ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2018 рокуСправа № 912/2164/18
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Тимошевської В.В. за участю секретаря судового засіданні Солдатової К.І. розглянув у відкритому судовому засіданні справу №912/2164/18

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАУ НУТРИШИН УКРАЇНА", 22445, Вінницька область, Калинівський район, с. Корделівка, вул. Київська, 1

до відповідача: Фермерського господарства "Олена", 26300, Кіровоградська область, м. Гайворон, вул. Шкільна, 1

про стягнення 121 645,65 грн,

Представники:

від позивача - Сидоренко В.А., адвокат, ордер №КВ233747 від 22.08.18 (в режимі відеоконференції);

від відповідача - участі не брали.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРАУ НУТРИШИН УКРАЇНА" звернулось до господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою, яка містить вимоги про до Фермерського господарства "Олена" про стягнення 121 645,65 грн, з яких: 80 906,00 грн основного боргу, 7 991,33 грн -10% річних, 8 088,13 грн інфляційних та 24 660,19 грн пені, з покладенням на відповідача витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на невиконання відповідачем умов Договору поставки № 85/18/7 від 07.08.2017 в частині своєчасної та повної оплати поставленого Товару.

Ухвалою від 21.08.2018 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі № 912/2164/18, постановив справу №912/2164/18 розглядати за правилами спрощеного позовного провадження; судове засідання призначено на 18.09.2018 о 10:00 год.

18.09.2018 господарський суд відкрив розгляд справи по суті.

12.09.2018 на адресу суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАУ НУТРИШИН УКРАЇНА" від 10.09.2018 про включення до судових витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою від 18.09.2018 розгляд справи №912/2164/18 в судовому засіданні відкладено на 10.10.2018.

Господарський суд 10.10.2018 продовжив розгляд справи по суті.

В судовому засіданні представник позивача, який брав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, підтримав заявлений позов в повному обсязі.

Відповідач участь повноважного представника в судовому засіданні 10.10.2018 не забезпечив, правом на подання відзиву у строк, визначений господарським судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, не скористався, про поважність причин вказаного суду не повідомлено.

Згідно з частиною 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З огляду на викладене та враховуючи відсутність підстав для відкладення розгляду справи, господарський суд розглядає справу по суті в судовому засіданні 10.10.2018 за відсутності представника відповідача.

На підставі частини 9 статті 165, частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з неподанням відповідачем відзиву у встановлений строк без поважних причин, спір вирішено за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши наявні у справі матеріали та оцінивши подані докази, заслухавши пояснення представника позивача господарський суд

ВСТАНОВИВ:

07.08.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТРАУ НУТРИШИН УКРАЇНА" (далі - Постачальник, позивач) та Фермерським господарством "Олена" (далі - Покупець, відповідач) укладено Договір поставки № 85/17/7 (далі - Договір) (а.с. 20-22).

Згідно п. 1.1. даного Договору, Постачальник зобов'язується передати у власність Покупця продукцію виробничо-технічного призначення (далі - Товар), а Покупець зобов'язується прийняти Товар і сплатити за нього грошову суму (вартість, ціну), визначену Договором.

Загальна кількість товару, що є предметом поставки з Договором, її часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються в специфікаціях, що складаються на кожну поставку та додаються до договору, і є його невід'ємними частинами (далі - Додатки) (п. 2.1. Договору).

Сторони встановлюють ціну Товару, що постачається на умовах цього Договору, у Додатках до нього (п. 2.2. Договору).

Загальну суму (ціну) цього Договору складає вартість всіх Товарів, поставлених на його умовах (п. 2.3. Договору).

Відповідно до п. п. 3.1., 3.4. Договору, оплата Товару здійснюється Покупцем в національній грошовій одиниці України в безготівковій формі шляхом перерахування суми, належної до сплати на рахунок Постачальника в строки, що визначені умовами Додатків до нього. Покупець при перерахуванні коштів за продукцію в платіжному дорученні (в графі призначення платежу) повинен зазначити згідно якого договору перераховано даний платіж. В разі не зазначення таких даних, Постачальник має право на свій розсуд віднести отримані суми за будь-яку неоплачену продукцію, поставлену Постачальником, в тому числі, за ту, що поставлена в минулі періоди по інших договорах.

Згідно п. 4.1. Договору, строк поставки партій продукції визначається заявкою Покупця, за умови її погодження Постачальником.

Відповідно до п. 6.1. Договору, поставка продукції здійснюється на умовах, визначених у Додатках до цього Договору. Перехід права власності відбувається в момент передачі Товару Покупцю за видатковими накладними, датою передачі є дата оформлення.

Згідно п. 9.2. Договору, за порушення умов договору, крім відповідальності, яка передбачена п. 9.1. даного Договору, Покупець несе наступну відповідальність:

- за несвоєчасну оплату Продукції, сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки національного банку України за кожний день прострочення виконання грошових зобов'язань, та відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України 10% річних від суми простроченого грошового зобов'язання.

Сторони домовились про те, що стягнення штрафних санкцій (пені, штрафу, процентів) за даним договором відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України не обмежується строком нарахування та припиняється в день виконання стороною зобов'язання, а строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій, у відповідності до ст. 259 Цивільного кодексу України, продовжується до 3 (трьох) років (п. 9.5. Договору).

Договір набуває чинності з дня його підписання представниками обох Сторін і діє до 31 грудня 2017 року, а в частині виконання Покупцем взятих зобов'язань за цим Договором - до повних розрахунків. Якщо до закінчення строку жодна із сторін письмово не заявить про його закінчення або зміну, то Договір вважається продовженим на наступний (п. 13.2. Договору).

Всі умови Договору поставки узгоджені між сторонами шляхом підписання Договору та скріплення печатками підприємств.

На виконання умов Договору поставки сторонами було погоджено наступні Додатки до Договору:

- Додаток № 85/17/7/01 від 08.08.2017, яким визначено загальну ціну товару за даним додатком включаючи ПДВ - 53 875,50 грн; умови оплати - 0% від суми поставки, що складає 0,00 грн в строк до 07.08.2017, решту суми на наступних умовах: 100% від суми поставки в строк до 14.08.2017 (а.с. 38).

- Додаток № 85/17/7/02 від 07.08.2017, яким визначено загальну ціну товару за даним додатком включаючи ПДВ - 164 052,00 грн; умови оплати - 0% від суми поставки, що складає 0,00 грн в строк до 19.09.2017, решту суми на наступних умовах: 100% від суми поставки в строк до 26.09.2017 (а.с. 41).

- Додаток № 85/17/7/03 від 26.09.2017, яким визначено загальну ціну товару за даним додатком включаючи ПДВ - 47 760,00 грн; умови оплати - 0% від суми поставки, що складає 0,00 грн в строк до 26.09.2017, решту суми на наступних умовах: 100% від суми поставки в строк до 01.10.2017 (а.с. 44).

Вказані Додатки підписані повноважними представниками сторін та скріплені печатками підприємств.

Відповідно до частин першої та другої ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів; підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

За вимогами частини першої ст. 264 Господарського кодексу України матеріально-технічне постачання та збут продукції виробничо-технічного призначення і виробів народного споживання як власного виробництва, так і придбаних у інших суб'єктів господарювання, здійснюються суб'єктами господарювання шляхом поставки, а у випадках, передбачених цим Кодексом, також на основі договорів купівлі-продажу.

Господарський суд враховує, що за своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки.

Згідно з частиною першою ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Предметом поставки, згідно частини першої ст. 266 Господарського кодексу України, є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Як передбачає частина шоста ст. 265 Господарського кодексу України, до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно положень Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу (частина перша ст. 662), натомість покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару; покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (частини перша та друга ст. 692).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем, на виконання умов Договору поставки № 85/17/7 від 07.08.2017 та Додатків до Договору № 85/17/7/01 від 08.08.2017, № 85/17/7/02 від 21.09.2017, № 85/17/7/03 від 01.10.2017, поставлено відповідачеві Товар в асортименті, кількості та ціні, що обумовлені в Додатках до Договору № 85/17/7/01 від 08.08.2017, № 85/17/7/02 від 21.09.2017 та № 85/17/7/03 від 01.10.2017, на загальну суму 265 687,50 грн (53 875,50 грн + 164 052,00 грн + 47 460,00 грн).

Поставка Товару оформлена за видатковими накладними: від 08.08.2017 № 8105 на суму 53 875,50 грн, від 21.09.2017 № 9726 на суму 164 052,00 грн та від 26.09.2017 № 9944 на суму 47 460,00 грн (а.с. 33, 42, 45) та товарно-транспортним накладними (а.с. 40, 43).

У зв'язку з несплатою поставленого Товару у строки, встановлені Додатками до Договору № 85/17/7/01 від 08.08.2017, № 85/17/7/02 від 21.09.2017, № 85/17/7/03 від 01.10.2017, позивач 22.06.2018 звернувся до відповідача з вимогою про сплату боргу (а.с. 49-54).

Як повідомляє позивач, відповідач за отриманий Товар розрахувався частково та з порушенням строків, а саме:

- 08.08.2017 відповідачем було сплачено 53 875,50 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 08.08.2018 № 189 (а.с. 46);

- 21.09.2017 відповідачем було сплачено 105 906,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 21.09.2018 № 208 (а.с. 47);

- 20.04.2018 відповідачем було сплачено 25 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 20.04.2018 № 62 (а.с. 48).

Отже, станом на дату подання позовної заяви заборгованість Відповідача перед Позивачем поставлений Товар складає 80 906,00 грн.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх прав з позовом у даній справі.

Стаття 74 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Втім жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 86 Господарського процесуального кодексу України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Разом з цим, відповідач не надав до господарського суду доказів оплати вартості отриманого Товару.

За вимогами частини першої ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини сьомої ст. 193 Господарського кодексу України не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони іншим договором не було виконано належним чином.

Вказаним положенням кореспондують норми ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Виходячи з положень частини першої ст. 692 Цивільного кодексу України, Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Отже, якщо умовами договори сторони встановили строк оплати товару, то такий товар має бути оплачений в установлений договором строк.

В силу приписів ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

На підставі викладеного, у зв'язку з підтвердженням матеріалами справи отримання відповідачем товару на загальну суму 265 687,50 грн та відсутність доказів його повної оплати в установлені Додатками до Договору № 85/17/7/01 від 08.08.2017, № 85/17/7/02 від 21.09.2017, № 85/17/7/03 від 01.10.2017 строки, враховуючи наведені вище положення чинного законодавства та умови Договору поставки № 85/17/7 від 07.08.2017, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАУ НУТРИШИН УКРАЇНА" в частині стягнення з Фермерського господарства "Олена" 80 906,00 грн основного боргу, що є вартістю отриманого відповідачем Товару, підлягають задоволенню.

Позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача 10% річних в сумі 7 991,33 грн, 8 088,13 грн інфляційних витрат та 24 660,19 грн пені за порушення строків оплати товару.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. 3% річних нараховуються від простроченої суми за весь час прострочення.

Крім того, статтею 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Штрафними санкціями згідно ст. 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Суб'єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

За положеннями ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Таким чином, порушення відповідачем зобов'язання з оплати вартості отриманого товару в установлений договором строк є підставою для застосування до останнього штрафної санкції у вигляді пені.

Визначення пені наведено у частині третій ст. 549 Цивільного кодексу України, згідно якого пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Правочин щодо забезпечення зобов'язання, у т.ч. неустойкою, вчиняється в письмовій формі (ч. 1 ст. 547 Цивільного кодексу України).

Пунктом 9.2. Договору передбачено, що за порушення умов договору, крім відповідальності, яка передбачена п. 9.1. даного Договору, Покупець несе наступну відповідальність:

- за несвоєчасну оплату Продукції, сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки національного банку України за кожний день прострочення виконання грошових зобов'язань, та відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України 10% річних від суми простроченого грошового зобов'язання.

Крім того умовами пункту 9.5. Договору поставки сторони домовились про те, що стягнення штрафних санкцій (пені, штрафу, процентів) за даним договором відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України не обмежується строком нарахування та припиняється в день виконання стороною зобов'язання, а строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій, у відповідності до ст. 259 Цивільного кодексу України, продовжується до 3 (трьох) років.

Отже, суд вважає правомірним нарахування позивачем 10% річних, оскільки сторони дійшли згоди щодо зміни процентної ставки, передбаченої ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України та встановили її у розмірі 10%.

Позивач нараховує пеню та 10% річних за порушення строку оплати товару в наступному розмірі:

- за видатковою накладною № 9726 від 21.09.2018:

на суму боргу 58146,00 грн (164052,00 грн - 105906,00 грн) за період з 26.09.2017 по 19.04.2018, що становить 9720,74 грн пені та 3281,66 грн - 10 % річних;

на суму боргу 33146,00 грн за період з 20.04.2018 по 23.07.2018, що становить 2943,18 грн пені та 862,70 грн - 10 % річних;

- за видатковою накладною № 9944 від 26.09.2018 на суму боргу 47760,00 грн за період з 03.10.2017 по 23.07.2018, що становить 11996,27 грн пені та 3846,97 грн - 10% річних, а всього 24660,19 грн пені та 7991,33 грн - 10% річних.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок в частині стягнення 10% річних та пені (а.с. 8-15), господарський суд вважає його є правильним, а позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно розрахунку позивача до стягнення з відповідача підлягають інфляційні втрати:

- за видатковою накладною № 9726 від 21.09.2018 на суму боргу 58146,00 грн за період жовтень 2017 по квітень 2018 в сумі 4440,66 грн;

- за видатковою накладною № 9944 від 26.09.2018 на суму боргу 47760,00 грн за період жовтень 2017 - червень 2018 в сумі 3647,47 грн, а всього 8088,13 грн - інфляційних.

Враховуючи викладене, господарський суд дійшов висновку, що заявлені до стягнення інфляційні втрати в сумі 8088,13 грн, що нараховані є обґрунтованими, а позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, позовні вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРАУ НУТРИШИН УКРАЇНА" про стягнення з Фермерського господарства "Олена" 80 906,00 грн основного боргу, 7 991,33 грн -10% річних, 8 088,13 грн інфляційних та 24 660,19 грн пені підлягають задоволенню повністю.

Судовий збір за правилами частини 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача повністю.

Крім того, 12.09.2018 на адресу суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАУ НУТРИШИН УКРАЇНА" від 10.09.2018 про включення до судових витрат позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 14 000,00 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Частинами 4, 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі відмови в позові - на позивача.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

З матеріалів справи вбачається та позивачем підтверджено понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в сумі 14 000,00 грн згідно договору № 1/2018 від 03.01.2018 укладеного між Адвокатським об'єднанням "Євстігнєєв, Сидоренко і партнери", в особі керуючого партнера Євстігнєєва А.С. та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТРАУ НУТРИШИН УКРАЇНА", Додатком до договору № 4 від 20.06.2018, Актом приймання-передачі правової допомоги (послуг) до договору № 6 від 03.09.2018, звітом про витрачений час на надання правової допомоги, рахунок-фактурою від 03.09.2018 № 006/18 та платіжним дорученням № 4075 від 04.09.2018 про оплату Товариством з обмеженою відповідальністю "ТРАУ НУТРИШИН УКРАЇНА" 14 000,00 грн, свідоцтво № 000012 від 10.04.2017 про право на заняття адвокатською діяльністю.

Вказані докази суд вважає достатніми для підтвердження факту надання адвокатських послуг у справі № 912/2164/18.

Відповідно до частини 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У справі, що розглядається, клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги відсутнє.

Таким чином, враховуючи відсутність клопотання відповідача про зменшення витрат на професійну правничу допомогу та надані позивачем докази на підтвердження здійснених фактичних витрат на оплату послуг адвоката та обґрунтованість їх розміру, предмет позову, підготовлені адвокатом документи, господарський суд вважає наявними підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 14 000,00 грн.

Керуючись статтями 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Фермерського господарства "Олена" (26300, Кіровоградська область, м. Гайворон, вул. Шкільна, 1, ідентифікаційний код 20657357) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАУ НУТРИШИН УКРАЇНА" (22445, Вінницька область, Калинівський район, с. Корделівка, вул. Київська, 1, ідентифікаційний код 37018799) 121 645,65 грн, з яких: 80 906,00 грн основного боргу, 7 991,33 грн - 10% річних, 8 088,13 грн інфляційних та 24 660,19 грн пені, а також 1 824,68 грн судового збору та 14 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Належним чином засвідчені копії рішення направити Товариству з обмеженою відповідальністю "ТРАУ НУТРИШИН УКРАЇНА" за адресою: 22445, Вінницька область, Калинівський район, с. Корделівка, вул. Київська, 1 та на адресу представника: 01033, м. Київ, вул. Саксаганського 131-Б, оф. 38; Фермерському господарству "Олена", 26300, Кіровоградська область, м. Гайворон, вул. Шкільна, 1.

Повне рішення складено 16.10.2018.

Суддя В.В.Тимошевська