ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"12" жовтня 2018 р. Справа № 918/193/18

Господарський суд Рівненської області у складі судді Церковної Н.Ф., за участі секретаря судового засідання Оліфер С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу фізичної особи-підприємця Константінової Оксани Петрівни від 5 жовтня 2018 року на дії та бездіяльність державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області у справі № 918/193/18 за позовом Малого приватного підприємства "Моріон" до фізичної особи-підприємця Константінової Оксани Петрівни

про зобов'язання звільнити торговельні місця

у судовому засіданні приймали участь:

від позивача (стягувача) - Полюхович Л.В., довіреність від 22.02.2018 р.;

від відповідача (боржника) - не з'явився;

від органу ДВС - Мічуда Є.В., довіреність № 89993 від 12.10.18 р.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 20.07.2018 року позов задоволено, зобов'язано фізичну особу-підприємця Константінову Оксану Петрівну звільнити торгівельне місце № 135 шляхом демонтажу тимчасової нестаціонарної споруди типу КЗТ, що розташована на території ринку "Моріон" та звільнити торгівельне місце № 296, що розташована на території ринку "Моріон", за адресою: м. Рівне, вул. Шевченка, буд. 7, та зобов'язано фізичну особу-підприємця Константінову Оксану Петрівну звільнити торгівельне місце № 3 (камера схову) шляхом демонтажу тимчасової нестаціонарної споруди типу КЗТ, що розташована на території ринку "Моріон", за адресою: м. Рівне, вул. Шевченка, буд. 7. Стягнуто з фізичної особи-підприємця Константінової Оксани Петрівни на користь Малого приватного підприємства "Моріон" 5 286, 00 грн. судового збору.

14.08.2018 року на виконання рішення господарського суду видано відповідні накази.

05.10.2018 року від фізичної особи-підприємця Константінової Оксани Петрівни надійшла скарга на дії та бездіяльність державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, в якій останній просить суд:

- докласти до матеріалів справи судовий наказ № 918/193/18, який виданий 14.08.2018 року Господарським судом Рівненської області;

- визнати незаконними дії та бездіяльність державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Мічуди Євгенія Васильовича по прийняттю до розгляду і не поверненню стягувачу судового наказу № 918/193/18 виданого 14.08.2018 року Господарським судом Рівненської області;

- зобов'язати державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Мічуду Євгенія Васильовича повернути стягувачу судовий наказ № 918/193/18, виданий 14.08.2018 року Господарським судом Рівненської області, що є незаконним.

Ухвалою суду від 09.10.2018 року скаргу фізичної особа-підприємця Константінової Оксани Петрівни від 5 жовтня 2018 року на дії та бездіяльність державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області у справі № 918/193/18 прийнято до розгляду та призначено скаргу до слухання в судовому засіданні на 12 жовтня 2018 року.

11 жовтня 2018 року від Малого приватного підприємства "Моріон" через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшли заперечення на скаргу, згідно яких позивач (стягувач) просить суд відмовити у задоволенні поданої скарги, посилаючись на те, що відповідачем (боржником) не обґрунтовано у чому саме полягають неправомірні дії чи бездіяльність державного виконавця та не наведено підстав, за якими слід скасувати постанову державного виконавця. Крім того, зазначає, що скаржником не подано жодних доказів вчинення виконавцем протиправних дій, які б порушували права та інтереси останнього.

12 жовтня 2018 року від фізичної особи-підприємця Константінової О.П. через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшла уточнена скарга від 12.10.2018 року на дії та бездіяльність державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Мічуди Євгенія Васильовича, в якій останній просить суд:

- докласти до матеріалів справи судовий наказ № 918/193/18, який виданий 14.08.2018 року Господарським судом Рівненської області;

- визнати незаконними дії та бездіяльність державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Мічуди Євгенія Васильовича по прийняттю до розгляду і не поверненню стягувачу судового наказу № 918/193/18 виданого 14.08.2018 року Господарським судом Рівненської області;

- зобов'язати державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Мічуду Євгенія Васильовича повернути стягувачу судовий наказ № 918/193/18, виданий 14.08.2018 року Господарським судом Рівненської області, що є незаконним.

Крім того, 12 жовтня 2018 року від фізичної особи-підприємця Константінової О.П. через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшли заперечення, в яких остання зазначає, що в даних відносинах виступає як громадянин України.

Щодо вказаного суд зазначає, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та договорів оренди торговельних місць та камери схову, укладених з МПП "Моріон", статус Константінової Оксани Петрівни зазначено саме, як фізичної особи-підприємця і саме в такому статусі вона є стороною у справі.

12 жовтня 2018 року державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Мічудою Є.В. подано відзив на скаргу, відповідно до якого державний виконавець просить суд відмовити в задоволенні скарги, у зв'язку з тим, що його дії стосовно винесення постанови про відкриття виконавчого провадження є правомірними, а виконавчий документ відповідає усім вимогам Закону України "Про виконавче провадження".

У судовому засіданні 12 жовтня 2018 року представник позивача (стягувача) проти задоволення скарги заперечив, з підстав зазначених у запереченнях на скаргу.

Державний виконавець органу ДВС в судовому засіданні 12 жовтня 2018 року заперечив проти задоволення скарги, з підстав зазначених у відзиві на скаргу.

Відповідач (боржник) у судове засідання 12 жовтня 2018 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Розглянувши матеріали скарги, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких вони ґрунтуються, безпосередньо дослідивши докази, які надані сторонами та мають значення для їх розгляду, суд дійшов висновку про відмову у її задоволенні з огляду на наступне.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 20.07.2018 року позов задоволено, зобов'язано фізичну особу-підприємця Константінову Оксану Петрівну звільнити торгівельне місце № 135 шляхом демонтажу тимчасової нестаціонарної споруди типу КЗТ, що розташована на території ринку "Моріон" та звільнити торгівельне місце №296, що розташована на території ринку "Моріон", за адресою: м. Рівне, вул. Шевченка, буд.7, та зобов'язано фізичну особу-підприємця Константінову Оксану Петрівну звільнити торгівельне місце №3 (камера схову) шляхом демонтажу тимчасової нестаціонарної споруди типу КЗТ, що розташована на території ринку "Моріон", за адресою: м. Рівне, вул. Шевченка, буд. 7. Стягнуто з фізичної особи-підприємця Константінової Оксани Петрівни на користь Малого приватного підприємства "Моріон" 5 286, 00 грн. судового збору.

На виконання рішення судом видано накази № 918/193/18 від 14.08.2018 року.

Судом встановлено, що на підставі заяви стягувача державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Мічудою Євгенієм Васильовичем 20 вересня 2018 року винесено постанову ВП № 57245183 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу № 918/193/18 від 14.08.2018 року про звільнення торгівельного місця № 135, розташованого на ринку "Моріон", шляхом демонтажу тимчасової нестаціонарної споруди типу КЗТ.

Також судом встановлено, що 21 вересня 2018 року державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Мічудою Євгенієм Васильовичем винесено постанову ВП № 57245330 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу № 918/193/18 від 14.08.2018 року про стягнення із Константінової Оксани Петрівни на користь МПП "Моріон" 5 286 грн. судового збору.

Відповідно до ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України.

За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 327 Господарського процесуального кодексу України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду, є виконавчими документами.

Статтею 4 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон) встановлено, що у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред'явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв'язку та адреси електронної пошти.

Виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов'язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов'язаний мати таку печатку.

У наказах Господарського суду Рівненської області від 14.08.2018 року № 918/193/18 зазначені всі вказані вище реквізити, зокрема вони підписані уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища, ініціалів та скріплені печаткою Господарського суду Рівненської області із зображенням Державного Герба України.

Отже, накази Господарського суду Рівненської області від 14.08.2018 року № 918/193/18 відповідно до ст. 4 Закону є виконавчими документами, а тому посилання відповідача (боржника) на невідповідність їх вимогам закону є безпідставними.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання.

Статтею 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" визначено поняття обов'язковості судових рішень, яке полягає в тому, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами на всій території України.

Наказ господарського суду від 14.08.2018 року, що виданий на виконання рішення суду від 20.07.2018 року у справі № 918/193/18, є обов'язковим для виконання та його виконання є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з вимогами ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом.

Згідно зі ст. 6 Конвенції виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду, завершальною стадією судового провадження.

У зв'язку із цим під час розгляду питань про відстрочку, розстрочку, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення, а також під час розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби судам необхідно дотримуватися вимог Конвенції щодо виконання судового рішення упродовж розумного строку (справи "Горнсбі проти Греції" від 19 березня 1997 року, "Ромашов проти України" від 27 липня 2004 року, "Дубенко проти України" від 11 січня 2005 року, "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21 квітня 2011 року та інші).

У рішенні від 05.07.2012 у справі Глоба проти України (no. 15729/07,) Європейський суд з прав людини вказує, що пункт 1 статті 6 Конвенції, захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов'язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Саме на державу покладається обов'язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних заходів для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату.

За приписами ст. 1 Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Частина 1 ст. 5 Закону передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

У відповідності до ст. 6 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" систему органів примусового виконання рішень становлять: Міністерство юстиції України; органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч. 1 ст. 13 Закону).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Таким чином, приймаючи до уваги те, що виконавчий документ - наказ Господарського суду Рівненської області від 14.08.2018 року № 918/193/18 про звільнення торгівельного місця № 135, розташованого на ринку "Моріон" шляхом демонтажу тимчасової нестаціонарної споруди типу КЗТ, відповідає вимогам, передбаченим ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", дії державних виконавців щодо примусового виконання вказаного наказу є правомірними.

Посилання відповідача (боржника) на те, що у нього відсутнє майно, яке підлягає звільненню на підставі наказу суду, не може бути підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження, тому що перевірка наявності майна здійснюється державним виконавцем вже після відкриття виконавчого провадження.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 73 ГПК України).

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (ч. ч. 1, 3 ст. 343 ГПК України).

Враховуючи те, що оскаржувані дії та рішення були прийняті та вчинені відповідно до закону та в межах повноважень державного виконавця і право заявника не було порушено, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст. ст. 233, 234, 235, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги фізичної особи-підприємця Константінової Оксани Петрівни від 5 жовтня 2018 року на дії та бездіяльність державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області у справі № 918/193/18 відмовити.

Ухвала набирає законної сили 12 жовтня 2018 року та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північно-західного апеляційного господарського суду через господарський суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя Церковна Н.Ф.