РІШЕННЯ

Іменем України

11 жовтня 2018 року м. ЧернігівСправа № 927/689/18
Господарський суд Чернігівської області у складі судді Лавриненко Л.М.

секретар судового засідання Мігда Р.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №927/689/18, розгляд якої здійснено у порядку спрощеного позовного провадження

За позовом: Державного підприємства "Дослідне господарство "Івківці" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України"

вул. Незалежності, будинок №3А, с. Івківці, Прилуцький район, Чернігівська область, 17580

До відповідача: Приватного транспортного малого підприємства "П.Г.ВНЄШТРАНС"

вул. Кільцева, будинок, 17, с. Голубівка, Прилуцький район, Чернігівська область, 17580

Про стягнення 104000,00 грн

За участю представників:

Позивача: не з'явився

Відповідача: Ковальчук О.О., довіреність № 10/09 від 10.09.2018, представник

У судовому засіданні була проголошена вступна та резолютивна частини рішення, на підставі ст.240 Господарського процесуального кодексу України.

Позивачем - Державним підприємством "Дослідне господарство "Івківці" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України" подано позов до відповідача - Приватного транспортного малого підприємства "П.Г.ВНЄШТРАНС" про стягнення 104000,00 грн боргу за накладною №87 від 24.04.2014 по договору купівлі-продажу №24/04 від 24.04.2014.

Заявлений позов обґрунтований неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу №24/04 від 24.04.2014. Ухвалою суду від 17.09.2018 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження; розгляд справи по суті призначено на 11.10.2018 о 10:00. Визнано обов'язковою явку в судове засідання повноважних представників сторін.

Позивач та відповідач були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення від 17.09.2018: №331, 609, відповідно, але позивач повноважного представника у судове засідання 11.10.2018 не направив.

Відповідно до ст.169 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, або на вимогу суду заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом.

28.09.2018 відповідачем через відділ документального забезпечення суду (канцелярія) подано клопотання про долучення до матеріалів справи довіреності № 28 від 10.09.2018, яке задоволено судом.

09.10.2018 позивачем через відділ документального забезпечення суду (канцелярія) подано клопотання вих.№09-10/18 про розгляд справи без участі представника позивача в зв'язку з неможливістю бути присутнім у судовому засіданні 11.10.2018 о 10:00.

Відповідач щодо розгляду справи без участі представника позивача не заперечував.

Суд задовольнив клопотання позивача про розгляд справи без участі представника позивача, оскільки участь в судовому засіданні є процесуальним правом сторони, відповідно до ст. 42 Господарського процесуального кодексу України.

Інших заяв та клопотань від сторін до суду не надходило.

У судовому засіданні 11.10.2018 розпочато розгляд справи по суті.

Відповідач у поданому відзиві на позовну заяву №б/н, б/д повідомляє про те, що дійсно між сторонами було укладено договір купівлі продажу № 24/04 від 24.04.2014, але зобов'язання щодо оплати між сторонами припинились шляхом проведення заліку однорідних вимог відповідно до Угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 30.07.2014 на загальну суму 104000,00 грн. За таких обставин, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, вислухавши пояснення повноважного представника відповідача, господарський суд ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 1 статті 202 та ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, правочин може вчинятися усно або в письмовій, електронній формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ч.1,2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

24.04.2014 між ДП ДГ «Івківці» ІСГПС НААН (позивач, продавець) та ПТМП «П.Г.Внєштранс» (відповідач, покупець) було укладено договір купівлі-продажу №24/04 (далі - договір).

Як вбачається із наданого до матеріалів справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ДП ДГ «Івківці» ІСГПС НААН змінило назву на ДП ДГ «Івківці» МІП ім. В.М.Ремесла НААН (Державне підприємство "Дослідне господарство "Івківці" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України").

Відповідно до п. 1.1. договору, предметом договору є купівля-продаж такого товару: зернометач ЗМ-60 в кількості 1 шт., за ціною 47000,00 грн, зернометач ЗМ-90У в кількості 1 шт., за ціною 57000,00 грн, всього 104000,00 грн.

Згідно з п. 2.1., 2.2. договору, оплату за товар покупець проводить в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на р/р продавця в термін до 24.05.2014. Продавець відпускає товар на протязі 10 днів з моменту підписання даного договору.

Пунктами 6.1. 6.2. договору сторони погодили, що даний договір набирає чинності з моменту його укладення. Даний договір діє на протязі часу, протягом якого сторони даного договору повинні здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Доказів дострокового розірвання чи визнання недійсним договору купівлі-продажу №24/04 від 24.04.2014 сторони суду не надали.

За приписами ст.655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.2,3 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. За ч.1 ст.193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених цим Кодексом.

Так, відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору купівлі-продажу №24/04 від 24.04.2014 позивач продав відповідачу товар на суму 104000,00 грн, що підтверджується накладною № 87 від 24.04.2014 на суму 104000,00 грн, копія якої знаходиться в матеріалах справи.

Факт отримання товару підтверджується підписом представника відповідача на накладній № 87 від 24.04.2014.

Відповідач проти факту отримання товару заперечень не надав.

У відзиві на позовну заяву відповідач підтвердив факт укладення договору купівлі-продажу № 24/04 від 24.04.2014 та отримання товару за накладною № 87 від 24.04.2014 на суму 104000,00 грн.

Таким чином, позивач взяті на себе зобов'язання по договору купівлі-продажу №24/04 від 24.04.2014, щодо продажу товару на загальну суму 104000,00 грн виконав у повному обсязі.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 2.2. договору купівлі-продажу №24/04від 24.04.2014 сторони визначили, що оплату за товар покупець проводить в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на р/р продавця в термін до 24.05.2014.

У силу ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається із наданого відзиву на позовну заяву, відповідач заперечує проти позову з тих підстав, що зобов'язання за договором купівлі-продажу №24/04 від 24.04.2014 припинено шляхом здійснення заліку однорідних вимог відповідно угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 30.07.2014.

Частиною 3 ст. 203 Господарського кодексу України передбачено, що господарське зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Відповідно до ст. 601 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

30.07.2014 між ПТМП «П.Г. Внєштранс» (сторона-1) та ДП ДГ «Івківці» ІСГПС НААН (сторона-2) укладено Угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог. Дана угода підписана уповноваженими представниками та скріплена відтисками печаток обох сторін.

За умовами угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 30.07.2014 сторона-1 і сторона-2, маючи одна до одної зустрічні однорідні вимоги, строк виконання яких настав, дійшли згоди на підставі ст. 601 Цивільного кодексу України про зарахування таких зустрічних однорідних вимог, що випливають з нижчевказаних договорів, у яких сторона-1 і сторона-2 є сторонами (п. 1. Угоди).

Відповідно до п. 1.1 Угоди за договорами: а) договір про надання послуг №1 від 02.01.2013 сторона-1 є кредитором, а сторона-2 є боржником при виконанні грошового зобов'язання в сумі 104000,00 грн; б) договір купівлі-продажу №24/04 від 24.04.2014 сторона-1 є боржником, а сторона-2 є кредитором при виконанні грошового зобов'язання в сумі 104000,00 грн. Вказані вище зобов'язання за вищезазначеними договорами припиняються у повному обсязі, оскільки зустрічні вимоги є рівними.

Зарахування зустрічних однорідних вимог являє собою спосіб припинення зобов'язання і можливе за наявності умов зустрічності та однорідності вимог, настання строків виконання зобов'язання, а також відсутності спору відносно характеру зобов'язання, його змісту, умов виконання тощо.

Тобто, з аналізу норм чинного законодавства вбачається, що вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам:

1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов'язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов'язанням є кредитором за другим);

2) бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, зокрема грошей). Допускається зарахування однорідних вимог, які випливають із різних підстав (різних договорів тощо);

3) строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Допускаються випадки, так званого часткового зарахування, коли одне зобов'язання (менше за розміром) зараховується повністю, а інше (більше за розміром) - лише в частині, що дорівнює розміру першого зобов'язання. В такому випадку зобов'язання в частині, що залишилася, може припинятися будь-якими іншими способами.

Із наданих відповідачем до відзиву на позовну заяву доказів вбачається, що дійсно 02 січня 2013 року між сторонами було укладено договір № 1 про надання послуг, відповідно до умов якого ПТМП «П.Г. Внєштранс» надавало ДПДГ «Івківці» послуги щодо обробітку ґрунту, сівби та посадки, внесення гербіцидів, мінеральних та органічних добрив, підкорм посівів, збиральні роботи, доробку зерна, постачання кормів для годівлі ВРХ, надання паливно- мастильних матеріалів, транспортні роботи, тощо.

02 січня 2014 року сторони уклали договір № 1 про надання послуг, відповідно до умов якого відповідач у 2014 році надавав послуги ДПДГ «Івківці» щодо обробітку ґрунту, сівби та посадки, внесення гербіцидів, мінеральних та органічних добрив, підкорм посівів, збиральні роботи, доробку зерна, постачання кормів для годівлі ВРХ, надання паливно-мастильних матеріалів, транспортні роботи, тощо.

Факт виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань з договором № 1 про надання послуг від 02.01.2013 та договором про надання послуг від 02.01.2014 № 1 підтверджується доданими до матеріалів справи актами виконаних робіт та видатковими накладними.

За наслідками виконання наведених вище договорів, сторонами були підписані Акти звірки взаєморозрахунків станом на 01 січня 2014 року та станом на 01 квітня 2014 року, копії яких додані відповідачем до відзиву на позовну заяву.

Також відповідачем до відзиву на позовну заяву надано звіт до договору про надання бухгалтерських послуг та представлення інтересів за дорученням від 20.08.2018 та додаткової угоди № 1 від 20.08.2018, які укладено між відповідачем та суб'єктом підприємницької діяльності-фізичної особою Гончаренко Валентиною Андріївною.

У вказаному звіті спеціаліста зазначено про те, що:

1. З Договорів №1 про надання послуг від 02.01.2013 р., №1 від 02.01.2014 р., первинних документів (Акти надання послуг, видаткові накладні, банківські виписки, прибуткові касові ордери тощо), облікових регістрів, даних Додатку №1 випливає, що підприємство ДП ДГ «Івківці» ІСГПС НААН мало перед підприємством ПТМП «П.Г. Внєштранс» заборгованість станом на 30.06.2014 р., яка обліковується на субрахунку 361 «Розрахунки з покупцями та замовниками» підприємством ПТМП «П.Г.Внєштранс», на загальну суму 2 225 289,89 грн.

2. З Договору купівлі-продажу №24/04 від 24 квітня 2014 р., первинних документів (видаткових накладних, рахунків-фактур, платіжних доручень, квитанцій до прибуткових касових ордерів), даних Додатку №2 вбачається, що підприємство ПТМП «П.Г. Внєштанс» мало перед підприємством ДП ДГ «Івківці» ІСГПС НААН кредиторську заборгованість, яка обліковується на субрахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» станом 30.06.2014 р. в сумі 104 000,00 грн.

3. Після проведення в бухгалтерському обліку Угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 30.07.2014 р. на загальну суму 104 000,00 грн., зобов'язання ПТМП «П.Г. Внєштранс» по контрагенту ДП ДГ «Івківці» ІСГПС НААН за Договором купівлі-продажу №24/04 від 24 квітня 2014 р. на загальну суму 104 000,00 грн. 30.07.2014 р. припиняються повністю. (104 000,00 - 104 000,00).

Зобов'язання ДП ДГ «Івківці» ІСГПС НААН перед ПТМП «П.Г. Внєштранс» за Договором №1 про надання послуг від 02.01.2013 р., Договором №1 від 02.01.2014 р. припиняються часткво і станом на 30.07.2014 р. складають суму 2 121 289,89 грн. (2 225 289,89 - 104 000,00) - Додатки №1, №2.

4. 31 липня 2014р. підприємством ПТМП «П.Г. Внєштранс» реалізовано масло МГЄ-46 Державному підприємству дослідне господарство «Івківці» ІСГПС НААН згідно видаткової накладної №68 від 31.07.2014 р. на суму 3 517,10 грн. та проведено в обліку, тож відповідно станом на 31.07.2014 р. рахується дебіторська заборгованість по контрагенту ДП ДГ «Івківці» ІСГПС НААН в розмірі 2 124 806,99 грн. (2 121 289,89 + 3 517,10) - Додаток №1.

5. 31 липня 2014 р. підприємством ПТМП «П.Г. Внєштранс» були отримані товари, роботи послуги від ДП ДГ «Івківці» ІСГПС НААН та проведені в обліку на загальну суму 11 826,38 грн., в зв'язку з чим кредиторська заборгованість по контрагенту ДП ДГ «Івківці» ІСГПС НААН станом на 31.07.2014 р. становить 11 826,38 грн. - Додаток №2.

6. В бухгалтерському обліку ПТМП «П.Г.Внєштранс» придбання основних засобів зернометача ЗМ-60 та зернометача ЗМ-90У, нарахування амортизації проводилося підприємством з урахуванням норм Податкового кодексу України від 02.12.10 р. № 2755-VІ, П(С)БО 7 «Основні засоби», Наказу №1 від 04.01.2014 р. «Про облікову політику Приватне транспортне мале підприємство «П.Г.Внєштранс», наказу Міністерства статистики України від 29.12.1995 р. №352 «Про затвердження типових форм первинного обліку».

Проаналізувавши вищевикладені докази, суд доходить висновку, що між сторонами станом на 30.07.2014, дату укладення угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог, дійсно існували зустрічні однорідні грошові вимоги за договором купівлі продажу № 24/4 від 24.04.2014 та договором № 1 про надання послуг від 02.01.2013.

Угода про зарахування зустрічних однорідних вимог від 30.07.2014 є чинною і в установленому законодавством порядку не визнана недійсною.

Відповідачем було дотримано вимог ст. 165 Господарського процесуального кодексу України та в установлений строк направлено на адресу позивача відзив на позов з доданими до нього документами, що підтверджується доданими до матеріалів справи фіскальним чеком від 28.09.2018 та описом вкладення у цінний лист.

Але позивач своїм правом не скористався, відповідь на відзив не надав, а також не заперечив щодо факту укладення з відповідачем угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 30.07.2014.

Таким чином, підписання між сторонами угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог, спрямовано було на припинення зобов'язань сторін на суму 104 000 грн.

Зарахування зустрічних однорідних вимог, є волевиявленням суб'єкта правочину, спрямованим на настання певних правових наслідків у межах двосторонніх правовідносин.

При цьому, слід зазначити, що інститут заліку покликаний оптимізувати діяльність двох взаємозобов'язаних, хоч і за різними підставами, осіб. Ця оптимізація полягає в усуненні зустрічного переміщення однорідних цінностей, які складають предмети взаємних зобов'язань, зменшує ризик сторін, який виникає при здійсненні виконання, а також їх витрати, пов'язані з виконанням.

Приймаючи до уваги вищезазначене, суд дійшов висновку, що зобов'язання відповідача з оплати товару за договором купівлі-продажу №24/04 від 24.04.2014 на суму 104000,00 грн припинилось на підставі статті 601 Цивільного кодексу України та статті 203 Господарського кодексу України, шляхом зарахуванням зустрічних однорідних вимог за угодою про зарахування зустрічних однорідних вимог від 30.07.2014.

Відповідно до ч.1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред'явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Відповідно до положень ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч.1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про відсутність обґрунтованих підстав для стягнення з відповідача заборгованості за договором купівлі-продажу №24/04 від 24.04.2014 на суму 104000,00 грн, у зв'язку з чим позовні вимоги Державного підприємства "Дослідне господарство "Івківці" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України" про стягнення 104000,00 грн за договором купівлі-продажу №24/04 від 24.04.2014 з Приватного транспортного малого підприємства "П.Г.ВНЄШТРАНС", є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Оскільки, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у разі відмови в позові, судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на позивача, а тому судові витрати у даній справі покладаються на позивача.

Керуючись ст.73, 74, 76, 77, 79, 86, 129, 178, 202, 233, 238, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Державного підприємства "Дослідне господарство "Івківці" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України" (, юридична адреса: вул. Незалежності, будинок №3А, с. Івківці, Прилуцький район, Чернігівська область, 17580) до Приватного транспортного малого підприємства "П.Г.ВНЄШТРАНС" (, юридична адреса: вул. Кільцева, будинок, 17, с. Голубівка, Прилуцький район, Чернігівська область, 17580) про стягнення 104000,00 грн, відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду у порядку визначеному ст. 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено 16.10.2018.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

До відома сторін:

- адреса Господарського суду Чернігівської області: проспект Миру, 20, м. Чернігів, Україна;

- засоби зв'язку контактні телефони: 672-847; 676-311, факс 774-462; електронна адреса Господарського суду Чернігівської області: e-mail: .

Суддя Л. М. Лавриненко