ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/1318/18

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі судового засідання Б.П. Топольницькій

за участю представників:

від позивача ОСОБА_1,

від відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Акціонерного товариства „Одесаобленерго до Військової академії (м. Одеса) про стягнення заборгованості в загальній сумі 389093,60 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство „Одесаобленерго звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Військової академії (м. Одеса) про стягнення заборгованості за спожиту активну електричну енергію та перетікання реактивної електричної енергії в загальній сумі 1904859,83 грн., у т.ч.: основного боргу за спожиту активну електричну енергію 1441563,10 грн., основного боргу за перетікання реактивної електричної енергії 74203,13 грн., пені, нарахованої за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії 185883,01 грн., пені, нарахованої за несвоєчасну оплату за перетікання реактивної електричної енергії 4438,45 грн., 3% річних, нарахованих за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії 37793,60 грн., 3% річних, нарахованих за несвоєчасну оплату за перетікання реактивної електричної енергії 1640,60 грн., інфляційних втрат, нарахованих за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії 151503,80 грн., інфляційних втрат, нарахованих за несвоєчасну оплату за перетікання реактивної електричної енергії 7834,14 грн., посилаючись на наступне.

Між ПАТ „Одесаобленерго (нове найменування АТ „Одесаобленерго) та Військовою академією (м. Одеса) було укладено договір про постачання електричної енергії за № 932 від 26.03.2014 р., відповідно до п. 9.4. якого останній набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.05.2014 року. У відповідності з додатковою угодою від 07.08.2017 р. строк дії договору було продовжено до 01.12.2018 р.

Як вказує позивач, хоча в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за кодом відповідача 24983020 значиться „Військовий інститут Одеського національного політехнічного університету, однак на виконання постанови КМУ від 23.03.2011 р. №286 „Про реорганізацію Військового інституту Одеського національного політехнічного університету шляхом виділення його із складу Одеського національного політехнічного університету та перетворення у Військову академію (м. Одеса) був виданий спільний наказ Міністерства оборони України та Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України від 19.04.2011 року № 211/353, яким визначено, що Військова академія (м. Одеса) є правонаступником усього майна, прав та обовязків Військового інституту Одеського національного політехнічного університету.

Так, позивач вказує, що згідно п. 2.2 договору „Одесаобленерго зобовязується постачати електричну енергію на обєкти відповідача в межах визначених договором умов, а останній зобовязується дотримуватися режиму споживання електричної енергії, визначеного договором, щомісячно своєчасно здійснювати оплату відпущеної йому електроенергії та виконувати інші умови договору.

При цьому позивач стверджує, що ним сумлінно виконувались обовязки за договором на відміну від відповідача, який своєчасно не проводив розрахунки за спожиту активну електричну енергію. Так, в період з травня 2016 року по квітень 2018 року відповідач спожив електричну енергію в кількості 8884534 кВ.год. на загальну суму 17487061,74 грн., що підтверджується актами про обсяги спожитої електричної енергії, а сплату за спожиту електричну енергію провів частково в розмірі 16045498,64 грн., тому заборгованість Військової академії (м. Одеса) станом на 04.05.2018 р. складає 1441563,10 грн.

Водночас, як вказує позивач, відповідно до умов договору, а саме додатку № 5, що є невідємною частиною договору, додаткової угоди до договору, розрахунковим періодом для визначення обсяг спожитої електричної енергії приймається місяць з 31 числа попереднього місяця до такого ж числа розрахункового місяця, остаточний розрахунок за обсяг спожитої електричної енергії за розрахунковий період здійснюється споживачем самостійно на протязі 10-ти операційних днів з дня отримання рахунку. Крім того, відповідно до п.2.3.4 договору на постачання електричної енергії споживач зобовязаний здійснювати оплату за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника електричної енергії та електроустановками споживача згідно з додатком № 9 „Порядок розрахунків за перетіканні реактивної електроенергії. Заборгованість відповідача за перетікання реактивної електроенергії з травня 2011 року по березень 2018 року складає 74203,13 грн.

Також згідно п. 4.2.1 договору у разі несвоєчасної оплати платежів за використану активну електричну енергію та перетікання реактивної електричної енергії споживачу проводиться нарахування пені у розмірі 0,5%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на той період, за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Враховуючи вказані положення договору та положення ст. 549 ЦК України позивачем нарахована відповідачу пеня за порушення термінів проведення оплат за спожиту активну електричну енергію в період з 16.08.2017 р. по 28.03.2018 р. в розмірі 185883,01 грн. та за несвоєчасну сплату рахунків за спожиту реактивну електричну енергію в період з 18.07.2017 по 31.03.2018 року в розмірі 4438,45 грн.

Крім того, враховуючи те, що відповідач прострочив виконання грошового зобовязання по оплаті вартості спожитої активної електроенергії та перетікання реактивної електричної енергії, позивач вважає, що згідно зі ст. 625 ЦК України сума боргу за спожиту активну електричну енергію підлягає індексації, тому відповідач зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми. Так, за ствердженнями позивача, в результаті порушення термінів сплати заборгованості за спожиту активну електроенергію в період з 16.09.2016 р. по 28.03.2018 р. - 3 % річних у сумі 37793,60 грн. та індекс інфляції за даний період у сумі 151503,80 грн., а також за порушення зобовязання щодо сплати заборгованості за перетікання реактивної електричної енергії в період з 16.06.2016 р. по 31.03.2018 р. - 3% річних у сумі 1640,60 грн. та індекс інфляції за даний період у сумі 7834,14 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 05.07.2018 р. позовну заяву Акціонерного товариства „Одесаобленерго прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/1318/18 за правилами загального позовного провадження, при цьому підготовче засідання призначено на 25 липня 2018 р.

В ході підготовчого провадження 25.07.2018 р. відповідачем був наданий до господарського суду відзив на позов, в якому відповідач зазначив, що відповідно до платіжних доручень № 1383, 1384, 1385, 1386 від 24.07.2018 р. на загальну суму 1556937,04 грн., що підтверджують повну сплату основного боргу за спожиту активну електричну енергію в сумі 1441563,10 грн. та основного боргу за перетікання реактивної електричної енергії в сумі 74203,13 грн., а також просив суд зменшити розмір пені.

У підготовчому засіданні 25.07.2018 р. протокольно оголошувалась перерва до 09.08.2018 р. згідно ч. 5 ст. 183 ГПК України, про що повідомлено представників сторін під розписку.

09.08.2018 р. позивачем була подана до господарського суду заява про зменшення розміру позовних вимог у звязку зі сплатою відповідачем основної заборгованості за спожиту активну електроенергію та за перетікання реактивної електроенергії. Так, позивач остаточно просить суд стягнути з відповідача пеню, нараховану за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії 185883,01 грн.; пеню, нараховану за несвоєчасну оплату за перетікання реактивної електричної енергії 4438,45 грн., 3% річних, нараховані за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії 37793,60 грн., 3% річних, нараховані за несвоєчасну оплату за перетікання реактивної електричної енергії 1640,60 грн., інфляційні втрати, нараховані за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії 151503,80 грн., інфляційні втрати, нараховані за несвоєчасну оплату за перетікання реактивної електричної енергії 7834,14 грн., всього 389093,60 грн. Вказана заява судом прийнята до розгляду.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 05.09.2018 р. у справі № 916/1318/18 за позовом Акціонерного товариства „Одесаобленерго до Військової академії (м. Одеса) про стягнення заборгованості в загальній сумі 389093,60 грн. закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні суду на 21 вересня 2018 р.

21.09.2018 р. до суду надійшло електронною поштою клопотання відповідача про відкладення розгляду справи № 916/1318/18 у звязку з неможливістю представника зявитись у судове засідання, оскільки помічник начальника академії з правової роботи капітан юстиції ОСОБА_3 звільнений від виконання службових обовязків за станом здоровя.

У судовому засіданні 21.09.2018 р. протокольно оголошувалась перерва до 02.10.2018 р. згідно ч. 2 ст. 216 ГПК України.

02.10.2018 р. від відповідача до суду електронною поштою надійшло клопотання про відкладення розгляду справи № 916/1318/18.

У судовому засіданні 02.10.2018 р. протокольно оголошувалась перерва до 05.10.2018 р. згідно ч. 2 ст. 216 ГПК України.

05.10.2018 р. відповідачем подані до суду пояснення стосовно наявності підстав для зменшення судом нарахованої відповідачу неустойки. Зокрема, Військова академія (м. Одеса) додатково вказує, що у випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509, ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементом загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшувати, наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобовязання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. При цьому відповідач посилається на положення ч. 3 ст.551 ЦК України і ч. 1 ст. 233 ГК України, за якими розмір пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, може бути зменшений за рішенням господарського суду, при цьому повинно бути взято до уваги ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні і інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. До того ж відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Так, відповідач наголошує, що Військова академія (м. Одеса) сплатила основний борг за спожиту активну електричну енергію в сумі 1441563,10 грн. та основний борг за перетікання реактивної електричної енергії в сумі 74203,13 грн., натомість в матеріалах справи не міститься доказів, які б свідчили про ймовірність збитків позивача у звязку з неправомірними діями відповідача щодо невчасної оплати саме за договором, також позивачем не надано до суду доказів понесення ним збитків внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобовязань за договором або погіршення матеріального стану підприємства саме у звязку з порушенням відповідачем умов даного договору. За таких обставин, враховуючи те, що відповідно до Закону України Про Збройні Сили України та Статуту Військової академії (м. Одеса) академія входить до складу Збройних Сил України і підпорядкована Міністерству оборони України, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету України, відповідач просить суд зменшити розмір пені.

Під час розгляду справи по суті позивач підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні у повному обсязі, відповідач просив зменшити розмір пені.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов наступних висновків.

26.03.2014 р. між Публічним акціонерним товариством „Енергопостачальна компанія Одесаобленерго (змінено найменування на АТ „Одесаобленерго) (постачальник) та Військовою академією (м. Одеса) (споживач) було укладено договір № 932 про постачання електричної енергії, відповідно до розділу 1 якого позивач як постачальник електричної енергії продає електричну енергію відповідачу як споживачу для забезпечення електроустановок споживача з приєднаною потужністю, величини якої по площадках вимірювання та точках продажу визначені додатком № 2 „Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

В п. 2.1 договору сторони передбачили, що під час виконання умов договору з питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобовязуються керуватись чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією (далі ПКЕЕ).

Згідно п. 2.2 п.п. 2.2.1, 2.2.2, 2.2.3 договору постачальник зобовязується виконувати умови цього договору; постачати споживачу електричну енергію як різновид товару в обсягах, визначених відповідно до розділу 5 та з урахуванням умову розділу 6 цього договору (додаток № 1 „Обсяги постачання електричної енергії споживачу); згідно з категорією струмоприймачів споживача відповідно до ПУЕ та гарантованого рівня надійності електропостачання схем електропостачання, визначених додатком „Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін; із дотриманням граничних показників якості електричної енергії, визначених державними стандартами; забезпечити отримання споживачем електричної енергії на рівні дозволеної потужності для кожної з площадок вимірювання, погодженої сторонами в додатку № 2 „Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії; повідомляти споживача про всі зміни тарифів на електричну енергію письмово або через засоби масової інформації за пять днів до введення їх у дію.

Відповідно до п. 2.3 п.п. 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 2.3.4 договору споживач зобовязується виконувати умови цього договору; дотримуватися режиму споживання електричної енергії згідно з умовами розділу 5 цього договору та режиму роботи електроустановок; оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків № 5 „Порядок розрахунків та № 2 „Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії; здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника та електроустановками споживача згідно з додатком № 9 „Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії.

Пунктом 4.2.1. договору передбачено, що за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.3-2.3.4 цього договору, з порушенням термінів, визначених додатком № 5 „Порядок розрахунків, споживач сплачує постачальнику електричної енергії пеню у розмірі 0,5%, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла на той період, за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Сума пені зазначається у розрахунковому документі окремими рядком.

За положеннями п. 9.4 договору останній набирає чинності з дня його підписання і укладається на термін до 31 травня 2014 р. Договір може бути розірвано і в інший термін за ініціативою будь-якої із сторін у порядку, визначеному договором та іншим цивільним законодавством України.

Додатковою угодою від 26.06.2018 р. до договору про постачання електричної енергії від 26.03.2014 р. № 932 пункт 9.4 вказаного договору викладено в новій редакції, згідно якої договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 01.12.2018 р.

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Частиною 6 ст. 276 Господарського кодексу України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

Згідно ч. 1 ст. 277 Господарського кодексу України абоненти користуються енергією з додержанням правил користування енергією відповідного виду, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Так, укладений між сторонами по справі договір, за яким позивач здійснює постачання електроенергії відповідачу, є підставою для виникнення у сторін господарських зобов'язань відповідно до ст.ст. 173, 174 ГК України (ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України), і згідно ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

В свою чергу згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Як випливає зі змісту вищевказаного договору № 932, позивач взяв на себе зобов'язання постачати споживачеві електроенергію в обсягах та з врахуванням визначених договором умов, натомість відповідач як споживач згідно з договором зобов'язався здійснювати повну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії за розрахунковий період один раз за фактичними показами засобів обліку електричної енергії згідно з виписаним рахунком та здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника та електроустановками споживача.

Також сторонами до договору про постачання електричної енергії № 932 від 26.03.2014р. було складено та підписано Додаток №2 - „Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії.

Між тим відповідно до п. 1 додатку № 5 „Порядок розрахунків до договору від 26.03.2014 р. розрахунковим періодом для визначення обсягу спожитої електроенергії приймається місяць з 31 числа попереднього місяця до такого ж числа розрахункового місяця. При розрахунках за фактично спожиту електроенергію поняття „розрахунковий період та „календарний місяць вважаються прирівняними. Розрахунки за електричну енергію проводяться споживачем виключно грошовими коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії. За дату оплати приймається дата зарахування коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії або дата внесення споживачем готівки в касу постачальника. В примітці вказано, що платіжні доручення або/чи інші платіжні (розрахункові) документи повинні обовязково містити наступні реквізити: назву товару (активна, реактивна електроенергія) або вид іншого платежу (пеня, індекс інфляції, 3% річних та інші нарахування), номер і дату договору, за яким здійснюються платежі.

Згідно п. 2 додатку № 5 „Порядок розрахунків до договору від 26.03.2014 р. споживач здійснює повну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії за розрахунковий період один раз за фактичними показами засобів обліку електричної енергії згідно з виписаним рахунком. Оплата рахунків за активну електроенергію, за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, нарахувань по протоколах порушень при користуванні електричною енергією, рахунків за перетікання реактивної енергії, пеня, індекс інфляції, 3% річних та інші платежі згідно з умовами цього договору здійснюються споживачем самостійно на протязі 10 операційних днів з дня отримання рахунку.

Пунктом 7 додатку № 5 „Порядок розрахунків до договору від 26.03.2014р. встановлено, що у разі несвоєчасної оплати, обумовлених даним Порядком платежів постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування пені, а сума боргу повинна бути сплачена з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних. Пеня, інфляційні нарахування, річні сплачуються споживачем на поточний рахунок постачальника електричної енергії, який вказується в рахунках.

Крім того, сторонами до договору про постачання електричної енергії від 16.03.2014 р. № 632 було складено та підписано додаток № 10 - „Перелік обєктів Військова академія (м. Одеса), що живляться електроенергією від високовольтних мереж.

Як зясовано судом, позивачем кожного місяця виставлялись відповідачу рахунки за спожиту електричну енергію, які були отримані відповідальними особами з боку відповідача, посада та прізвища яких засвідчені підписами, а саме:

- рахунок-фактура №932/1 від 01.06.2016 р. за спожиту електричну енергію за травень 2016 р. на суму 389799,00 грн. (в т.ч. ПДВ 64966,50 грн.), який отримано споживачем 01.06.2016 р. нарочно;

- рахунок-фактура № 932/1 від 01.07.2016 р. за спожиту електричну енергію за червень 2016 р. на суму 402741,74 грн. (в т.ч. ПДВ 67123,62 грн.), який отримано споживачем 01.07.2016 р. нарочно;

- рахунок-фактура № 932/1 від 01.08.2016 р. за спожиту електричну енергію за липень 2016 р. на суму 414597,65 грн. (в т.ч. ПДВ 69099,61 грн.), який отримано споживачем 01.08.2016 р. нарочно;

- рахунок-фактура № 932/1 від 01.09.2016 р. за спожиту електричну енергію за серпень 2016 р. на суму 349921,74 грн. (в т.ч. ПДВ 58320,29 грн.), який отримано споживачем 01.09.2016 р. нарочно;

- рахунок-фактура № 932/1 від 04.10.2016 р. за спожиту електричну енергію за вересень 2016 р. на суму 477635,68 грн. (в т.ч. ПДВ 79605,95 грн.), який отримано споживачем 04.10.2016 р. нарочно;

- рахунок-фактура № 932/1 від 01.11.2016 р. за спожиту електричну енергію за жовтень 2016 р. на суму 837242,38 грн. (в т.ч. ПДВ 139540,40 грн.), який отримано споживачем 01.11.2016 р. нарочно;

- рахунок-фактура № 932/1 від 01.12.2016 р. за спожиту електричну енергію за листопад 2016 р. на суму 1024530,06 грн. (в т.ч. ПДВ 170755,01 грн.), який отримано споживачем 01.12.2016 р. нарочно;

- рахунок-фактура № 932/1 від 03.01.2017 р. за спожиту електричну енергію за грудень 2016 р. на суму 1107539,10 грн. (в т.ч. ПДВ 184589,85 грн.), який отримано споживачем 03.01.2017 р. нарочно;

- рахунок-фактура № 932/1 від 02.02.2017 р. за спожиту електричну енергію за січень 2017 р. на суму 1048310,44 грн. (в т.ч. ПДВ 174718,44 грн.), який отримано споживачем 02.02.2017 р. нарочно;

- рахунок-фактура № 932/1 від 02.03.2017 р. за спожиту електричну енергію за лютий 2017 р. на суму 928561,93 грн. (в т.ч. ПДВ 154760,32 грн.), який отримано споживачем 02.03.2017 р. нарочно;

- рахунок-фактура № 932/1 від 03.04.2017 р. за спожиту електричну енергію за березень 2017 р. на суму 877892,59 грн. (в т.ч. ПДВ 146315,43 грн.), який отримано споживачем 03.04.2017 р. нарочно;

- рахунок-фактура № 932/1 від 04.05.2017 р. за спожиту електричну енергію за квітень 2017 р. на суму 829269,01 грн. (в т.ч. ПДВ 138211,50 грн.), який отримано споживачем 04.05.2017 р. нарочно;

- рахунок-фактура № 932/1 від 01.06.2017 р. за спожиту електричну енергію за травень 2017 р. на суму 531898,32 грн. (в т.ч. ПДВ 88649,72 грн.), який отримано споживачем 01.06.2017 р. нарочно;

- рахунок-фактура № 932/1 від 03.07.2017 р. за спожиту електричну енергію за червень 2017 р. на суму 469148,09 грн. (в т.ч. ПДВ 78191,35 грн.), який отримано споживачем 03.07.2017 р. нарочно;

- рахунок-фактура № 932/1 від 01.08.2017 р. за спожиту електричну енергію за липень 2017 р. на суму 480099,77 грн. (в т.ч. ПДВ 80016,63 грн.), який отримано споживачем 01.08.2017 р. нарочно;

- рахунок-фактура № 932/1 від 01.09.2017 р. за спожиту електричну енергію за серпень 2017 р. на суму 462531,95 грн. (в т.ч. ПДВ 77088,66 грн.), який отримано споживачем 01.09.2017 р. нарочно;

- рахунок-фактура № 932/1 від 02.10.2017 р. за спожиту електричну енергію за вересень 2017 р. на суму 508251,29 грн. (в т.ч. ПДВ 84708,55 грн.), який отримано споживачем 02.10.2017 р. нарочно;

- рахунок-фактура № 932/1 від 01.11.2017 р. за спожиту електричну енергію за жовтень 2017 р. на суму 618101,74 грн. (в т.ч. ПДВ 103016,96 грн.), який отримано споживачем 01.11.2017 р. нарочно;

- рахунок-фактура № 932/1 від 01.12.2017 р. за спожиту електричну енергію за листопад 2017 р. на суму 939319,63 грн. (в т.ч. ПДВ 156553,27 грн.), який отримано споживачем 01.12.2017 р. нарочно;

- рахунок-фактура № 932/1 від 02.01.2018 р. за спожиту електричну енергію за грудень 2017 р. на суму 994047,80 грн. (в т.ч. ПДВ 165674,63 грн.), який отримано споживачем 02.01.2018 р. нарочно;

- рахунок-фактура № 932/1 від 01.02.2018 р. за спожиту електричну енергію за січень 2018 р. на суму 1064344,63 грн. (в т.ч. ПДВ 177390,77 грн.), який отримано споживачем 01.02.2018 р. нарочно;

- рахунок-фактура № 932/1 від 01.03.2018 р. за спожиту електричну енергію за лютий 2018 р. на суму 1163277,44 грн. (в т.ч. ПДВ 193879,57 грн.), який отримано споживачем 01.03.2018 р. нарочно;

- рахунок-фактура № 932/1 від 02.04.2018 р. за спожиту електричну енергію за березень 2018 р. на суму 1160238,97 грн. (в т.ч. ПДВ 193373,16 грн.), який отримано споживачем 02.04.2018 р. нарочно;

- рахунок-фактура № 932/1 від 03.05.2018 р. за спожиту електричну енергію за квітень 2018 р. на суму 407760,58 грн. (в т.ч. ПДВ 67960,10 грн.), який отримано споживачем 03.05.2018 р. нарочно.

Також в матеріалах справи наявні акти про обсяги спожитої електроенергії Військовою академією (м. Одеса) у травні 2016 р., у червні 2016 р., у липні 2016 р., у серпні 2016 р., у вересні 2016 р., у жовтні 2016 р., у листопаді 2016 р., у грудні 2016 р., у січні 2017 р., у лютому 2017 р., у березні 2017 р., у квітні 2017 р., у травні 2017 р., у червні 2017 р., у липні 2017 р., у серпні 2017 р., у вересні 2017 р., у жовтні 2017 р., у листопаді 2017 р., у грудні 2017 р., у січні 2018 р., у лютому 2017 р., у березні 2018 р., у квітні 2018р., які підписані представником відповідача та скріплені відповідною печаткою, відповідачем була спожита активна електрична енергія, на оплату якої позивачем виставлялись вказані вище рахунки-фактури протягом кожного розрахункового періоду.

При цьому позивачем були виставлені відповідачу рахунки за перетікання реактивної електроенергії згідно договору № 932 від 16.03.2014 р., які були отримані відповідальними особами з боку відповідача, посада та прізвища яких засвідчені підписами, а саме рахунок-фактура №932/2 від 01.06.2016 р. за травень 2016 р. на суму 19583,54 грн., який отримано споживачем 01.06.2016 р. нарочно; рахунок-фактура № 932/2 від 01.07.2016 р. за червень 2016 р. на суму 23130,14 грн., який отримано споживачем 01.07.2016 р. нарочно; рахунок-фактура № 932/2 від 01.08.2016 р. за липень 2016 р. на суму 27594,86 грн., який отримано споживачем 01.08.2016 р. нарочно; рахунок-фактура № 932/2 від 01.09.2016 р. за серпень 2016 р. на суму 32993,53 грн., який отримано споживачем 01.09.2016 р. нарочно; рахунок-фактура № 932/2 від 04.10.2016 р. за вересень 2016 р. на суму 38005,08 грн., який отримано споживачем 04.10.2016 р. нарочно; рахунок-фактура № 932/2 від 01.11.2016 р. за жовтень 2016 р. на суму 42641,51 грн., який отримано споживачем 01.11.2016 р. нарочно; рахунок-фактура № 932/2 від 01.12.2016 р. за листопад 2016 р. на суму 47706,06 грн., який отримано споживачем 01.12.2016 р. нарочно; рахунок-фактура № 932/2 від 03.01.2017 р. за грудень 2016 р. на суму 55472,26 грн., який отримано споживачем 03.01.2017 р. нарочно; рахунок-фактура № 932/2 від 02.02.2017 р. за січень 2017 р. на суму 64000,94 грн., який отримано споживачем 02.02.2017 р. нарочно; рахунок-фактура № 932/2 від 02.03.2017 р. за лютий 2017 р. на суму 71418,31 грн., який отримано споживачем 02.03.2017 р. нарочно; рахунок-фактура № 932/2 від 03.04.2017 р. за березень 2017 р. на суму 78089,98 грн., який отримано споживачем 03.04.2017 р. нарочно; рахунок-фактура № 932/2 від 04.05.2017 р. за квітень 2017 р. на суму -305923,35 грн., який отримано споживачем 04.05.2017 р. нарочно; рахунок-фактура № 932/2 від 01.06.2017 р. за травень 2017 р. на суму - 302414,70 грн., який отримано споживачем 01.06.2017 р. нарочно; рахунок-фактура № 932/2 від 03.07.2017 р. за червень 2017 р. на суму -299388,21 грн., який отримано споживачем 03.07.2017 р. нарочно; рахунок-фактура № 932/2 від 01.08.2017 р. за липень 2017 р. на суму 3593,19 грн., який отримано споживачем 01.08.2017 р. нарочно; рахунок-фактура № 932/2 від 01.09.2017 р. за серпень 2017 р. на суму 7613,91 грн., який отримано споживачем 01.09.2017 р. нарочно; рахунок-фактура № 932/2 від 02.10.2017 р. за вересень 2017 р. на суму 11670,61 грн., який отримано споживачем 02.10.2017 р. нарочно; рахунок-фактура № 932/2 від 01.11.2017 р. за жовтень 2017 р. на суму 15562,72 грн., який отримано споживачем 01.11.2017 р. нарочно; рахунок-фактура № 932/2 від 01.12.2017 р. за листопад 2017 р. на суму 18827,45 грн., який отримано споживачем 01.12.2017 р. нарочно; рахунок-фактура № 932/2 від 02.01.2018 р. за грудень 2017 р. на суму 23745,99 грн., який отримано споживачем 02.01.2018 р. нарочно; рахунок-фактура № 932/2 від 01.02.2018 р. за січень 2018 р. на суму 29498,95 грн., який отримано споживачем 01.02.2018 р. нарочно; рахунок-фактура № 932/2 від 01.03.2018 р. за лютий 2018 р. на суму 36449,31 грн., який отримано споживачем 01.03.2018 р. нарочно; рахунок-фактура № 932/2 від 02.04.2018 р. за березень 2018 р. на суму 44190,86 грн., який отримано споживачем 02.04.2018 р. нарочно; рахунок-фактура № 932/2 від 03.05.2018 р. за квітень 2018 р. на суму 61835,94 грн., який отримано споживачем 03.05.2018 р. нарочно.

В силу статті 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання, при якому сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено умовами договору, актами цивільного законодавства тощо.

Отже, постачання позивачем відповідачу електроенергії та прийняття цієї електроенергії відповідачем є підставою виникнення у останнього зобов'язання оплатити таку електроенергією відповідно до умов договору та чинного законодавства шляхом здійснення оплати за фактичними показами засобів обліку електричної енергії згідно виставлених рахунків на оплату вартості спожитої активної електроенергії, копії яких поряд з актами про обсяги спожитої електроенергії наявні в матеріалах справи, а також здійснення оплати за перетікання реактивної електричної енергії.

Відповідно до п. 1 додатку № 5 до договору „Порядок розрахунків, що є невідємною частиною договору, остаточний розрахунок за обсяг спожитої електричної енергії за розрахунковий період здійснюється споживачем самостійно на протязі 10-ти операційних днів з дня отримання рахунку.

Крім того, відповідно до п.2.3.4 договору на постачання електричної енергії споживач зобовязаний здійснювати оплату за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника електричної енергії та електроустановками споживача згідно з додатком № 9 „Порядок розрахунків за перетіканні реактивної електроенергії.

У відповідності до ст. 26 Закону України „Про електроенергетику споживач, якому електрична енергія постачається енергопостачальником, що здійснює господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, зобов'язаний оплачувати її вартість виключно коштами шляхом їх перерахування на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника. У разі проведення споживачем розрахунків в інших формах та/або сплати коштів на інші рахунки такі кошти не враховуються як оплата спожитої електричної енергії.

Пунктом 1.1. Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою НКРЕ України №28 від 31.07.1996р. передбачає, що електрична енергія (активна) - енергоносій, який виступає на ринку як товар, що відрізняється від інших товарів особливими споживчими якостями та фізико-технічними характеристиками (одночасність виробництва та споживання, неможливість складування, повернення, переадресування), які визначають необхідність регулювання та регламентації використання цього товару. Електрична енергія (реактивна) - технологічно шкідлива циркуляція електричної енергії між джерелами електропостачання та приймачами змінного електричного струму, викликана електромагнітною незбалансованістю електроустановок.

Відповідно до п.п. 1, 2 п. 8.1. Правил постачальник електричної енергії за регульованим тарифом має право на отримання від споживача своєчасної оплати за електричну енергію та інших платежів відповідно до умов договору та законодавства України; на всі види забезпечення виконання зобов'язань споживачем щодо оплати договірних обсягів споживання електричної енергії у формі і видах, передбачених законодавством України.

Згідно п. 10.2. Правил споживач зобов'язаний оплачувати обсяг спожитої електричної енергії, а також здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору; здійснювати компенсацію перетікань реактивної електричної енергії з метою енергозбереження та дотримання показників якості електричної енергії; у встановлені договором терміни надавати постачальнику електричної енергії графіки споживання електричної енергії та величини потужності.

За ствердженнями позивача, останній сумлінно виконував свої обов'язки за договором, тоді як відповідач неналежним чином виконував умови договору № 932, не здійснював своєчасну оплату за спожиту активну електричну енергію та за перетікання реактивної електричної енергії, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 02.07.2018 р. за спожиту активну електричну енергію складала 1441563,10 грн. та за перетікання реактивної електричної енергії 74203,13 грн., що стало підставою для звернення позивача із заявленим позовом до суду.

Між тим в ході розгляду справи відповідачем повністю була сплачена заявлена позивачем до стягнення сума заборгованості за спожиту активну електричну енергію та за перетікання реактивної електричної енергії, про що свідчить надані відповідачем до суду копії платіжних доручень від 24.07.2018 р. на суму 1556937,04 грн. та надані позивачем до суду банківські виписки. При цьому у звязку з повною сплатою відповідачем суми боргу за спожиту активну електричну енергію та суми боргу за перетікання реактивної електричної енергії станом на 09.08.2018 р. позивачем було зменшено загальний розмір позовних вимог в частині основного боргу на підставі поданої до суду заяви від 09.08.2018 р.

Відтак, предметом розгляду є вимоги позивача про стягнення з відповідача пені, нарахованої за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії в розмірі 185883,01 грн.; пені, нарахованої за несвоєчасну оплату за перетікання реактивної електричної енергії в сумі 4438,45 грн., 3% річних, нарахованих за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії в розмірі 37793,60 грн., 3% річних, нарахованих за несвоєчасну оплату за перетікання реактивної електричної енергії в сумі 1640,60 грн., інфляційних втрат, нарахованих за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії в розмірі 151503,80 грн., інфляційних втрат, нарахованих за несвоєчасну оплату за перетікання реактивної електричної енергії в сумі 7834,14 грн.

Разом з тим з огляду на те, що відповідач свої зобов'язання в частині оплати спожитої активної електричної енергії та вартості перетікання реактивної електричної енергії не виконав у встановлений договором строк, то відповідно відповідач вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, що в свою чергу тягне за собою відповідні правові наслідки.

Адже за ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

При цьому невиконання зобовязання або виконання зобовязання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), що мало місце у даному випадку (несвоєчасна сплата відповідачем вартості спожитої активної електричної енергії та вартості перетікання реактивної електричної енергії) згідно ст. 610 Цивільного кодексу України є порушенням зобов'язання, зокрема з боку відповідача.

В свою чергу у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Як передбачено частиною 1 ст. 548 Цивільного кодексу України, виконання зобовязання (основного зобовязання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. В силу ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобовязання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).

Згідно положень ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до пункту 7 додатку № 5 „Порядок розрахунків до договору від 26.03.2014р. встановлено, що у разі несвоєчасної оплати, обумовлених даним Порядком платежів постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування пені, а сума боргу повинна бути сплачена з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних. Пеня, інфляційні нарахування, річні сплачуються споживачем на поточний рахунок постачальника електричної енергії, який вказується в рахунках.

Згідно п. 4.2.1 договору у разі несвоєчасної оплати платежів за використану активну електричну енергію та перетікання реактивної електричної енергії споживачу проводиться нарахування пені у розмірі 0,5%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на той період, за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

За приписами ч. 1 ст. 624 Цивільного кодексу України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 229 ГК України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Ч. 1, 2, 4 ст. 217 ГК України передбачають, що господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. Господарські санкції застосовуються у встановленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин.

В силу положень ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

Так, з огляду на несвоєчасне виконання відповідачем зобовязань за спірним договором щодо здійснення оплати за спожиту активну електричну енергію та перетікання реактивної електричної енергії позивачем нараховано відповідачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії у розмірі 185883,01 грн. та пеню, нараховану за несвоєчасну оплату за перетікання реактивної електричної енергії в сумі 4438,45 грн., розрахунки якої додано до позову (а.с. 34-35).

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін; розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань врегульовано Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань".

Отже, яким би способом не визначався в договорі розмір пені, він не може перевищувати той розмір, який установлено законом як граничний, тобто за прострочення платежу за договором може бути стягнуто лише пеню, сума якої не перевищує ту, що обчислено на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано.

Враховуючи те, що відповідачем несвоєчасно були виконані зобовязання за договором № 932 від 26.03.2014 р. щодо здійснення оплати за спожиту активну електричну енергію та перетікання реактивної електричної енергії, на думку суду, позивачем правомірно нараховано відповідачу пеню згідно п. 4.2.1 договору та Порядку розрахунків, що є додатком № 5 до договору від 26.03.2014р., виходячи з облікової ставки НБУ, що діяла у відповідному періоді прострочення. При цьому здійснений позивачем розрахунок суми пені за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії у розмірі 185883,01 грн., а також розрахунок пені за несвоєчасну оплату за перетікання реактивної електричної енергії в сумі 4438,45 грн. відповідачем не оспорено. Натомість відповідач у відзиві на позов та у наданих до суду 05.10.2018 р. поясненнях (вх. №20313/18) просить суд зменшити нараховані суми пені, посилаючись на те, що відповідач повністю оплатив заборгованість за спожиту активну електричну енергію в сумі 1441563,10 грн. та основний борг за перетікання реактивної електричної енергії в сумі 74203,13 грн., а також з урахуванням того, що Військова академія (м. Одеса) входить до складу Збройних Сил України і підпорядкована Міністерству оборони України та її фінансування здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Разом з тим, з урахуванням наведених відповідачем обставин, суд вважає за можливе зменшити нараховану суму пені до 50% від розрахованої позивачем.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

При цьому, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд об'єктивно оцінює, чи є даний випадок винятком, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

В даній нормі під "іншими учасниками господарських відносин" слід розуміти третіх осіб, які не беруть участь в правовідносинах між боржником та кредитором, проте, наприклад, пов'язані з кредитором договірними відносинами. Отже, якщо порушення зобов'язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб'єкта, то суд може зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Норми матеріального права, а саме ст. 233 ГК України, яка цілком кореспондується із ч.3 ст. 551 ЦК України встановлює, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду. В чинному законодавстві України відсутній перелік таких виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. Судом при цьому враховуються фактичні обставини справи та надається оцінка наявним доказам, якими заявник обґрунтовує свої заперечення.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджено сторонами, відповідачем повністю сплачена заявлена позивачем до стягнення вказана сума основної заборгованості за спожиту активну електричну енергію в розмірі 1441563,10 грн. та за перетікання реактивної електричної енергії в сумі 74203,13 грн., про що свідчить надані відповідачем до суду копія платіжних доручень від 24.07.2018 р. на суму 1556937,04 грн. та надані позивачем до суду банківські виписки.

Відтак, суд зважає на те, що сторонами зобовязання за вказаним спірним договором виконані у повному обсязі, також приймає до уваги те, що відповідач є державною установою, його діяльність не є підприємницькою, що є винятковою обставиною в розумінні ст. 233 ГК України, яка надає підстави для зменшення неустойки.

Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов'язання.

Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 р. №7-рп/2013 вбачається, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов'язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Отже, враховуючи вищенаведене, зважаючи на ступінь виконання відповідачем своїх зобов'язань за спірним договором (зокрема їх повне виконання), та те, що в результаті такого виконання зобовязання позивачем не понесено будь-яких втрат, збитків, а також приймаючи до уваги, що Військова академія (м. Одеса) є державною установою, фінансування якої здійснюється за рахунок коштів державного бюджету України, суд доходить висновку щодо необхідності зменшення розміру заявлених штрафних санкцій у вигляді пені, що підлягає до стягнення з відповідача, на 50% від заявленої позивачем суми пені за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії та суми пені за несвоєчасну оплату за перетікання реактивної електричної енергії, що є оптимальним балансом інтересів сторін у спорі та запобігатиме настанню негативних наслідків для сторін. Крім того, на думку суду, пеня - це фінансова санкція, спрямована на спонукання сторони, винної у порушенні зобов'язання, до його виконання та дотримання в подальшому, а не засіб безпідставного збагачення. Отже, з відповідача підлягає стягненню пеня за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії у розмірі 92941,51 грн. (185883,01 грн. х50%) та пеня за несвоєчасну оплату за перетікання реактивної електричної енергії в сумі 2219,23 грн.(4438,45 грн. х50%).

Щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат суд зазначає наступне.

Виходячи з системного аналізу законодавства, обов'язок боржника сплатити кредитору суму боргу з нарахуванням процентів річних та відшкодувати кредитору спричинені інфляцією збитки випливає з вимог ст. 625 ЦК України.

Зокрема, частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Слід зазначити, що виходячи з положень ст. 625 ЦК України, право кредитора на стягнення 3% річних та інфляційних втрат не залежить від моменту предявлення вимоги про таке стягнення (до моменту погашення боргу або після цього). При цьому визначальним є наявність факту порушення боржником строків виконання грошового зобовязання. Таким чином, право кредитора на стягнення 3% річних може бути реалізовано у будь-який момент при наявності вищезазначених вимог, передбачених законодавством.

Наразі слід зазначити, що згідно положень ЦК проценти річних є самостійною формою цивільно-правової відповідальності за порушення грошових зобов'язань. Так, розмір таких процентів річних може бути визначений сторонами в договорі. З огляду на те, що умовами спірного договору не встановлено іншого відсотку річних, відповідно сплаті підлягають саме 3% річних від простроченої суми за відповідний час прострочення грошового зобовязання у гривневому вираженні.

Враховуючи вищенаведене та порушення відповідачем термінів сплати вартості спожитої активної електроенергії та перетікання реактивної електроенергії за спірний період, суд вважає, що позивачем цілком правомірно нараховано 3% річних. Дослідивши та перевіривши здійснений позивачем розрахунок суми 3% річних, нарахованих за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії в розмірі 37793,60 грн., та розрахунок суми 3% річних, нарахованих за несвоєчасну оплату за перетікання реактивної електричної енергії в розмірі 1640,60 грн., судом встановлено, що вказані розрахунки 3% річних були здійснені позивачем вірно, також вказані розрахунки відповідачем не оспорювались. Відтак, з відповідача підлягають стягненню 3% річних, нарахованих за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії в сумі 37793,60 грн. та 3% річних, нарахованих за несвоєчасну оплату за перетікання реактивної електричної енергії в розмірі 1640,60 грн.

Так, індекс інфляції це додаткова сума, яка сплачується боржником і за своєю правовою природою є самостійним засобом захисту цивільного права кредитора у грошових зобов'язань і спрямована на відшкодування його збитків, заподіяних знеціненням грошових коштів внаслідок інфляційних процесів в державі. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державною службою статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні.

Згідно розяснень, наведених в п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" № 14 від 17.12.2013 р., інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобовязання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. В листі Верховного Суду України від 03.04.97р. N 62-97 р. також наведені відповідні рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ Верховного Суду України.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що факт знецінення або незнецінення грошових коштів і відповідно обґрунтованість заявлених до стягнення збитків від інфляції необхідно встановлювати на момент звернення до суду з позовом про таке стягнення.

Враховуючи викладене та з урахуванням наведених рекомендацій щодо порядку застосування індексів інфляції, судом було перевірено здійснений позивачем розрахунок інфляційних нарахувань за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії в розмірі 151503,80 грн. та інфляційних нарахувань за несвоєчасну оплату за перетікання реактивної електричної енергії в сумі 7834,14 грн., наразі встановлено, що вказані розрахунки інфляційних втрат були здійснені позивачем вірно. Відтак, з відповідача підлягають стягненню інфляційні втрати, нараховані за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії в розмірі 151503,80 грн. та інфляційні втрати, нараховані за несвоєчасну оплату за перетікання реактивної електричної енергії в розмірі 7834,14 грн.

Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача, що підлягає стягненню на користь позивача, становить 293932,88 грн. (92941,51 грн. - пеня за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії + 2219,23 грн. пеня за несвоєчасну оплату за перетікання реактивної електричної енергії + 37793,60 грн. 3% річних за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії + 1640,60 грн. 3% річних за несвоєчасну оплату за перетікання реактивної електричної енергії + 151503,80 грн. інфляційні втрати за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії + 7834,14 грн. інфляційні втрати за несвоєчасну оплату за перетікання реактивної електричної енергії).

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно положень ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Вказані положення ЦК кореспондуються з положеннями ст. 20 ГК України.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи надані позивачем докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Акціонерного товариства „Одесаобленерго обґрунтовані, відповідають фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства, проте підлягають частковому задоволенню з огляду на зменшення судом розміру нарахованої позивачем пені.

У звязку з тим, що основну заборгованість було погашено відповідачем в процесу розгляду справи, та рішення відбулось на користь позивача, згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем за подачу позову, слід покласти на відповідача, виходячи з остаточно заявленої до стягнення суми, без урахування зменшеної судом суми нарахованої пені, що складають 5836,40 грн. (389093,60 грн. х 1,5%). Крім того, за положеннями ч. 3 ст. 130 ГПК України, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. В свою чергу оскільки зменшення позивачем розміру позовних вимог в частині основного боргу пов'язане з частковим їх задоволенням відповідачем після подання позову, то з огляду на заяву позивача про стягнення з відповідача понесених судових витрат судовий збір в частині, яка пропорційна розміру зменшених позовних вимог, що дорівнює 22736,50 грн. (1515766,23 грн. х 1,5%), підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов Акціонерного товариства „Одесаобленерго до Військової академії (м. Одеса) про стягнення заборгованості в загальній сумі 389093,60 грн. задовольнити частково.

2. СТЯГНУТИ з Військової академії (м. Одеса) (65009, м. Одеса, Фонтанська дорога, 10; ) на користь Акціонерного товариства „Одесаобленерго (65031, м. Одеса, вул. Миколи Боровського, б. 28„Б; ; р/р 777 в філії - Одеське обласне управління ПАТ „Ощадбанк м. Одеси, МФО 328845) пеню за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії в сумі 92941/девяносто дві тисячі девятсот сорок одна/грн. 51 коп.; пеню за несвоєчасну оплату за перетікання реактивної електричної енергії в сумі 2219/дві тисячі двісті девятнадцять/грн. 23 коп., 3% річних за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії в сумі 37793/тридцять сім тисяч сімсот девяносто три/грн. 60 коп., 3% річних за несвоєчасну оплату за перетікання реактивної електричної енергії в сумі 1640/одна тисяча шістсот сорок/грн. 60 коп., інфляційні втрати за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії в сумі 151503/сто пятдесят одна тисяча пятсот три/грн. 80 коп., інфляційні втрати за несвоєчасну оплату за перетікання реактивної електричної енергії в сумі 7834/сім тисяч вісімсот тридцять чотири/грн. 14 коп.; витрати по сплаті судового збору в сумі 28572/двадцять вісім тисяч пятсот сімдесят дві/грн. 90 коп.

3. В задоволенні решти частини вимог Акціонерного товариства „Одесаобленерго до Військової академії (м. Одеса) відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складання повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 16 жовтня 2018 р.

Суддя В.С. Петров