ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.10.2018

Справа № 910/10694/18

Суддя Господарського суду міста Києва Підченко Ю.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

За позовом

до

Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод"

Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

про

стягнення 11 489,58 грн.

Суддя Підченко Ю.О.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Авдіївський коксохімічний завод" (надалі – позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (надалі – відповідач) про стягнення збитків у вигляді нестачі в розмірі 11 489, 58 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що діями відповідача, який допустив незбереження перевезеного вантажу, позивачу заподіяні збитки у вигляді вартості втраченого майна, а саме відсутнього високо-летучого коксівного вугілля.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.10.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/10694/18. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, у зв'язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу – для подання відповіді на відзив.

14.09.2018 від позивача надійшов до суду надійшли письмові пояснення щодо підтвердження ціну позову.

18.09.2018 від відповідача до суду надійшов відзив, у якому він заперечує проти позовних вимог та звертає увагу суду на наступні фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи, так як позивачем не надано належних і допустимих доказів отримання збитків, а саме відсутні документи на підтвердження оплати оспорюваного вантажу з додаванням податкової накладної, а отже наявність збитків позивачем є недоведеною та у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

01 листопада 2017 року між Приватним акціонерним товариством Металургійний комбінат «Азовсталь» (постачальник) та Приватним акціонерним товариством «Авдіївський коксохімічний завод» (покупець) укладено договір № 0103/11606 купівлі-продажу сировинних, паливно-енергетичних або матеріально-технічних ресурсів (надалі – договір), умовами якого передбачено, що постачальник зобов'язується передати, а покупець – прийняти і оплатити сировинні, паливно-енергетичні, матеріально-технічні матеріали на умовах, передбачених цим договором (п.1.1. Договору).

Як свідчить специфікація № 45 до договору, позивач та Приватне акціонерне товариство «МК «Азовсталь» дійшли згоди у березні 2018 року поставити високе-летуче коксівне вугілля WELLMORE, виробництва - США, умови поставки - FCA, порт Южний (TIC), ст. Чорноморська (експ. для TIC) Одеської залізниці відповідно до міжнародних правил Інкотермс у редакції 2010 року, вантажоодержувачем є позивач, пункт призначення –станція Авдіївка Донецької залізниці.

Згідно приписів статті 908 Цивільного кодексу України (надалі – ЦК України), умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Так, відповідно до умов договору, Приватним акціонерним товариством «МК «Азовсталь» на адресу Приватного Акціонерного Товариства «Авдіївський коксохімічний завод» по залізничним накладним № № 40011397, 40261638. надійшло високо-летуче коксівне вугілля WELLMORE у вагонах № № 53500955, 53524708, вантажовідправник – Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Трансінвестсервіс».

Як вбачається з наявних в матеріалах справи копій рахунків № 91432391 від 24.03.2018 на суму на суму 7 647 260,48 грн. та відповідних актів приймання-передачі продукції на вказані суми, загальна вартість концентрату вугілля кам'яного для коксування переданого до перевезення відповідно до умов договору склала 25 653 243,85 грн.

Приписами статуту залізниць України (надалі – Статут) визначено, що накладна – основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони – одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до пункту 37 Статуту, під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Так, як вбачається з наявних в матеріалах справи копій залізничних накладних №№ 40011397, 40261638, на адресу позивача надійшло високо-летуче коксівне вугілля WELLMORE у вагонах №№ 53500955, 53524708, вантажовідправник – Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Трансінвестсервіс». До відправки вказані вагони надійшли з вагою, зазначеною у залізничних накладних, а саме у вагоні № 53500955 – 68,65 тон, у вагоні № 53524708 – 68,70 тон.

При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б могли свідчити про виявлення невідповідності маси вантажу наведеним у накладних параметрам до його доставки на станцію призначення.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України "Про залізничний транспорт", обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, засвідчуються актами.

Разом з тим, під час прибуття вагонів на станцію Авдіївка здійснено комісійне переважування вагонів, в результаті якого складено комерційні акти про нестачу вантажу у вагоні № 53500955 – 1,55 тон, у вагоні № 53524708 – 2,65 тон та складені комерційні акти № 482803/86 від 28.03.2018, № 482803/93 від 05.04.2018, зокрема:

- відповідно до комерційного акту № 482803/86 від 28.03.2018 встановлено, що по документу значиться вага: нетто 68650, тара 21950. При переважуванні виявилося: брутто 89050кг, нетто 67100кг, тара 21950кг, що менше ваги накладної на 1550кг. Вантаж прибув у справному вагоні, люка, двері щільно зачинені, течі вантажу немає. Поверхня вантажу на рівні, укочена, маркування поперечними борознами, плівкою проти видування не вкривалась. У вагоні над 1 люком ліворуч по ходу поїзда поглиблення 1,0м*1,0м*0,5м, у місці поглиблення маркування порушено;

- відповідно до комерційного акту № 482803/93 від 05.04.2018 встановлено, що по документу значиться вага: нетто 68700, тара 21900кг. При переважуванні виявилося: брутто 87950кг, нетто 66050кг, тара 21900кг, що менше ваги накладної на 2650кг. Вантаж прибув у справному вагоні, люка, двері щільно зачинені, течі вантажу немає. Поверхня вантажу у вагоні від рівня бортів до нижче рівня бортів на 40см, нерівномірне, укочена, плівкою проти видування не вкривалась, маркування вапном. У вагоні над 1,2 люками праворуч поглиблення 300см*180см*40см, з 4 по 7 люка праворуч поглиблення 600см*100см*40см, маркування порушено.

Пунктом 129 Статуту встановлено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Для засвідчення маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Згідно частини другої статті 924 ЦК України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 920 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про залізничний транспорт" підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Згідно ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт" у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Пунктом 105 Статуту встановлено, що залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами. Залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству (пункт 110).

Відповідно до пункту 115 Статуту, вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Пунктом 27 Правил видачі вантажів вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2% маси всіх інших вантажів. Для вантажів, які перевозяться без тари й упаковки, норми недостачі або надлишку маси вантажів розраховуються від маси нетто.

Як вбачається з поданого позивачем розрахунку заборгованості, останнім враховано означену обставину при розрахунку суми збитку від втрати частини вантажу та недостача з урахуванням природних втрат у вагоні № 53500955 склала 1 416, 52 грн. та у вагоні № 53524708 склала 10 073,06 грн., Таким чином, загальна сума збитків, яка виникла у зв'язку з незбереженням вантажу при перевезенні склала 11 489, 58 грн.

Відповідно до пункту 113 Статуту, за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення (пункт 114).

Статтею 314 Господарського кодексу України встановлено, що перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. У транспортних кодексах чи статутах можуть бути передбачені випадки, коли доведення вини перевізника у втраті, нестачі або пошкодженні вантажу покладається на одержувача або відправника. За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає: у разі втрати або нестачі вантажу – в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає; у разі пошкодження вантажу - в розмірі суми, на яку зменшилася його вартість; у разі втрати вантажу, зданого до перевезення з оголошенням його цінності, - у розмірі оголошеної цінності, якщо не буде доведено, що вона є нижчою від дійсної вартості вантажу.

У відзиві відповідач зазначив про те, що позивачем не надані належним чином засвідчені документи розміру дійсної вартості втраченого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної та доказів оплати рахунку.

Водночас, матеріалами справи підтверджено, що вартість втраченого вантажу розраховувалася на підставі дійсної його вартості згідно рахунків справи копій рахунків № 91432391 від 24.03.2018 на суму на суму 7 647 260, 48 грн. та № 91432950 від 31.03.2018 на суму 18 005 983, 37 грн. та актів приймання-передачі продукції № 91432391 від 24.03.2018 на суму 7 647 260, 48 грн. і № 91432950 від 31.03.2018 на суму 18 005 983, 37 грн., які сформовано відповідно до договору № 0103/11606 купівлі-продажу сировинних, паливно-енергетичних або матеріально-технічних ресурсів від 01.11.2017, підписані представниками Сторін та скріплені печатками підприємств), тому твердження відповідача, викладені у відзиві не відповідають дійсним обставинам справи. Разом з тим, доказами оплати вартості вантажу позивачем відповідно до вказаних вище рахунків є копії банківських виписок, які містяться в матеріалах справи.

Згідно статей 73, 74, 77, 79 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Доказів спростування обставин, повідомлених позивачем відповідач суду не надав, також, контррозрахунку суми позову не надав, окрім того відповідно до ст. ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт", ст. 113 Статуту залізниць України залізниця не довела, що нестача виникла з незалежних від перевізника причин.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду – порушено відповідачем, у зв’язку із чим вимоги позивача про стягнення з відповідача 11 489,58 грн. збитків у вигляді нестачі є обґрунтованими та позов підлягає задоволенню.

Відповідно до приписів статті 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 79, 86, 129, 165, 178, 202, 232, 233, 237, п. 2. ч. 5. ст. 238, 240, 241, 247, ч. 1. ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, ст. 314 Господарського кодексу України, ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт", п. 113 Статуту Залізниць України, суд –

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (86065, Донецька область, м. Авдіївка, проїзд Індустріальний, 1; ) 11 489 грн. 58 коп. збитків у вигляді нестачі та 1 762 грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Згідно з п. п. 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 12.10.2018 року.

Суддя                                                                                 Ю.О. Підченко