ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2018м. ДніпроСправа № 904/3073/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бєлік В.Г. за участю секретаря судового засідання Ковтун А.В.

за позовом Публічного акціонерного товариства "РІВНЕАЗОТ", м. Рівне

до Державного підприємства з переробки брухту та відходів із вмістом дорогоцінних металів "ДНІПРО-ВДМ", м. Дніпро

про стягнення заборгованості у розмірі 229052,10 грн. за договором № 3983/ВДМ/1291 від 24.03.2013 року на поставку у переробку брухту та відходів, що містять дорогоцінні метали

Представники:

від позивача: Поляк І.В., довіреність № 534-юд від 04.07.2018 року, представник.

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "РІВНЕАЗОТ" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Державного підприємства з переробки брухту та відходів із вмістом дорогоцінних металів "ДНІПРО-ВДМ" про стягнення заборгованості у розмірі 229052,10 грн. за договором № 3983/ВДМ/1291 від 24.03.2013 року на поставку у переробку брухту та відходів, що містять дорогоцінні метали, у якій просить суд стягнути з Державного підприємства з переробки брухту та відходів із вмістом дорогоцінних металів "ДНІПРО-ВДМ" на користь Публічного акціонерного товариства "РІВНЕАЗОТ" заборгованость за договором № 3983/ВДМ/1291 від 24.03.2013 року на поставку у переробку брухту та відходів, що містять дорогоцінні метали у розмірі 229052,10 грн., з яких: 182 948,96 грн. - основний борг, 33 296,71 грн. - пеня, 12 806,43 грн. - штраф та стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 3 435,78 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.07.2018 року порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 31.07.2018 року о 12:20 год.

24.07.2018 року до Господарського суду Дніпропетровської області від Публічного акціонерного товариства "РІВНЕАЗОТ" надійшло клопотання, в якому позивач просить суд надати можливість його участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції, забезпечення якої просить доручити Господарському суду Рівненської області (вул. Набережна, 26, м. Рівне, Рівненська область, 33013). Заявлене клопотання позивач обґрунтовує його віддаленим місцезнаходженням.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.07.2018 року клопотання Публічного акціонерного товариства "РІВНЕАЗОТ" задоволено та призначено судове засідання в режимі відеоконференції на 31.07.2018 року о 12:20 год.

У підготовче судове засідання в режимі відеоконференції 31.07.2018 року представник відповідача не з'явився, витребуваних судом документів не надав, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 31.07.2018 року підготовче судове засідання в режимі відеоконференції відкладено до 06.09.2018 року о 10:00 год.

При виготовленні тексту ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 31.07.2018 року в резолютивній частині ухвали було допущено описку та замість " 5. Доручити Господарському суду Рівненської області (вул. Набережна, 26, м. Рівне, Рівненська область, 33013) забезпечити проведення відеоконференції за участю представника Публічного акціонерного товариства "РІВНЕАЗОТ" з Господарським судом Дніпропетровської області 06.09.2018 року о 10:00 год.

6. Представнику Публічного акціонерного товариства "РІВНЕАЗОТ" з'явитися до Господарського суду Рівненської області (вул. Набережна, 26, м. Рівне, Рівненська область, 33013) для проведення судового засідання в режимі відеоконференції 06.09.2018 року о 10:00 год."

було невірно вказано "5. Доручити Господарському суду Рівненської області (вул. Набережна, 26, м. Рівне, Рівненська область, 33013) забезпечити проведення відеоконференції за участю представника Публічного акціонерного товариства "РІВНЕАЗОТ" з Господарським судом Дніпропетровської області 31.07.2018 року о 12:20 год.

6. Представнику Публічного акціонерного товариства "РІВНЕАЗОТ" з'явитися до Господарського суду Рівненської області (вул. Набережна, 26, м. Рівне, Рівненська область, 33013) для проведення судового засідання в режимі відеоконференції 31.07.2018 року о 12:20 год. ".

Ухвалою суду від 06.09.2018 виправлено описку в резолютивній частині ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 31.07.2018 року. Викладено п.5 та п.6 резолютивної частини ухвали суду у справі № 904/3073/18 від 31.07.2018 року у наступній редакції: "5. Доручити Господарському суду Рівненської області (вул. Набережна, 26, м. Рівне, Рівненська область, 33013) забезпечити проведення відеоконференції за участю представника Публічного акціонерного товариства "РІВНЕАЗОТ" з Господарським судом Дніпропетровської області 06.09.2018 року о 10:00 год.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, але був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, що підтверджується поштовим повідомленням № 351, яке повернулось до господарського суду та знаходиться в матеріалах справи.

Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (ст. 194 Господарського процесуального кодексу України).

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами, визнаними судом достатніми, в порядку, вищевизначеному чинними правовими нормами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між Приватним акціонерним товариством "РІВНЕАЗОТ" (далі-позивача, здавальник) та Державним підприємством з переробки брухту та відходів із вмістом дорогоцінних металів "ДНІПРО-ВДМ" (далі-відповідач, переробник) укладено Договір на поставку у переробку брухту та відходів, що містять дорогоцінні метали № 3983/ВДМ/1291 від 24.03.2013 року.

Здавальник постачає у переробку відходи, що містять дорогоцінні метали, а переробник приймає, переробляє сировину і компенсує вартість вилучених з сировини дорогоцінних металів на умовах цього договору (п.1.1. договору).

В силу ст. 712 Цивільного кодексу України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Правовідносини, що склалися між сторонами, є правовідносинами поставки, які регулюються нормами законодавства про поставку товару в тому числі параграфом 3 глави 54 Цивільного кодексу України.

Згідно п.п. 2.1., 2.1.1. договору 2.1. здавальник зобов'язується здійснити поставку у переробку сировини. Умови поставки зазначаються в додатковій yгоді на кожну партію сировини, що є невід'ємною частиною даного Договору.

Позивач на виконання умов договору поставив відповідачу партію брухту та відходів із вмістом дорогоцінних металів, що підтверджується актами приймання-передавання № 6448 від 08.10.2013 та № 6465 від 04.11.2013 (а.с. 12-13).

Відповідачем отримано партію брухту та відходів із вмістом дорогоцінних металів. Вміст дорогоцінних металів в брухті, сторонами погоджено шляхом підписання Протоколів № 140.13 від 13.11.2013 та № 144.13 від 21.11.2013 (а.с. 14-15).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Як сторони встановили у п.п. 2.2., 2.2.1. договору, переробник зобов'язується прийняти встановлені цим Договором документи, отримати та переробити партію сировини та компенсувати здавальнику вартість дорогоцінних металів вилучених з сировини, надати "Акт остаточного приймання".

Згідно п. 5.1. договору переробник здійснює розрахунок за вилучені дорогоцінні метали у сировині за договірними цінами згідно додаткових угод, які є невід'ємною частиною цього Договору.

Відповідно до п. 5.2. договору термін переробки сировини i проведення розрахунків (надання "Акту остаточного приймання") складає 120 робочих днів з дня складання "Акту попереднього приймання".

Проте, в порушення взятих на себе зобов'язань у встановлений строк - 120 робочих днів, згідно акту № 6448 термін оплати сплинув 26.03.2014, згідно акту № 6465 термін оплати сплинув 24.04.2014, розрахунки по компенсації вартості золота Відповідачем не проведено.

Вміст дорогоцінних металів (зокрема золота), які відповідач зобов'язаний компенсувати, відповідно до умов укладеного Договору, по акту № 6448 становить 175,65г. Аu та по акту № 6465 становить 201,97г. Аu, що підтверджується листом № ВДМ-295 від 17.08.2015 (а.с. 16).

Так, 10.03.2016 позивач направив відповідачу претензію № 819 з вимогою сплатити заборгованість в сумі 131 419,31 грн. (а.с. 17).

25.03.2016 відповідач надіслав на адресу позивача лист № ВДМ-025 від 21.03.2016, у якому сума заборгованості у розмірі 131 419,31 грн. була визнана, водночас в порядку досудового врегулювання спору заявлено прохання про відстрочення терміном на один рік погашення заборгованості (а.с. 18).

15.01.2018 позивач повторно звернувся до відповідача з претензією № 147, якою вимагав сплатити заборгованість у сумі 131 419,31 грн. (а.с. 19).

Проте, відповідач відповіді на претензію не надав, вимогу залишив без задоволення.

Згідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Як визначено у ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За наведеного, є правомірними та підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за поставку у сумі 182 948,96 грн.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

За змістом ст.ст. 549, 551 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме i нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмiр встановлюється договором або актом цивiльного законодавства.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштiв сплачують на користь одержувачiв цих коштiв за прострочку платежу пеню в розмiрi, що встановлюється за згодою сторiн.

Пунктом 7.2 договору встановлено, що за несвоєчасне проведення розрахунків по даному Договору переробник сплачує здавальнику пеню в poзмірі 0,1% від простроченої суми за кожен день прострочення.

Позивач заявив до стягнення пеню, що складає у розмірі 33 296,71 грн.

Статтею 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Отже, стягненню підлягає сума пені, розрахована з урахуванням обмежень встановлених Законом, про що йшлося вище, а саме, 19 958,98 грн., а в стягненні решти пені у розмірі 13 337,73 грн. слід відмовити.

Крім того, керуючись ч.2. ст.232 Господарського кодексу України, позивач заявив до стягнення з відповідача 7% штрафу у розмірі 12 806,43 грн.

Щодо стягнення 7% штрафу суд, вважає за необхідне відмовити в задоволенні цих вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 231 ГК України у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

- за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

- за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Аналіз наведеної норми матеріального права дає підстави для висновку, що застосування до боржника, який порушив господарське зобов'язання, санкції у вигляді штрафу, передбаченого абз. 3 ч. 2 ст. 231 ГК України, можливо за сукупності таких умов:

- якщо інший розмір певного виду штрафних санкцій не передбачено договором або законом;

- якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки;

- якщо допущено прострочення виконання не грошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товарів, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафу.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 6 грудня 2010 року в справі № 3-4гс10, від 20 грудня 2010 року у справі № 3-41гс10, від 28 лютого 2011 року у справі № 3-11гс11.

Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні вимог позивача щодо стягнення штрафу у розмірах визначених позивачем.

Згідно ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Виходячи з викладеного, позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно задоволених вимог.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства з переробки брухту та відходів із вмістом дорогоцінних металів "ДНІПРО-ВДМ" (49008, м. Дніпро, вул. Криворізька, 1, ) на користь Приватного акціонерного товариства "РІВНЕАЗОТ" (33017, м. Рівне-17, ) - 182 948,96 грн. основного боргу, 19 958,98 грн. пені та 3 043,62 грн. - витрат по сплаті судового збору.

В решті позову відмовити.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 16.10.2018

Суддя В.Г. Бєлік