РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2018Справа № 910/9668/18
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Трофименко Т.Ю., при секретарі судового засідання Ваховській К.А., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Медичний центр «М.Т.К.» (03110, м.Київ, вул. Миколи Амосова, б. 10)

до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» (01001, м.Київ, вул. Хрещатик, 8-А)

про зобов'язання вичинити дії

Представники сторін:

від позивача: Чайченко М.В., Коломоєць М.І. (представники за довіреністю)

від відповідача: Когут А.Ю. (представник за довіреністю)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Медичний центр «М.Т.К.» (надалі також - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» (надалі також - відповідач) про зобов'язання відповідача прийняти виконання Договору купівлі-продажу цінних паперів №129-ДД/16 від 05.04.2018 та Договору купівлі-продажу цінних паперів №130-ДД/16 від 05.04.2018 та видати позивачу письмове посвідчення виконання повністю зобов'язання за цими договорами.

Позовні вимоги обґрунтовані належним виконанням позивачем своїх грошових зобов'язань за Договором купівлі-продажу цінних паперів №129-ДД/16 від 05.04.2018 та Договором купівлі-продажу цінних паперів №130-ДД/16 від 05.04.2018 та необхідністю отримання від відповідача підтвердження такого виконання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.07.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 22.08.2018.

17.08.2018 через відділ діловодства суду позивач подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

21.08.2018 через відділ діловодства суду відповідач подав відзив на позов.

В підготовче засідання 22.08.2018 з'явилися представники сторін.

Представник відповідача підтримав викладене у відзиві клопотання про залучення Державної організації «Фонд гарантування вкладів фізичних осіб» до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

Відповідно до статті 50 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов'язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов'язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.

Про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов'язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі.

Розглянувши клопотання відповідача, заслухавши думку представника позивача, враховуючи предмет та підстави позову, Суд доходить висновку, що рішення суду у даній справі не може вплинути на права та обов'язки Державної організації «Фонд гарантування вкладів фізичних осіб», тому підстав для залучення вказаної особи немає.

Ухвалою суду від 22.08.2018, занесеною до протоколу судового засідання, постановлено відмовити у задоволенні клопотання відповідача про залучення Державної організації «Фонд гарантування вкладів фізичних осіб» до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

В підготовчому засіданні 22.08.2018 Судом оголошено перерву до 05.09.2018.

27.08.2018 через відділ діловодства суду позивач подав відповідь на відзив.

В підготовче засідання 05.09.2018 з'явився представник позивача. Представник відповідача в підготовче засідання не з'явився.

У підготовчому засіданні Судом вчинено всі дії, визначені частиною другою статті 182 Господарського процесуального кодексу України, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

В підготовчому засідання 05.09.2018 Судом постановлено ухвалу, занесену до протоколу судового засідання, про закриття підготовчого засідання та призначення справи до судового розгляду по суті на 24.09.2018.

В судове засідання 24.09.2018 з'явився представник позивача. Представник відповідача в підготовче засідання не з'явився.

В судовому засіданні 24.09.2018 Судом оголошено перерву до 03.10.2018.

В судовому засіданні 03.10.2018 представник позивача підтримав позов та просив його задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог, просив відмовити у їх задоволенні.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 03.10.2018 оголошено вступну та резолютивну частини рішення на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ

05.04.2016 між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Хрещатик» (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Медичний центр «М.Т.К.» (покупець) укладено Договір купівлі-продажу цінних паперів № 129-ДД/16 (Договір-1), за умовами якого Продавець зобов'язується передати Покупцю, а Покупець зобов'язується купити у порядку та на умовах, визначених цим Договором, цінни папери з такими реквізитами: Вид, тип, різновид, серія цінних паперів - Облігації дисконтні серії "А"; Повне найменування емітента цінного папера - Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕКСПРЕС КАПІТАЛ"; Код за ЄДРПОУ емітента цінного папера - 38150829; Номінальна власність одного цінного папера - 1000,00 грн.; Форма випуску цінного папера - Іменні; Форма існування цінного папера - Бездокументарна; Міжнародний ідентифікаційний номер цінного папера (ІSIN) - UA; Кількість цінних паперів - 159 951 шт.; Ціна одного цінного папера - 961,28 грн.; Сума договору - 153 757 697,28 грн.

На виконання умов Договору-1 Товариство з обмеженою відповідальністю «Медичний центр «М.Т.К.» перерахувало на рахунок Публічного акціонерного товариство «Комерційний банк «Хрещатик» 153 757 697,28 грн., а останнє перерахувало цінні папери на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Медичний центр «М.Т.К.» у кількості 159 951 штук.

Також 05.04.2016 між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Хрещатик» (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Медичний центр «М.Т.К.» (покупець) укладено Договір купівлі-продажу цінних паперів № 130-ДД/16 (Договір-2), за умовами якого Продавець зобов'язується передати Покупцю, а Покупець зобов'язується купити у порядку та на умовах, визначених цим Договором, цінни папери з такими реквізитами: Вид, тип, різновид, серія цінних паперів - Облігації підприємства, іменні, процентні серія "А"; Повне найменування емітента цінного папера - Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КАПІТАЛ ЕКСПРЕС"; Код за ЄДРПОУ емітента цінного папера - 36593502; Номінальна власність одного цінного папера - 1000,00 грн.; Форма випуску цінного папера - Іменні; Форма існування цінного папера - Бездокументарна; Міжнародний ідентифікаційний номер цінного папера (ІSIN) - UA; Кількість цінних паперів - 84 368 шт.; Ціна одного цінного папера - 1 113,47 грн.; Сума договору - 93 941 236,96 грн.

На виконання умов Договору-2 Товариство з обмеженою відповідальністю «Медичний центр «М.Т.К.» перерахувало на рахунок Публічного акціонерного товариство «Комерційний банк «Хрещатик» 93 941 236,96 грн., а останнє перерахувало цінні папери на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Медичний центр «М.Т.К.» у кількості 84 368 штук.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що умови Договорів купівлі-продажу цінних паперів № 129-ДД/16 від 05.04.2016 та № 130-ДД/16 від 05.04.2016 виконані позивачем належним чином та у повному обсязі, у зв'язку з чим, посилаючись на ст. 545 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського процесуального кодексу України, позивач просить суд зобов'язати відповідача прийняти виконання Договору купівлі-продажу цінних паперів №129-ДД/16 від 05.04.2016 та Договору купівлі-продажу цінних паперів №130-ДД/16 від 05.04.2016 та видати позивачу письмове посвідчення виконання повністю зобов'язання за цими договорами.

Заперечуючи проти задоволення позовним вимог, відповідач зазначає, що Договір купівлі-продажу цінних паперів №129-ДД/16 від 05.04.2018 та Договір купівлі-продажу цінних паперів №130-ДД/16 від 05.04.2018 є нікчемними в силу ч. 3 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» як правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення банку з ринку Фондом гарантування вкладів фізичних осіб. Окрім того, відповідач вказує, що позивач не звертався до відповідача із вимогою надати підтвердження виконання договорів та у позивача є підтвердження їх виконання (платіжні доручення, виписки по рахунку). Також банк не заперечує, що договори виконані.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Як встановлено у ст. 5 Господарського процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів (стаття 20 Господарського кодексу України).

Перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів визначається частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України. Аналогічні положення містить статті 20 Господарського кодексу України.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору-1 Товариство з обмеженою відповідальністю «Медичний центр «М.Т.К.» перерахувало на рахунок Публічного акціонерного товариство «Комерційний банк «Хрещатик» 153 757 697,28 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 619264274 від 05.04.2016 та випискою по рахунку позивача.

На виконання умов Договору-2 Товариство з обмеженою відповідальністю «Медичний центр «М.Т.К.» перерахувало на рахунок Публічного акціонерного товариство «Комерційний банк «Хрещатик» 93 941 236,96 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 619264273 від 05.04.2016 та випискою по рахунку позивача.

Виконання позивачем своїх грошових зобов'язань за Договором-1 та Договором-2 у повному обсязі відповідачем не заперечено та не спростовано.

Таким чином, факт сплати грошових коштів Товариством з обмеженою відповідальністю «Медичний центр «М.Т.К.» за Договором-1 та Договором-2 у повному обсязі підтверджено належними та допустимими доказами відповідно до статей 76, 79 Господарського процесуального кодексу України, а також самим відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 545 Цивільного кодексу України, прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Згідно з ч. 8 ст. 193 Господарського процесуального кодексу, управнена сторона, приймаючи виконання господарського зобов'язання, на вимогу зобов'язаної сторони повинна видати письмове посвідчення виконання зобов'язання повністю або його частини.

Оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю «Медичний центр «М.Т.К.» виконано свої грошові зобов'язання у повному обсязі за згаданими Договорами, то в силу наведених норм останнє має право отримати письмове посвідчення такого виконання від відповідача.

При цьому, Суд звертає увагу, що хоч виконання зобов'язання позивачем за Договорами та їх прийняття відповідачем як кредитором підтверджується такими доказами як платіжні документи, банківські виписки, проте, це не позбавляє права боржника отримати письмове підтвердження у вигляді розписки за його вимогою.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року № 15-рп/2002 кожна особа має право вільно обирати незаборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий. Можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб'єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов'язком особи, яка потребує такого захисту.

Таким чином, щодо доводів відповідача про відсутність попереднього звернення позивача, Суд зазначає, що позивач може реалізувати своє право на звернення до відповідача із вимогою про видачу письмового посвідчення виконання зобов'язання шляхом подачі позову до суду.

З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач вже прийняв виконання зобов'язання за Договорами у вигляді грошових коштів, позовні вимоги визнаються Судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в частині зобов'язання відповідача видати Товариству з обмеженою відповідальністю «Медичний центр «М.Т.К.» письмове посвідчення виконання зобов'язання.

Аргументи відповідача про нікчемність Договору купівлі-продажу цінних паперів №129-ДД/16 від 05.04.2018 та Договору купівлі-продажу цінних паперів №130-ДД/16 від 05.04.2018 в силу ч. 3 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» як підставу для відмови у позові Суд відхиляє, оскільки обставини нікчемності цих договорів не підлягають встановленню в межах даного спору та не спростовують обов'язку банку надати підтвердження виконання зобов'язання відповідачем за цими договорами.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, Суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача у повному обсязі відповідно до ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Зобов'язати Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Хрещатик" видати Товариству з обмеженою відповідальністю "Медичний центр М.Т.К." письмове посвідчення виконання повністю зобов'язання за Договором купівлі - продажу цінних паперів №129-ДД/16 від 05 квітня 2018 року .

3. Зобов'язати Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Хрещатик" видати Товариству з обмеженою відповідальністю "Медичний центр М.Т.К." письмове посвідчення виконання повністю зобов'язання за Договором продажу цінних паперів №130-ДЦ/16 від 05 квітня 2018 року.

4. В іншій частині позову відмовити.

5. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" (01001, м.Київ, вул. Хрещатик, 8-А, ідентифікаційний код 19364259) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр М.Т.К." (03110, м.Київ, вул. Миколи Амосова, б. 10, ідентифікаційний код 21633086) судовий збір у розмірі 3 524 (три тисячі п'ятсот двадцять чотири) грн 00 грн.

6. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

7. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

8. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 10.10.2018

Суддя Т.Ю. Трофименко