цьому сума заборгованості за Договором в гривневому еквіваленті не може перевищувати 24 143 399,58 грн.

Додатковою угодою від 13.01.2011р. встановлено кінцевий строк повернення кредиту до 26.12.2011р., додатковою угодою від 27.02.2011р. до 16.06.2012р., додатковою угодою від 27.06.2012р. до 30.09.2012р.

Додатковою угодою №6606К38-31 від 28.09.2012 встановлено кінцевий термін погашення кредиту - 30 квітня 2013 року та графік погашення кредиту до 30.04.2013року.

Додатковою угодою №6606К38-34 від 17.10.2013р. змінено Валюту ОСОБА_4 на національну валюту України (гривню) та встановлено Ліміт кредитної лінії 22 302 125,67 грн., проценти за користування ОСОБА_4 у розмірі: 0,1% річних на період з 01.09.2013р. по 30.11.2013р., 16% річних на період з 01.12.2013р., при цьому нового терміну погашення кредиту не встановлено.

2/ - Позичальник сплачує Банку проценти за користування ОСОБА_4 у валюті кредиту, які Банк нараховує щомісячно на суму фактичної заборгованості за ОСОБА_4 із розрахунку фактичної кількості днів періоду нарахування процентів на основі банківського року у валюті кредиту та підлягають сплаті кожного місяця ( п.3.5.1 договору з урахуванням змін додатковою угодою від 31.07.2007р.) №6606К38-3);

3/ - Позичальник сплачує плату за управління кредитом - 1000.00грн. на місяць та за зміну умов договору (за ініціативою Позичальника) по 1000.00грн. на місяць (п.п. 3.2, 4.1.1 Кредитного договору );

4/ - якщо сума, що вноситься на погашення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та інших плат недостатня для їх оплати, то платежі здійснюються у черговості встановленій п.3.7.4 кредитного договору );

5/ - у разі невиконання зобовязань по договору, які викладені у розділі 6.1 договору, Банк повідомляє Позичальника, що непогашена частина кредиту, нараховані проценти за користування кредитом, інші платежі підлягають достроковому поверненню протягом 10-ти банківських днів з моменту одержання повідомлення ( п.6.2 (б) договору);

6/- за невиконання зобов'язань передбачених умовами договору п.3.4.1 (сплата кредиту згідно з графіком погашення),п.3.5.1 (сплата процентів) та п.4.1 (сплата платежів за управління кредитом, зміну умов договору) Позичальник сплачує Банку пеню , штраф та відшкодовує збитки (п.п. 7.1-7.4 договору);

7/- договір набуває чинності з дати його підписання та залишається чинним до дати повного виконання сторонами зобовязань за договором (п.8.1 договору).

У звязку із спливом терміну (строку) кредитування (30.04.2013р) та з не поверненням Позичальником у встановлений договором термін (строк) суми кредиту, відсотків та інших платежів Банк звернувся 16.07.2013 року з позовом до господарського суду про стягнення всієї суми заборгованості за Кредитним договором №6606К38 від 27.07.2006р..

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 31.10.2013р. у справі №921/730/13-г/3, яке набрало законної сили 15.11.2013р. задоволено позов Банку та встановлено належне виконання ним, зокрема, умов кредитному договору №6606К38 від 27.07.2006р., та порушення умов договору Позичальником щодо своєчасного перерахування нарахованих Банком станом на 17.10.2013р., згідно розрахунку та з врахуванням додаткової угоди від 17.10.2013р.: тіла кредиту в сумі 22 302 125,67 грн., відсотки за кредитом: в сумі 2 224 693,36 грн.; сума несплаченої комісії за управління кредитом 106 414,09 грн., пені за несвоєчасне виконання зобовязань 1 126 436,45 грн. та комісії про зміну умов договору 240,00 грн.

На виконання рішення видано 15.11.2013р. накази: 1/ - про стягнення з Приватного підприємства "Продекспорт" (Позичальник) та Закритого акціонерного товариства "Агропродукт" (Поручитель) солідарно на користь Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в особі Філії АТ "Укрексімбанк" в м. Тернополі заборгованість за кредитними угодами №18105К15/2102 від 13.07.2005 року та №6605К48 від 13.07.2005 року, договорами поруки №18105Р1 від 13.07.2005 року та №6605Р8 від 13.07.2005 року 41 003 252 грн. 65 коп. заборгованості за кредитом; 5 426 712 грн. 21 коп. заборгованості за несплаченими відсотками ; 574 509 грн. 51 коп. заборгованості за несплаченими комісіями; 1 353 420 грн. 28 коп. пені за несвоєчасне виконання зобовязань; 2/ про стягнення з Приватного підприємства "Продекспорт» на користь Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в особі Філії АТ "Укрексімбанк" в м. Тернополі заборгованість за кредитними договорами №6606К35 від 19.07.2006 року, №6606К38 від 27.07.2006 року, №6606К44 від 06.09.2006 року, №6607К23 від 05.11.2007 року, №6609К5 від 01.06.2009 року, №6609К9 від 01.07.2009 року - 124 807 829 грн. 86 коп. заборгованості за кредитом; 16 288 803 грн. 93 коп. заборгованості за несплаченими відсотками; 1 476 358 грн. 37 коп. заборгованості за несплаченими комісіями; 6 573 707 грн. 10 коп. пені за несвоєчасне виконання зобовязань.

Ухвалою суду від 28.11.2013р., виконання рішення від 31.10.2013р. у справі № 921/730/13-г/3 розстрочено згідно графіку погашення : 25 грудня 2013 року 1 500 000 грн. 00 коп.; 25 січня 2014 року 1 500 000 грн. 00 коп.; 25 лютого 2014 року 1 500 000 грн. 00 коп.; 25 березня 2014 року 1 500 000 грн. 00 коп.; 25 квітня 2014 року 1 500 000 грн. 00 коп.; 25 травня 2014 року 1 500 000 грн. 00 коп.; 25 червня 2014 року 1 500 000 грн. 00 коп.; 25 липня 2014 року 1 500 000 грн. 00 коп.; 25 серпня 2014 року 1 500 000 грн. 00 коп.; 25 вересня 2014 року 1 500 000 грн. 00 коп.; 25 жовтня 2014 року 1 500 000 грн. 00 коп. та 25 листопада 2014 року 181 004 593 грн. 90 коп.

Ухвалою господарського суду від 26.01.2015р., виконання рішення від 31.10.2013р. по справі №921/730/13-г/3 розстрочено шляхом сплати залишку несплаченої заборгованості в сумі 181 004 593 грн. 91 коп. згідно графіка: - січень 2015р. 5 100 000 грн.; - лютий 2015р 1 700 000 грн.; - березень 2015р. 1 700 000 грн.; - квітень 2015р. 1 700 000 грн.; - травень 2015р. 1 700 000 грн.; - червень 2015р. 1 700 000 грн.; - липень 2015р. 1 700 000 грн.; - серпень 2015 р. 1 700 000 грн.; - вересень 2015р. 1 700 000 грн.; - до 25 жовтень 2015р. (включно) 162 304 593 грн. 91 коп.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 20.11.2015р. відкрито виконавче провадження ВП №49424873 по примусовому виконанню наказу господарського суду Тернопільської області №921/730/13-г/3 від 15.11.2013р., яке на даний час, відповідно до інформації (витягу) з Автоматизованої системи виконавчого провадження, не закінчено .

За даними банку (довідка від 24.05.2017р. за підписом керуючого філією ОСОБА_5 та представника ОСОБА_1М.) рішення виконане частково по чотирьох кредитних договорах із восьми задоволених судом.

Банком заявлені позовні вимоги про стягнення платежів за Кредитним договором №6606К38 від 27.07.2006р. за період з 17.10.2013р. по 30.09.2015р. в сумі 4 495 115,21 грн., з яких: відсотки за користування кредитом - 3 935 024,23 грн. нараховані із суми кредиту 22 302 125,67грн, несплачена комісія за управління кредитом 559 251,02 грн. та 840,00 грн. несплачена комісія за внесення змін до договору.

Суд, на підставі ст.ст. 86, 237 ГПК України, давши оцінку поданим доказам та наведеним учасниками справи доводам в обґрунтування заявлених вимог та заперечень, прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

При цьому, суд виходив із наступного:

- порядок укладення, зміни, розірвання та виконання кредитного договору регулюється нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), Господарського кодексу України (далі ГК - України), Закону України "Про банки і банківську діяльність" та нормативними актами, прийнятими Національним банком України, який є особливим центральним органом державного управління (ст. 2 Закону України "Про Національний банк України") та видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обовязковими для органів державної влади, місцевого самоврядування, банків, підприємств, організацій та установ незалежно від форм власності, а також для фізичних осіб.

Відповідно до ст.ст. 47, 49, ч. 1 ст. 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність", відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Згідно ст. 626, 627 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків, при цьому, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (ч. 3 ст. 6 ЦК України).

ОСОБА_4 відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі, у якому передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту (ст. 345 ГК України, ст. 1055 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти(ч.1 ст.1054 ЦК країни).

До відносин за кредитним договором відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України застосовуються положення параграфа 1 ("Позика") глави 71 "Позика. ОСОБА_4. Банківський вклад", якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та умов договору. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст.ст. 526, 530 ЦК України, ч. 1 ст. 193 ГК України).

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України).

У відповідності до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (ч.1ст.1050 ЦК України).

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до правового висновку ОСОБА_3 Верховного Суду, викладеного у постановах від 28.03.2018р. у справі № 444/9519/12, від 28.03.2018р., від 04.07.2018р. у справі №310/11534/13-ц положення абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі предявлення до позичальника вимоги згідно ч.2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняються, а права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України. Якщо за рішенням про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов'язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів, оскільки звернення з позовом про стягнення повної суми кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору.

Відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом (частина перша статті 36 Закону).

Правовий висновок у постановах від 28.03.2018р. у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018р. у справі №310/11534/13-ц ОСОБА_3 палатою Верховного суду здійснено у порядку передбаченим ч.5 ст. 302 ГПК України та забезпечує формування єдиної правозастосовної практики.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Матеріалами справи підтверджено:

- згідно змісту умов Кредитного договору №6606К38 від 27.07.2006р., з врахуванням Додаткових угод, які є невід`ємною його частиною, кінцевий термін (строк) кредитування Позичальника встановлений до 30.04.2013року, інший термін кредитування, порядок та строки повернення суми кредиту поза межами терміну кредитування сторонами не встановлювався.

Банк звернувся з позовом до суду про стягнення повної суми заборгованості, яка виникла по договору 16.07.2013р.,а тому на час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 31.10.2013р. у справі №921/730/13-г/3 встановлено факт невиконання Позичальником (ПП «Продекспорт») основного зобовязання по Кредитному договору у термін (строк) кредитування встановлений договором до 30.04.2013р. та стягнуто повну суму неповернутого кредиту станом на 17.10.2013р . - 22 302 125,67грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом в сумі 2 224 693,36грн. сума несплаченої комісії за управління кредитом - 106 414,09грн., комісія за зміну умов договору 240,00грн.

Отже, позивач, звернувшись з позовом, скористався своїм правом на стягнення повної суми заборгованості по Кредитному договору та такими діями, на власний розсуд , змінив п. 8.1 умов договору щодо його чинності до дати повного виконання сторонами зобовязань за договором. Рішенням суду від 31.10.2013р. у справі №921/730/13-г/3 про стягнення заборгованості підтверджені такі зміни.

Щодо Додаткових угод до кредитного договору укладених після прийняття рішення суду та припинення дії Кредитного договору, а саме: Додаткова угода від 09.12.2013р. №6606К38-35, якою визначено проценти за користування ОСОБА_4; від 31.01.2014р. Додаткова угода №6606К38-36, якою встановлено нарахування плати за управління ОСОБА_4 ; від 20.02.2014р. Додаткова угода №6606К38-37, якою змінено дату подання Позичальником документів Банку відповідно до кредитного договору; від 20.01.2015р. Додаткова угода №6606К38-38 , якою змінено розмір процентів за користування ОСОБА_4, в яких немає умов про суму та термін кредитування, та які є невід`ємними додатками до Кредитного договору, не мають юридичної сили, оскільки укладені поза межами строку дії Кредитного договору .

Отже, вимоги позивача про стягнення суми процентів нарахованих за період з 17.10.2013р. - по 30.09.2015 р., тобто поза межами строку кредитування встановленого договором (30.04.2013р.) та після припинення строку дії договору суперечать ст.1050 ЦК України та не підлягають до задоволення .

Безпідставно заявлені і вимоги про стягнення плати за управління кредитом та комісії за зміни до договору нараховані за період з 17.10.2013р. по 30.09.2015р., оскільки такі нараховані після припинення строку дії Кредитного договору .

Суд відхиляє доводи позивача щодо того, що на правовідносини, які склалися між сторонами по Кредитному договору не застосовуються правові висновки ОСОБА_3 палати Верховного суду, оскільки Банк не звертався з вимогою про дострокове повернення кредиту та кредитний договір діє до повного виконання зобовязань за договором, як помилкові. При цьому, суд зазначає, що у правових висновках ОСОБА_3 палати враховано не тільки випадки звернення кредитодавця з вимогою про дострокове повернення кредиту, а і випадки закінчення терміну кредитування та зміни кредитодавцем на власний розсуд умов основного зобовязання щодо строку дії договору, порядку сплати процентів за користування кредитом шляхом звернення до суду з позовом про стягнення всієї суми по договору. Банком, на власний розсуд, змінено п. 8.1 договору щодо дії такого до повного виконання шляхом звернення до суду про стягнення всієї суми, яка стягується у порядку виконавчого провадження. Доводи Банку про дію договору спростовуються і тим, що сторонами не внесено змін у договір щодо умов управління кредитом, його обліку на рахунках Банку після стягнення всієї суми кредиту рішенням суду, з врахуванням розстрочення несплаченої суми, як загальної суми боргу без зазначення кредитних договорів та сум по відповідних платежах стягнутих судом по таких договорах (відсотки, комісії, пені), що унеможливлює встановити порядок зарахування Банком сплачених сум на виконання рішення суду в погашення конкретних кредитних договорів без передбачення таких умов договором.

Суд, відхиляє доводи представника позивача щодо підтвердження правомірності позовних вимог висновком судової експертизи №1352/17-23/308/18-23 від 29.03.2018р. оскільки: - відповідно до ст. 104 ГПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу; - висновок експерта суперечить правовим висновкам Верховного Суду викладеним у постановах від 28.03.2018р. у справі №444/9519/12 та від 04.07.2018р. у справі №310/11534/13-ц щодо правовідносин, що склалися при виконанні сторонами Кредитного договору, а тому такий судом відхиляється.

Крім того, суд звертає увагу, що позивачем не надано на вимогу суду, а отже і на дослідження експерту, доказів виконання рішення суду від 31.10.2013р. у справі №921/730/13-г/3 у розрізі 8-ми кредитних договорів, які задоволені даним рішенням без розмежування у виконавчих документах сум по кожному із них, а саме: дані виконавчого провадження, дані обліку заборгованості на рахунках Банку по 8-ми кредитних договорах відповідно до Інструкції з бухгалтерського обліку операцій з готівковими коштами та банківськими металами в банках України, затвердженої Постановою Правління Національного Банку України від 20.10.2004р. №495, 4-ри з яких, згідно наданої Довідки Банку від 24.05.2017р. погашені за виключенням пені. Тобто, Банк не підтвердив належними доказами часткове виконання рішення суду щодо конкретних кредитних договорів, зокрема, і щодо договору, який є предметом даного спору.

Слід зазначити, що суми сплачених Позичальником згідно рахунків Банку процентів за користування кредитом та комісії за управління кредитом за період з 31.10.2013р. по 06.11.2015р., останній зарахував на погашення рішення суду, а не в рахунок поточних платежів, тим самим підтвердив припинення дії Кредитного договору.

За правовим висновком ОСОБА_3 палати наявність судового рішення про задоволення вимог Банку щодо всієї суми заборгованості по Кредитному договору, яке боржник виконав не у повному обсязі, не є підставою для нарахування відсотків за кредитними договорами, який змінений в частині строку дії договору.

Також, одним із доказів погашення заборгованості по кредитному договору є дані Реєстру позичальників, який діє на підставі Положення про єдину інформаційну систему "Реєстр позичальників", затвердженого Постановою Правління НБУ №245 від 27.06.2001р. (втратила чинність на підставі Постанови Правління Національного Банку України від 04.05.2018р. №50).

Згідно п.п. 3.1, 7.2 вищезазначеного Положення, після підключення до ЄІС "Реєстр позичальників" банк регулярно надає потрібну інформацію про своїх клієнтів до бази даних ЄІС "Реєстр позичальників" і несе повну відповідальність згідно з чинним законодавством за достовірність наданої інформації. Банк надає до ЄІС "Реєстр позичальників" інформацію про тих позичальників, які на дату її надання мають прострочену заборгованість (з урахуванням прострочених нарахованих доходів) у національній та іноземній валютах у сумі, що в гривневому еквіваленті перевищує 10 тис. грн. Своєчасне надання до ЄІС "Реєстр позичальників" достовірної інформації про свого клієнта є обов'язковим для всіх користувачів системи.

Інформацію про позичальників (боржників), які мають прострочену заборгованість перед банком за станом на певну дату Банки надають згідно формою затверджено Додатком № 4 до Положення. Відповідно до Пояснення щодо надання інформації про позичальників (боржників), які мають прострочену заборгованість перед банком Банк надсилає інформацію з часу виникнення простроченої заборгованості, її збільшення або погашення та в разі зміни назви позичальника (боржника) або присвоєння йому ідентифікаційного коду (якщо він не був присвоєний на час виникнення простроченої заборгованості).

Згідно даних пояснень, у колонках зазначається Банком наступна інформація:

"Колонка 7 (номер договору) - зазначається номер договору, за яким виникла заборгованість.

Колонка 8 (дата виникнення заборгованості згідно з договором) - зазначається дата виникнення заборгованості за договором.

Колонка 9 (код валюти) - зазначається цифровий код валюти, у якій виникла заборгованість, згідно з Класифікатором іноземних валют (KL_R030).

Колонка 10 (сума простроченої заборгованості) - зазначається сума простроченої заборгованості позичальника (з урахуванням прострочених до погашення нарахованих доходів) за вказаним видом валюти. Сума простроченої заборгованості відображається в тій валюті, у якій вона виникла.

Колонка 11 (дата виникнення простроченої заборгованості) - зазначається дата виникнення простроченої заборгованості за вказаним видом валюти.

Колонка 12 (дата фактичного погашення простроченої заборгованості) - зазначається дата фактичного погашення простроченої заборгованості за вказаним видом валюти. Ця колонка заповнюється лише в разі повного погашення простроченої заборгованості".

За даними Реєстру наданими представником позивача 17.05.2017р. на вимогу суду, як доказ обліку кредитного договору в Реєстрі позичальників, внесено запис у графу «погашення суми кредиту» станом на 15.05.2017р., що свідчить про погашення заборгованості по кредитному договору.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Подані сторонами докази мають бути належними, допустимими, достовірними, достатніми (ст. ст. 76-79 ГПК України).

Згідно із ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При таких обставинах, позивач не підтвердив позовні вимоги належними та допустимими доказами та не обґрунтував їх стягнення нормами законодавства з врахуванням висновків щодо застосування норм права, викладених в постановах ОСОБА_3 палати Верховного суду від 28.03.2018р. у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018р. у справі №310/11534/13-ц.

Згідно ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати повязані із проведенням експертизи.

Згідно ч. 4 ст. 127 ГПК України, розмір витрат, зокрема, на проведення експертизи, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Вартість судової економічної експертизи, проведеної Черкаським відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, становить 14 856,00 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови від позову - на позивача.

Приймаючи до уваги те, що позивачу в задоволенні позовних вимог відмовлено, а тому вартість проведеної судової економічної експертизи покладає на позивача у справі.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 73-79, 86, 91, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. У позові відмовити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" (вул. Антоновича, 127, м. Київ, 150, Київська область, 03150, ідентифікаційний код - 00032112) в особі Філії ПАТ "Укрексімбанк" в м. Тернополі (вул. Шептицького, 21, Тернопіль, 46008, ідентифікаційний код - 22607369) на користь Приватного підприємства "Продекспорт" (вул. Кривоноса, 2Б, м. Тернопіль, Тернопільська область, 46027, ідентифікаційний код - 30047671) 14 856 (чотирнадцять тисяч вісімсот п'ятдесят шість) грн. 00 коп. витрат, пов'язаних з проведенням експертизи.

Рішення господарського суду набирає законної сили протягом 20 днів з дня виготовлення повного судового рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Західного апеляційного господарського суду або через Господарський суд Тернопільської області.

Повне рішення складено 16 жовтня 2018 року.

Головуючий суддя М.С. Стадник

Судді: Н.О. Андрусик

ОСОБА_6