ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2018 року Справа № 915/863/18

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі головуючого судді Мавродієвої М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Долгової А.О.,

представника позивача: ОСОБА_1 - дов.№8587 від 18.12.2017;

представника відповідача: ОСОБА_2 - дов.№01-1/96-1 від 03.04.2018;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Державного підприємства Адміністрація морських портів України (01135, м.Київ, просп.Перемоги, буд.14) в особі Миколаївської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (адміністрація Миколаївського морського порту) (54020, м.Миколаїв, вул.Заводська, буд.23),

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Ойлтранстермінал (54058, м.Миколаїв, вул.Проектна, буд.3/А),

про: стягнення заборгованості у розмірі 13101,26 грн, -

в с т а н о в и в:

09.08.2018 Державне підприємство Адміністрація морських портів України в особі Миколаївської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (адміністрація Миколаївського морського порту) звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовом №18-01-02.01-4679 від 07.08.2018, в якому просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Ойлтранстермінал заборгованість у розмірі 13101,26 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що у звязку із заходженням суден відповідача до операційної акваторії для перевантаження вантажів на морське судно, відповідач отримав від позивача послуги, які оплачуються портовими зборами, а саме: адміністративний збір та корабельний збір. Як на правову підставу своїх вимог позивач посилається, в тому числі, на приписи ст.20 Кодексу торговельного мореплавства України, ст.ст.15, 16 Закону України Про морські порти України, ст.29 Бюджетного кодексу України, ст.ст.525, 526, 530 Цивільного кодексу України.

05.09.2018 від відповідача на адресу суду надійшов відзив по суті позовних вимог б/н від 04.09.2018, в якому відповідач надав письмові пояснення по суті позовних вимог, відповідно до яких проти позову заперечує з наступних підстав:

- на підтвердження надання послуг відповідачу позивачем не надані первинні документи, а саме акти приймання-передачі наданих послуг. Надані позивачем рахунки не є первинними документами і складені в односторонньому порядку, носять лише інформативний характер. Таким чином, позивачем не доведено наявність повноважень нарахування портових зборів за вхід суден до операційної акваторії причалу №6 ПАТ СК Укррічфлот та не надано доказів звернення відповідача до позивача з відповідною заявою (завданням) на надання послуг, не підтверджено належними та допустимими доказами надання послуг, вказаних у позові.

- заходження суден відповідача до операційної акваторії причалу №6 ПАТ СК Укррічфлот не є підставою для нарахування позивачем корабельного та адміністративного збору, оскільки операційна акваторія причалу №6 терміналу Філії ПАТ СК Укррічфлот Миколаївський річковий порт не входить до меж акваторії Миколаївського морського порту.

14.08.2018 ухвалою суду було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу визначено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 05.09.2018.

Ухвалою суду від 05.09.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду справи по суті на 09.10.2018.

У судовому засіданні 09.10.2018 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши усі подані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

10.08.2015 до операційної акваторії причалу №6 терміналу Філії Публічного акціонерного товариства Судноплавна компанія Укррічфлот Миколаївський річковий порт (ПАТ СК Укррічфлот) зайшло морське іноземне судно AKHMED MAHMUDOV, що підтверджується загальною декларацією про прихід від 10.08.2015 (а.с.20).

Відповідачем у період з 11.08.2015 по 14.08.2015 здійснені вантажні операції по навантаженню іноземного морського судна AKHMED MAHMUDOV, для чого у зазначений період до операційної акваторії причалу №6 заходили річкові судна відповідача з вантажем, які виходили з акваторії після здійснення завантаження, що підтверджується журналом чергового про прихід/вихід (а.с.19).

Завантаження морського іноземного судна AKHMED MAHMUDOV здійснювали наступні річкові судна відповідача: буксири: Володя Дубинин, Виталий Бонивур, БТ-431 та баржі: ДМ-2328, ДМ-2268, УРФ-4.

Морське іноземне судно AKHMED MAHMUDOV 14.08.2015 вийшло з операційної акваторії з 6100,22 тонн вантажу, що підтверджується загальною декларацією про вихід 14.08.2015 та маніфестом №1 від 14.08.2015 (а.с.21, 23).

Позивач зазначає, що відповідно до наказу Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті від 23.07.2014 №331 операційна акваторія причалу №6 входить до меж зони нагляду з безпеки судноплавства морського порту Миколаїв, а тому при здійсненні навантаження іноземного морського судна в операційній акваторії 6-го причалу ПАТ СК Укррічфлот відповідач отримав від ДП АМПУ в особі Миколаївської філії ДП АМПУ послуги із забезпечення безпеки мореплавства, які оплачуються портовими зборами, а саме адміністративним та корабельним. Несплата відповідачем зазначених послуг стала підставою для звернення позивача до суду.

На підставі повно і всебічно зясованих обставин справи, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам сторін, суд дійшов висновку, що підстави для задоволення позову відсутні, з огляду на наступне.

Предметом спору у даній справі є обовязок відповідача сплатити корабельний збір у сумі 12300,50 грн та адміністративний збір у сумі 800,76 грн, а підставою є факт входу/виходу суден відповідача до/з операційної акваторії причалу №6 терміналу Філії ПАТ СК Укррічфлот Миколаївський річковий порт під час виконання вантажних операцій іноземного морського судна у період з 11.08.2015 по 14.08.2015.

У відповідності до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Приписами ст.22 Закону України Про морські порти України встановлено, що у морському порту справляються такі портові збори: корабельний, причальний, якірний, канальний, маяковий, адміністративний та санітарний. Розміри ставок портових зборів для кожного морського порту встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері транспорту, відповідно до затвердженої нею методики. Порядок справляння, обліку та використання коштів від портових зборів, крім використання коштів від адміністративного збору, визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах морського і річкового транспорту. Портові збори сплачуються адміністрації морських портів України, крім випадків, визначених цим Законом. Корабельний збір справляється на користь користувача портової акваторії, а також власника операційної акваторії причалу (причалів), збудованої до набрання чинності цим Законом.

Наказом Міністерства інфраструктури України №316 від 27.05.2013 затверджено Порядок справляння та розміри ставок портових зборів (надалі Порядок).

Відповідно до п.1.2. Порядку згідно з частинами третьою - п'ятою статті 22 Закону України Про морські порти України портові збори сплачуються адміністрації морських портів України, крім випадків, визначених цим Законом, а саме, зокрема, корабельний збір справляється на користь користувача портової акваторії, а також власника операційної акваторії причалу (причалів), збудованої до набрання чинності Законом України "Про морські порти України".

Портові збори (корабельний, причальний, якірний, канальний, маяковий, адміністративний та санітарний) справляються в морських портах із суден і плавучих споруд, що плавають під Державним Прапором України та іноземними прапорами, за групами згідно з додатком 1 до цього Порядку (п.1.3. Порядку).

Пунктом 1.4. Порядку передбачено, що сплата портових зборів у морських портах здійснюється до виходу судна з морського порту, а за транзитний прохід каналами - шляхом попередньої оплати або безпосередньо на вході у канал.

Відповідно до п. 2.1. Порядку із суден груп А, Б і Г корабельний збір справляється за одиницю умовного об'єму судна (за 1 куб.м. об'єму судна) за кожний вхід в акваторію морського порту, операційну акваторію причалу (причалів), а також вихід з акваторії морського порту, операційної акваторії причалу (причалів) за ставками, наведеними у додатку 2 до цього Порядку.

У відповідності до п.2.7. Порядку, із суден групи В корабельний збір справляється за кожне заходження в морський порт і вихід з нього.

Згідно з п.7.1. Порядку із суден груп А, Б, В і Г адміністративний збір справляється під час кожного заходження судна у порт.

Отже, підставою справляння адміністративного та корабельного зборів є настання певної події, а саме заходження у морський порт або вихід судна з морського порту.

Згідно позовної заяви та наданого позивачем розрахунку корабельного збору (а.с.18) судна відповідача віднесені до групи В, нарахування здійснено відповідно до п.2.7. Порядку.

Нарахування адміністративного збору (а.с.17) здійснено відповідно до п.7.1. Порядку.

На оплату адміністративного та корабельного зборів позивачем було виставлено відповідачу рахунок №43022526 від 14.08.2015 (а.с.25).

Відповідно до п.3 Прикінцевих положень Закону України Про морські порти державні підприємства - морські порти, інші підприємства морського транспорту, на які на день набрання чинності цим Законом поширюється визначення терміну "морський термінал", в яких на день набрання чинності цим Законом здійснюється надання послуг, вважаються відкритими незалежно від дня внесення відомостей про них до Реєстру морських портів України. Відомості про морські порти, функціонування яких організовано відповідно до цього Закону, та морські термінали вносяться до Реєстру морських портів України в установленому законодавством порядку.

Підприємства морського транспорту, на які поширюється визначення терміну морський термінал, незалежно від їх місця знаходження в межах або за межами існуючих державних підприємств - морських портів, підлягають включенню до меж морського порту, акваторією якого вони користуються, або до меж найближчого морського порту.

Територія таких морських терміналів, у тому числі територіально відокремлена від основної території морського порту, включається в межі відповідного морського порту.

У п.7 ст.1 Закону України Про морські порти вказано, що морський термінал - розташований у межах морського порту єдиний майновий комплекс, що включає технологічно пов'язані об'єкти портової інфраструктури, у тому числі причали, підйомно-транспортне та інше устаткування, які забезпечують навантаження-розвантаження та зберігання вантажів, безпечну стоянку та обслуговування суден і пасажирів.

Відповідно до ст.8 цього Закону межами морського порту є межі його території та акваторії. Межі території морського порту визначаються і змінюються Кабінетом Міністрів України, виходячи з положень Земельного кодексу України. Межі акваторій морських портів визначаються і змінюються Кабінетом Міністрів України без порушення меж акваторій суміжних морських рибних портів та річкових портів. Відведення акваторії морського порту (надання в користування) адміністрації морських портів України здійснюється на підставі рішення Кабінету Міністрів України відповідно до закону. Інформація про межі морського порту публікується в Повідомленнях мореплавцям України.

Постановою Кабінету Міністрів України №934 від 22.10.2008 визначено межі акваторії морського порту Миколаїв та постановлено Державному підприємству Адміністрація морських портів України забезпечити безпеку мореплавства в межах визначеної акваторії.

При цьому, згідно вищезазначеної Постанови в межі акваторії морського порту Миколаїв не включено операційну акваторію 6-го та 7-го причалів Філії ПАТ СК Укррічфлот Миколаївський річковий порт, а також будь-яку іншу територію (акваторію) філії Миколаївський річковий порт ПАТ СК Укррічфлот.

Отже, законодавством передбачено, що межі морського порту визначаються лише Кабінетом Міністрів України, який повинен, застосовуючи положення законодавства, зокрема, про морські порти, винести відповідне рішення про межі порту, а інформація про межі морського порту публікується в Повідомленнях мореплавцям України.

При цьому, п.7 ст.1 Закону України Про морські порти України містить критерії віднесення майнового комплексу до морських терміналів, що не характеризують причали 6 та 7 філії Миколаївський річковий порт, оскільки він не знаходиться у межах морського порту і позивачем не доведено, що вказаний майновий комплекс включає технологічно пов'язані об'єкти інфраструктури морського порту.

Враховуючи викладене, положення п.3 Прикінцевих положень Закону України Про морські порти України та п.7 ст.1 цього Закону не дають правових підстав вважати, що за наявності встановлених офіційних меж морського порту позивача, які не включають 6-й та 7-й причали філії Миколаївський річковий порт, суд має право включити ці причали в межі морського порту, оскільки законодавством таке право для суду не визначено, а передбачено, що за ч.2 ст.8 Закону України Про морські порти України його реалізує Кабінет Міністрів України.

Аналогічна позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 17.02.2016 по справі №915/567/15 та від 15.03.2016 по справі №915/566/15.

Згідно ст.ст.73, 74, 77, 79 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оскільки відповідачем доведено, а матеріалами справи підтверджено той факт, що акваторія причалу №6 входить до меж акваторії Миколаївського річкового порту, а не до меж морського порту Миколаїв, підстави для стягнення з останнього адміністративного та корабельного зборів відсутні.

За вказаних обставин, в задоволенні позову слід відмовити.

У відповідності до ст.129 ГПК України, судові витрати у разі відмови в позові підлягають покладенню на позивача.

Керуючись ст.ст.73, 74, 76-79, 91, 210, 220, 232, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч.1 ст.254 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до пп.17.5) п.17) ч.1 Розділу XI Перехідні положення ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне судове рішення складено 19.10.2018 року.

Суддя М.В. Мавродієва