ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2018 року Справа № 915/910/18

м. Миколаїв.

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Коваль Ю.М.,

без виклику сторін,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження

справу № 915/910/18

за позовом приватного акціонерного товариства "Миколаївська теплоелектроцентраль",

Каботажний спуск, 18, м. Миколаїв, 54020,

до фізичної особи-підприємця Науменка Ігоря Володимировича,

АДРЕСА_1, 57214,

про стягнення за договором від 24.02.2015 № 3372 про постачання теплової енергії грошових коштів у загальній сумі 15937 грн. 65 коп. - нарахувань на суми платежів за період їх прострочення пені, 3 % річних та індексу інфляції, -

В С Т АН О В И В:

Приватним акціонерним товариством "Миколаївська теплоелектроцентраль" (далі - ПрАТ "Миколаївська ТЕЦ") пред'явлено позов, з урахуванням закриття в частині позовних вимог про стягнення основного боргу в сумі 15000 грн. провадження в даній справі ухвалою суду від 22.10.2018, про стягнення з фізичної особи-підприємця Науменка Ігоря Володимировича грошових коштів у загальній сумі 15937 грн. 65 коп., із яких: 505 грн. 29 коп. - 3 % річних; 432 грн. 36 коп. - сума, на яку збільшився основний борг, з урахуванням індексу інфляції; 15000 грн. - пен.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що підприємець Науменко неналежно виконує грошові зобов'язання за укладеним між ними договором від 24.02.2015 № 3372 про постачання теплової енергії в гарячій воді, а саме, прострочив оплату вартості теплової енергії, поставленої позивачем у період листопад 2017 року - квітень 2018 року, внаслідок чого на суми прострочень позивачем нараховано пеню на підставі пп. 7.2.2 договору та ст. 1 Закону України "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій", а також інші, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування у спірних сумах.

У позовній заяві викладено вимогу про стягнення з відповідача грошових коштів на відшкодування витрат з оплати судовим збором позовної заяви.

Ухвалою суду від 20.08.2018 відкрито провадження в даній справі і визначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач у відзиві від 06.09.2018, з урахуванням до нього доповнень від 14.09.2018, визнав допущені ним прострочення виконання договірних грошових зобов'язань, проте вважає неправильним нарахування на суми прострочених платежів штрафних санкцій, так як такі нарахування, у відповідності до пп. 8.1 договору, здійснюються у разі невиконання грошових зобов'язань після направлення претензії про сплату заборгованості, котрої він не отримав.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Публічним акціонерним товариством (ПАТ) "Миколаївська ТЕЦ", правонаступником якого, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, є позивач, укладено з підприємцем Науменком договір від 24.02.2015 № 3372 про постачання теплової енергії в гарячій воді (далі - договір), за яким попередник позивача (енергопостачальна організація) зобов'язалася постачати підприємцю Науменку (споживачеві) теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач - оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором (п. 1 договору).

Теплова енергія постачається споживачу в обсягах, узгоджених у додатку № 1 до договору, у вигляді гарячої води на такі потреби: опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону; гаряче водопостачання - протягом року; технологічні потреби; кондиціювання повітря (п. 2.1 договору).

У додатках №№ 1/1, 1/2, 1/3 до договору зазначено, що енергопостачальна організація постачає споживачу теплову енергію в гарячій воді для теплопостачання об'єктів споживача, розташованих у будинку по вул. Московська, 36: 1) магазину "Інтеркераміка" - в межах 47,688 Гкал/рік. з максимальним тепловим навантаженням 0,02186 Гкал/год., зокрема на опалення - 0,02186 Гкал/год.; 2) магазину "Посуд" - у межах 16,034 Гкал/рік. з максимальним тепловим навантаженням 0,00735 Гкал/год., зокрема на опалення - 0,00735 Гкал/год.; 3) магазину "Побутові товари" - в межах 4,210 Гкал/рік. з максимальним тепловим навантаженням 0,00193 Гкал/год., зокрема на опалення - 0,00193 Гкал/год. Дата зняття споживачем показань приладів обліку - 20-те число поточного місяця; подання звіту енергопостачальній організації - не пізніше 25-го числа (п.п. 1.1, 3 додатків № 1/1, 1/2, 1/3 до договору).

Розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться по тарифам, установленим енергопостачальною організацією. Розрахунковим періодом є календарний місяць. Споживач за 20 днів до початку розрахункового періоду сплачує енергопостачальній організації вартість зазначеної у договорі кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця (п.п. 6.1-6.3 договору).

Споживачу щомісяця направляється акт прийому-передачі теплової енергії в гарячій воді (за формою, наведеною у додатку № 3 до договору) за попередній місяць. Споживач зобов'язаний протягом п'яти календарних днів підписати зазначений акт і один примірник направити на адресу енергопостачальної організації. У випадку відсутності протягом п'яти днів мотивованого відмовлення від підписання або неповернення підписаного примірника енергопостачальній організації, акт прийому-передачі теплової енергії у гарячій воді вважається прийнятим споживачем (пп. 6.6 договору).

Розбіжності та спори між сторонами, пов'язані з виконанням, зміною та розірванням договору, вирішуються шляхом проведення переговорів, обміном листами (телеграмами, факсами), укладенням додаткових угод. У разі неможливості досягти згоди сторони мають право звернутися до суду для вирішення спірного питання (п.п. 8.1-8.2 договору).

При виникненні обставин, не обумовлених договором, сторони зобов'язані користуватися Законом України "Про електроенергетику", Правилами технічної експлуатації тепловикористовуючого обладнання і теплових мереж ті іншими нормативними документами, що регулюють відносини сторін з приводу теплопостачання (п. 10.3 договору).

Сторонами погоджено, що договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 24.02.2016; договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін (п.п. 9.1, 9.4 договору).

За твердженнями позивача, договір діє й на даний час.

На виконання зобов'язань за договором позивачем у спірний період: листопад 2017 року - квітень 2018 року поставлено на об'єкти підприємця Науменка теплову енергію в гарячій воді в кількості 25,799 Гкал на загальну суму 40437 грн. 94 коп., що підтверджується відповідними актами приймання-передачі теплової енергії: від 31.11.2017 № 3372 на суму 112 грн. 48 коп. - за листопад 2017 року; від 31.12.2017 № 3372 на суму 5389 грн. 19 коп. - за грудень 2017 року; від 31.01.2018 № 3372 на суму 7754 грн. 78 коп. - за січень 2018 року; від 28.02.2018 № 3372 на суму 13866 грн. 19 коп. - за лютий 2018 року; від 31.03.2018 № 3372 на суму 8569 грн. 44 коп. - за березень 2018 року; від 30.04.2018 № 3372 на суму 4745 грн. 86 коп. - за квітень 2018 року, а також виставленими позивачем підприємцю Науменку за спірний період рахунками на відповідні суми.

Зазначені акти та рахунки на оплату вартості спожитої теплової енергії відповідачем отримано, що підтверджується підписами уповноваженого представника останнього у реєстрах вручення споживачам остаточних рахунків та актів прийому-передачі теплової енергії за спірний період, проте не повернено, при цьому у визначений пп. 6.6 договору строк не надано мотивованої відмови від підписання або неповернення підписаних примірників енергопостачальній організації. Отже, у відповідності до згаданого вище пп. 6.6 договору, ці акти вважаються погодженими відповідачем, і останнім таке не заперечується.

Згідно з поясненнями позивача від 04.09.2018, розрахунки заборгованості підприємця Науменка за спірний період здійснено з дотриманням умов додатків № 1/1, 1/2, 1/3 до договору за показами засобів вимірювальної техніки вузла обліку теплоспоживання відповідача, зазначених ним у відповідних відомостях споживання теплової енергії. Таке не заперечується й відповідачем.

За твердженнями позивача, підприємець Науменко порушив виконання грошові зобов'язання за укладеним між ними договором, допустивши прострочення оплати вартості спожитої у спірний період теплової енергії. У зв'язку з цим ПрАТ "Миколаївська ТЕЦ" звернулося до підприємця Науменка із претензією від 23.04.2018 № 275-ю про сплату заборгованостей, що утворилися на момент направлення претензії, та відповідних на них нарахувань. Направлення зазначеної претензії відповідачу підтверджується поданими позивачем реєстром відправки претензій з відповідною позначкою поштового відділення, фіскальним чеком від 25.04.2018 № 55 та списком згрупованих поштових відправлень поштового відділення.

Поштове відправлення з претензією органом поштового зв'язку повернено позивачу після закінчення встановленого строку зберігання, на що звертає увагу підприємець.

Ураховуючи, що зазначену претензію ПрАТ "Миколаївська ТЕЦ" направлено поштовим відправленням на адресу реєстрації підприємця Науменко, то суд визнає, що позивачем дотримано порядку досудового врегулювання спору, в тому числі на виконання положень пп. 8.1 договору, а тому відхиляє в цій частині доводи відповідача.

Господарським законодавством передбачено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Предметом договору енергопостачання є окремі види енергії з найменуванням, передбаченим у державних стандартах або технічних умовах (ч.ч. 1, 3 ст. 275 ГК України).

Розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію (ч.ч. 6, 7 ст. 276 ГК України).

Згідно з ч.1 ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Положеннями ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Ураховуючи викладене, суд визнає доведеним, що підприємцем Науменком допущено порушення договірних зобов'язань щодо своєчасної оплати поставленої на його об'єкти теплової енергії.

Цивільним законодавством визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Суд визнає, що ПрАТ "Миколаївська ТЕЦ" обґрунтовано на суми допущених відповідачем прострочень оплати вартості поставленої теплової енергії здійснено нарахування, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України, і погоджується з розрахунком суми 3 % річних, яка складає 505 грн. 29 коп., нарахованих за прострочення платежів за поставлену теплову енергію у період 11.11.2017-13.08.2018, та суми 432 грн. 36 коп., на яку збільшився основний борг, з урахуванням індексу інфляції, за період прострочення грудень 2017 року - липень 2018 року, а тому вказані суми нарахувань належить стягнути з відповідача.

Суд також визнає обґрунтованим нарахування пені на суми допущених відповідачем прострочень з оплати вартості поставленої теплової енергії.

Так, господарським законодавством визначено, що кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 ГК України).

Господарськими санкціями визнаються штрафні санкції у вигляді грошової суми, зокрема штраф, пеня (ч. 1 ст. 230 ГК України). Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено договором або законом, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

Споживач теплової енергії несе відповідальність за порушення умов договору з теплопостачальною організацією, відповідних нормативно-правових актів та виконання приписів органів, уповноважених здійснювати державний нагляд за режимами споживання теплової енергії згідно із законом. У разі несвоєчасної сплати платежів за спожиту теплову енергію споживач сплачує пеню за встановленими законодавством або договором розмірами (ст.ст. 24, 25 Закону України "Про теплопостачання").

Сторони в пп. 7.2.2 договору передбачили, що за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію споживач має сплатити енергопостачальній організації пеню в розмірі 1,0 % належної до сплати суми за кожен день прострочення.

Такі умови узгоджуються з положеннями Закону України "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій" (далі - Закон), згідно з якими, суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують нежилі будинки і приміщення, належні ним на праві власності або орендовані ними на підставі договору для провадження своїх цілей, за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги сплачують пеню в розмірі одного відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, якщо інший розмір пені не встановлено угодою сторін. Розмір пені не може бути більше 100 відсотків загальної суми боргу (ст.1 Закону).

Суд погоджується з поданим позивачем розрахунком пені, нарахованої на суми прострочень оплати відповідачем теплової енергії у період 11.11.2017-13.08.2018, яка дорівнює сумі 31010 грн. 50 коп., а також із тим, що позивачем заявлено до стягнення меншу суму пені, а саме 15000 грн., яка відповідає 100 % первісної суми позовних вимог - основного боргу, який підприємцем Науменком погашено вже після відкриття провадження в даній справі, і в цій частині позовних вимог ухвалою суду від 22.10.2018 закрито провадження у справі.

Разом з тим, при визначені розміру підлягаючої до стягнення з відповідача пені суд ураховує інтереси обох сторін, засади справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності, як складових елементів загального конституційного принципу верховенства права, і вважає, що сума нарахованої пені за порушення підприємцем Науменком своїх грошових зобов'язань за договором є завеликою, що відповідачем прийнято міри до погашення основного боргу, внаслідок чого негативні наслідки та впливи на діяльність позивача від порушення підприємцем Науменком грошових зобов'язань були нетривалими, і такі наслідки компенсуються також підлягаючими стягненню з відповідача нарахуваннями на прострочені суми основного боргу індексу інфляції та 3 % річних.

Викладені обставини суд визнає винятковими, що мають істотне значення і дають право суду зменшити суму нарахованої пені, виходячи із положень ч. 3 ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України, якими передбачено право суду зменшити розмір неустойки, за наявності обставин, що мають істотне значення. На цих підставах суд вважає за можливе розмір пені зменшити до суми 2000 грн., а в задоволенні решти вимог про стягнення пені - відмовити.

Отже, позов належить задовольнити частково.

Господарським процесуальним законодавством передбачено покладання судових витрат у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 129 ГПК України).

Отже, витрати ПрАТ "Миколаївська ТЕЦ" за платіжним дорученням від 15.08.2018 № 11618 на оплату позовної заяви судовим збором у сумі 1762 грн., яка, згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", є мінімальним розміром судового збору для позовних вимог майнового характеру, належить у зазначеній сумі відшкодувати за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 232, 233, 236-238, ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов приватного акціонерного товариства "Миколаївська теплоелектроцентраль" задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Науменка Ігоря Володимировича, АДРЕСА_1, 57214, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь приватного акціонерного товариства "Миколаївська теплоелектроцентраль", вул. Каботажний спуск, 18, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 30083966, на р/р 9952 в ПАТ "АБ Укргазбанк", МФО 320478, грошові кошти в загальній сумі 2937 (дві тисячі дев'ятсот тридцять сім) грн. 65 коп., із яких: 2000 (дві тисячі) грн. - пеня; 505 (п'ятсот п'ять) грн. 29 коп. - 3 % річних; 432 (чотириста тридцять дві) грн. 36 коп. - сума, на яку збільшився основний борг, з урахуванням індексу інфляції, а також грошові кошти на відшкодування витрат на оплату позовної заяви судовим збором у сумі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Миколаївської області протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.М.Коваль.