ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" жовтня 2018 р. м. Київ Справа № 911/1569/18

За позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Край - 2"

про стягнення 127 256,51грн

Суддя С.І.Чонгова

За участю секретаря судового засідання Горової О.В.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ: Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама" звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Край - 2" (далі ТОВ "Край - 2") про стягнення 127 256,51грн., а саме:

- 89 693,23грн сума основного боргу за період 13.04.2017 по 11.12.2017;

- 13 453,97грн штраф у розмірі 15%;

- 2 377,75грн 3% річних ;

- 8 166,70грн сума інфляційних втрат;

- 13 564,86грн пеня.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на порушення відповідачем умов договору №721/12 від 04.12.2012 в частині оплати за право тимчасового користування місцями для розміщення зовнішньої реклами згідно фактур у встановлений договором строк.

Відповідач у справі ТОВ "Край - 2" документально обґрунтованого відзиву на позовну заяву не надало.

Ухвалою господарського суду Київської області від 18.07.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі.

Ухвалою господарського суду Київської області від 16.08.2018 підготовче судове засідання відкладено та призначено на 13.09.2018.

Ухвалою господарського суду Київської області від 13.09.2018 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Дослідивши матеріали справи та докази, суд

ВСТАНОВИВ:

04.12.2012 між Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама» (далі - підприємство) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Край-2» (далі - розповсюджувач) укладено договір №721/12 на право тимчасового користування місцем(-ями) для розміщення рекламного (-их) засобу (-ів), що перебуває (-ють) у комунальній власності територіальної громади м. Києва (далі договорі).

За умовами договору на підставі відповідного наказу дозвільного органу про встановлення пріоритету на місце (-я) для розміщення рекламного (-их) засобу (ів), дозволу (ів)на розміщення зовнішньої реклами на певний строк та у певному місці, наданого (-их) на підставі розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Розповсюджувачеві надається право тимчасового користування місцем (-ями) для розміщення рекламного (-их) засобу (-ів) (далі -РЗ), що перебуває (-ють) у комунальній власності територіальної громади м. Києва, його районівабо повноваження щодо розпорядження яким (-и) здійснюють органи місцевого самоврядування м. Києва (далі Право тимчасового користування), за умов повного дотримання Розпоряджувачем цього договору та Порядку розміщення реклами в місті Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 22.09.2011 №37/6253, з наступними змінами та доповненнями (далі - Порядок), а Розповсюджувач зобовязується користуватися наданим йому Правом тимчасового користування, своєчасно та згідно з умовами цього договору перераховувати плату за Право тимчасового користування виключно на поточний рахунок Підприємства, належним чином, своєчасно та у повному обсязі виконувати свої обовязки за цим договором та не зловживати наданими Розповсюджувачу правами (п.1.1 договору).

Згідно з п.3.1 Договору адресні програми на пріоритет - це перелік місць для розміщення рекламних засобів, на які за Розповсюджувачем встановлено пріоритет. Адресна програма на пріоритет має відображати перелік місць для розміщення РЗ, на які встановлено пріоритет, дату та строк дії пріоритету, відомості про плату за право тимчасового користування місцями для розміщення рекламних засобів за місяць.

Згідно п. 3.2. Договору адресні програми на Право тимчасового користування - це перелік місць для розміщення РЗ, на які Розповсюджувачу надано дозволи на розміщення РЗ, вид РЗ, дату початку та закінчення строкум дії дозволу на розміщення зовнішньої реклами, а також відомості про плату за право тимчасового користування місцями для розміщення рекламних засобів за місяць, що відповідає виду РЗ та визначається згідно відповідного розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Відповідно до п. 3.6. Договору адресні програми є невід'ємною частиною Договору.

Згідно з п. 5.2.3. Договору Розповсюджувач зобов'язаний не пізніше 25 числа поточного місяця, отримувати та сплачувати рахунки за Право тимчасового користування, у тому числі у разі встановлення пріоритету.

Підставою для нарахування плати за Право тимчасового користування місцями та внесення розповсюджувачем відповідної плати є рішення дозвільного органу та/або виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та укладений договір на право тимчасового користування місцями (п. 6.3. Договору).

Відповідно до п. 6.7 Договору розрахунковим періодом надання права тимчасового користування та нарахування плати за право тимчасового користування є календарний місяць.

Згідно з п. 6.8 Договору плата за Право тимчасового користування нараховується Підприємством щомісячно та перераховується Розповсюджувачем зовнішньої реклам не пізніше двадцять пятого числа поточного місяця, виключно на поточний рахунок Підприємства, в розмірах, зазначених Підприємством в рахунках. Факт неотримання рахунку не звільняє Розповсюджувача зовнішньої реклами від здійснення плати за Право тимчасового користування.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що підприємство має право застосувати до розповсюджувача такі штрафні санкції: за несвоєчасне або неповне внесення платежів пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла у термін, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми; у разі нерозміщення розповсюджувачем соціальної реклами штраф у розмірі 500грн за кожен день затримки розміщення соціальної реклами.

У відповідності до п. 7.3 договору, підприємство має право додатково нарахувати боржнику за прострочення внесення платежів за Право тимчасового користування, що складає більше 1 (одного) місяця штраф у розмірі 15 (п'ятнадцять) відсотків простроченої суми.

Додатковою угодою №721/12-1 до договору від 17.12.2013 сторони погодили, що з 01.01.2014 підприємство нараховує плату і виставляє розповсюджувачу рахунки за право тимчасового користування місцями для розміщення рекламних засобів, які перебувають у комунальній власності територіальної громади м. Києва, відповідно до Порядку розміщення реклами в м. Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 22.09.2011 №37/6253, і з урахуванням змін, внесених до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 21.05.2012 №838 розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 07.11.2013 №2330.

Додатковою угодою №721/12-2 до договору від 28.01.2014 сторони погодили, що сума за договором встановлюється підприємством відповідно до порядку та адресної (-их) програм, викладеної (-их) у новій редакції, що додається (-ються) та є невідємною частиною договору, а розповсюджувач зовнішньої реклами сплачує виставлені підприємством рахунки згідно з новими тарифами, встановленими Порядком.

Cторонами були укладені адресні програми на пріорітет, згідно яких розповсюджувачу зовнішньої реклами установлено пріоритет на місце (-я) розташування рекламного засобу, зазначено вид РЗ, місце розташування РЗ (адреси), плату за місяць, дату прийняття рішення про надання пріоритету та дата кінця строку дії пріоритету, копії яких містяться в матеріалах справи (а.с.37-41).

Позивачем на адресу відповідача направлялась претензія-вимога про сплату заборгованості за договором у розмірі 89693,23грн, однак, відповідачем відповіді не надано, заборгованість не погашена.

Предметом спору у даній справі є застосування до відповідача відповідальності, встановленої договором та чинним законодавством за порушення відповідного зобовязання.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 ст. 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідачем не надано доказів сплати заборгованості з оплати за право тимчасового користування місцями для розміщення зовнішньої реклами.

Таким чином, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 89693,23грн обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення 13564,86грн пені за загальний період з 25.04.2017 по 01.07.2018 та 13453,97грн 15% штрафу.

В силу ч. ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Одним з видів господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. штраф та пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Проте, пунктом 7.7 Договору передбачено що, строк позовної давності стягнення штрафних санкцій за цим Договором складає три роки та останні нараховуються протягом всього строку позовної давності.

Пунктом 7.2 Договору визначено, що право позивача застосовувати до відповідача такі штрафні санкції: за несвоєчасне або неповне внесення плати - пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє на момент сплати пені, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд вважає його арифметично вірним, а вимоги позивача у відповідній частині такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до пункту 7.3 Договору Підприємство має право додатково нараховувати боржнику за прострочення внесення платежів за Право тимчасового користування, що складає більше 1 (одного) місяця - штраф у розмірі 15 (п'ятнадцять) відсотків простроченої суми.

Вимога позивача про стягнення 15 % штрафу у розмірі 13453,97грн підлягає задоволенню.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення 2377,75грн 3% річних за загальний період за загальний період з 25.04.2017 по 01.07.2018 та 8166,70грн інфляційних втрат за загальний період з травня 2017 по червень 2018 року.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунки 3% річних у розмірі 2377,75грн та збитки від інфляції у розмірі 8166,70грн, суд вважає їх арифметично вірними, а вимоги позивача у відповідних частинах такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

В силу ст. 129 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у звязку з оплатою позову судовим збором, підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, у розмірі 1908,85грн.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 236-238, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Край-2» (07300, АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код 35231874) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама» (04070, м. Київ, Боричів узвіз,8; ідентифікаційний код 26199714) 89693,23грн основна заборгованість; 13564,86грн пені; 2377,75грн 3% річних; 8166,70грн інфляційних втрат; 13453,97грн штрафу 15%, а також 1908,85грн витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 12.10.2018

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.І. Чонгова