ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2018 року

м. Київ

Справа № 918/1102/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Білоуса В.В. - головуючого, Жукова С.В., Ткаченко Н.Г.

за участю секретаря судового засідання - Кондратюк Л.М.;

представники сторін в судове засідання не з'явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк"

на постанову Рівненського апеляційного господарського суду

від 29.05.2018

у складі колегії суддів: Савченка Г.І. (головуючого), Миханюк М.В., Демидюк О.О.

та на ухвалу Господарського суду Рівненської області

від 03.04.2018

у складі судді: Політики Н.А.

у справі № 918/1102/16

за заявою Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Олан Україна"

про визнання банкрутом,-

ВСТАНОВИВ:

1. Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 07.11.2016 порушено провадження у справі №918/1102/16 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Олан-Україна".

Короткий зміст оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанції

2. Ухвалою Господарського суду Рівненського господарського суду від 03.04.2018 у справі №918/1102/16 затверджено звіт ліквідатора про роботу та ліквідаційний баланс Товариства з обмеженою відповідальністю "Олан-Україна". Ліквідовано юридичну особу - Товариство з обмеженою відповідальністю "Олан-Україна". Вимоги усіх кредиторів визнано погашеними. Закрито провадження у справі №918/1102/16.

3. Не погоджуючись із винесеною ухвалою, Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк "Приватбанк" подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржувану ухвалу, справу направити до суду першої інстанції для продовження ліквідаційної процедури.

4. Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 29.05.2018 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариство Комерційний Банк "Приватбанк" залишено без задоволення. Ухвалу господарського суду Рівненського області від 03.04.2018 у справі №918/1102/16 залишено без змін.

5. Судами попередніх інстанцій при розгляді справи встановлено наступне.

5.1 Ухвалою суду від 20.02.2017 затверджено реєстр вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Олан Україна", призначено підсумкове засідання суду на 02.03.2017.

5.2 Постановою господарського суду Рівненської області від 02.03.2017, зокрема, Товариство з обмеженою відповідальністю "Олан Україна" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Мамченко Л. Н.

5.3 17.01.2018 на адресу суду першої інстанції від ліквідатора боржника надійшов звіт про проведену роботу, звіт про оплату грошової винагороди та відшкодування витрат та ліквідаційний баланс банкрута для розгляду та затвердження.

5.4 До реєстру вимог кредиторів ТОВ "Олан Україна" включено грошові вимоги на загальну суму 2 590 254 грн. 58 коп., а саме: Державне підприємство "Науково-виробниче об'єднання "Павлоградський хімічний завод" з грошовими вимогами в сумі 81 279 грн. 71 коп. (основний борг) - черговість задоволення вимог четверта.

5.5 Судовий збір за подання заяви про визнання кредитором в сумі 2 756 грн. 00 коп. - черговість задоволення вимог перша; Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області з грошовими вимогами в сумі 5 474 грн. 38 коп., в тому числі основний борг в сумі 3 246 грн. 86 коп. - черговість задоволення вимог друга; неустойка (штраф, пеня) в сумі 2 227 грн. 52 коп. - черговість задоволення вимог шоста. Судовий збір за подання заяви про визнання кредитором в сумі 2 756 грн. 00 коп. - черговість задоволення вимог перша; Регіональна філія "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" з грошовими вимогами в сумі 42 910 грн. 50 коп., в тому числі основний борг в сумі 1 720 грн. 50 коп. - черговість задоволення вимог четверта; неустойка (штраф, пеня) в сумі 41 190 грн. 00 коп. - черговість задоволення вимог шоста. Судовий збір за подання заяви про визнання кредитором в сумі 2 756 грн. 00 коп. - черговість задоволення вимог перша; Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" з грошовими вимогами в сумі 157 528 грн. 90 коп., в тому числі основний борг в сумі 88 505 грн. 70 коп. - черговість задоволення вимог четверта; неустойка (штраф, пеня) в сумі 69 023 грн. 20 коп. - черговість задоволення вимог шоста. Судовий збір за подання заяви про визнання кредитором в сумі 2 756 грн. 00 коп. - черговість задоволення вимог перша; Державна податкова інспекція у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області з грошовими вимогами в сумі 1 851 198 грн. 36 коп. в тому числі основний борг в сумі 825 248 грн. 46 коп. - черговість задоволення вимог третя; неустойка (штраф, пеня) в сумі 1 025 949 грн. 90 коп. - черговість задоволення вимог шоста. Судовий збір за подання заяви про порушення провадження у справі в сумі 13 780 грн. 00 коп. - черговість задоволення вимог перша; Рівненського об'єднаного управління пенсійного фонду України Рівненської області з грошовими вимогами в сумі 1 755 грн. 97 коп. (основний борг) - черговість задоволення вимог друга; Державний бюджет України з грошовими вимогами в сумі 2 756 грн. 00 коп. - черговість задоволення вимог перша. Заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю "Олан Україна" по заробітній платі становить 422 546 грн. 76 коп. - черговість задоволення вимог друга.

5.6 У всіх інших можливих кредиторів грошові вимоги до боржника відсутні. Не погашеними залишилися кредиторські вимоги на суму 2 590 254 грн. 58 коп.

5.7 Ліквідатором здійснено роботу по закриттю наявних у банкрута рахунків. З метою організації ліквідаційної процедури та створення умов реалізації майна ліквідатором були вчинені дії щодо виявлення майна та грошових коштів банкрута, а саме було підготовлено та спрямовано запити до реєструючи та контролюючих державних органів. На подані запити ліквідатора надійшли відповіді про відсутність зареєстрованого майна за боржником.

5.8 В ході ліквідаційної процедури ліквідатором виявлено транспортний засіб, який належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Олан-Україна", а саме; навантажувальна машина CAT 966 НС, зав. №CAT0966HCA6G00844, двигун №RSX04097, номерний знак Т00158ВК, 2006 року виготовлення.

5.9 Відсутність вказаного вище транспортного засобу на території банкрута підтверджується: актом огляду наявного та /або зареєстрованого за Товариством з обмеженою відповідальністю "Олан Україна" майна від 09.03.2017р. за №1 та актом інвентаризації та огляду місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю "Олан Україна" від 09.03.2017р. за №2.

5.10 Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 07.11.2017 клопотання арбітражного керуючого Мамченко Л.Н. про зобов'язання Управління Держпраці у Рівненській області зняти з обліку транспортний засіб, який належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Олан-Україна", а саме; навантажувальна машина CAT 966 НС, зав. №CAT0966HCA6G00844, двигун №RSX04097, номерний знак Т00158ВК, 2006 року виготовлення задоволено. Зобов'язано Управління Держпраці у Рівненській області зняти з обліку транспортний засіб, який належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Олан-Україна", а саме; навантажувальна машина CAT 966 НС, зав.№CAT0966HCA6G00844, двигун №RSX04097, номерний знак Т00158ВК, 2006 року.

5.11 Іншого майна та грошових коштів, належних боржнику ліквідатором не виявлено, що підтверджується доданими до звіту довідками відповідних реєструючи органів та ліквідаційним балансом станом на 16.01.2018, які долучені до матеріалів справи. Також, як вбачається з довідки ДПІ та банківських довідок, що всі рахунки боржника закрито.

5.12 Крім того, як вбачається з протоколу засідання комітету кредиторів ТзОВ "Олан Україна" №3 від 16.01.2018 комітетом кредиторів одноголосно вирішено, схвалити звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута та уповноважити ліквідатора на подання до суду клопотання про їх затвердження.

5.13 У ліквідаційній процедурі, з дня свого призначення, ліквідатором здійснювались повноваження відповідно до статті 41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", зокрема, ліквідатором з метою виявлення майна та грошових коштів банкрута було підготовлено та спрямовано запити до реєструючи та контролюючих державних органів.

Надходження касаційної скарги до Верховного Суду

6. 21.06.2018 Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернулось через Рівненський апеляційний господарський суд до Верховного Суду з касаційною скаргою від 21.06.2018 на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 29.05.2018 та на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 03.04.2018 у справі № 918/1102/16, підтвердженням чого є відбиток штампу відділення поштового зв'язку на конверті, в якому надійшла касаційна скарга.

7. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду касаційної скарги у справі № 918/1102/16 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Білоуса В.В., судді - Ткаченко Н.Г., судді - Жукова С.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 17.07.2018.

8. Ухвалою Верховного Суду від 01.08.2018 відкрито касаційне провадження у справі № 918/1102/16 за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" від 21.06.2018 на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 29.05.2018 та на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 03.04.2018; розгляд касаційної скарги призначено на 03.10.2018 о 11 год. 15 хв.

Короткий зміст вимог касаційної скарги з узагальненими доводами особи, яка подала касаційну скаргу.

9. Не погоджуючись з прийнятою постановою апеляційного суду, Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк "Приватбанк" подано касаційну скаргу в якій останній просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та ухвалу суду першої інстанції і направити справу до суду першої інстанції для продовження ліквідаційної процедури.

10. Касаційну скаргу мотивовано наступним.

10.1 Судами не досліджено додатків до звіту, як доказів вчинення ліквідатором дієвих заходів у ліквідаційній процедурі, не встановлено та не враховано, що до звіту ліквідатором не додано доказів направлення запитів до відповідних органів для виявлення майнових активів банкрута, зокрема, до органів регіонального бюро технічної інвентаризації.

10.2 Судами не враховано, що ліквідатором не проаналізовано фінансове становище банкрута на стадії ліквідаційної процедури, у звіті ліквідатора не відображено здавання документів до архіву.

10.3 Судами не надано належної оцінки тому, що ліквідатором не вжито заходів для виявлення можливості покладення субсидіарної відповідальності за зобов'язаннями на третіх осіб у зв'язку із доведенням до банкрутства.

10.4 Судами попередніх інстанцій порушено норми процесуального права.

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі

11. Арбітражним керуючим Мамченко Л.Н. подано відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані постанову та ухвалу без змін.

Позиція Верховного Суду

12. Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників сторін обговоривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, перевіривши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

13. Відповідно статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

14. Суд касаційної інстанції саме в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

15. Згідно частини 1 статті 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

16. Відповідно до статті 41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ліквідатор - фізична особа, яка відповідно до судового рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку.

17. Ліквідатор, в силу закону, з дня свого призначення здійснює, зокрема, такі повноваження: приймає до свого відання майно боржника, забезпечує його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; проводить інвентаризацію та оцінку майна банкрута; аналізує фінансове становище банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу; пред'являє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості; подає до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб тощо.

18. Статтею 46 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", встановлено, що після завершення всіх розрахунків з кредиторами ліквідатор подає до господарського суду звіт та ліквідаційний баланс, до якого додаються: відомості за результатами інвентаризації майна боржника та перелік ліквідаційної маси; відомості про реалізацію об'єктів ліквідаційної маси з посиланням на укладені договори купівлі-продажу; копії договорів купівлі-продажу та акти приймання-передачі майна; реєстр вимог кредиторів з даними про розміри погашених вимог кредиторів; документи, які підтверджують погашення вимог кредиторів; довідка архівної установи про прийняття документів, які відповідно до закону підлягають довгостроковому зберіганню.

19. Звіт ліквідатора має бути схвалений комітетом кредиторів, власником майна (органом, уповноваженим управляти майном) боржника (для державних підприємств або підприємств, у статутному капіталі яких частка державної власності перевищує 50 відсотків). Про час і місце судового засідання, у якому має розглядатися звіт і ліквідаційний баланс, господарський суд повідомляє ліквідатора та членів комітету кредиторів. Господарський суд після заслуховування звіту ліквідатора та думки членів комітету кредиторів або окремих кредиторів виносить ухвалу про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу. Якщо за результатами ліквідаційної процедури після задоволення вимог кредиторів не залишилося майна, господарський суд виносить ухвалу про ліквідацію юридичної особи - банкрута. Копія цієї ухвали надсилається органу, який здійснив державну реєстрацію юридичної особи - банкрута, та органам державної статистики для виключення юридичної особи з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а також власнику майна та органам доходів і зборів за місцезнаходженням банкрута. Якщо ліквідатор не виявив майнових активів, що підлягають включенню до складу ліквідаційної маси, він зобов'язаний подати господарському суду ліквідаційний баланс, який засвідчує відсутність у банкрута майна. У разі якщо господарський суд дійшов висновку, що ліквідатор не виявив або не реалізував майнові активи банкрута у повному обсязі, суд виносить ухвалу про призначення нового ліквідатора в порядку, встановленому цим Законом, якщо інше не передбачено цим Законом. Новий ліквідатор очолює ліквідаційну комісію і діє згідно з вимогами цього Закону. Ліквідатор виконує свої повноваження до внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців запису про припинення юридичної особи - банкрута.

20. Таким чином, ухвала суду про затвердження звіту ліквідатора, ліквідаційного балансу є за своєю правовою природою судовим рішенням, яке підсумовує хід ліквідаційної процедури, в якому необхідно повно відобразити обставини, що мають значення для даної справи (вчинення належних дій по виявленню активів та пасивів боржника, зокрема, виявлення ліквідатором кредиторів та дотримання їх процесуальних прав під час розгляду їх грошових вимог, доведення неможливості відновлення платоспроможності боржника внаслідок вжитих ліквідатором заходів, доведення неможливості задоволення визначених ліквідатором вимог кредиторів з наслідками його ліквідації), висновки суду про встановлені обставини і їх правові наслідки повинні бути вичерпними, відповідати дійсності та підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

21. Звіт ліквідатора та поданий ним ліквідаційний баланс є підсумковими документами, які підтверджують належне проведення ліквідатором всіх заходів ліквідаційної процедури, повне вчинення ним дій по виявленню кредиторів та активів боржника, за результатом розгляду яких суд приймає рішення про можливість відновлення платоспроможності боржника або встановлює неможливість задоволення вимог конкретних кредиторів та приймає рішення про його ліквідацію та припинення провадження у справі.

22. Частиною 5 статті 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 N 4212-VI, який набрав чинності з 19.01.2013 року) передбачено, що вимоги, не задоволені за недостатністю майна, вважаються погашеними.

23. Відповідно до частини 1 статті 46 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржник або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 N 4212-VI, який набрав чинності з 19.01.2013 року) після завершення усіх розрахунків з кредиторами ліквідатор подає до господарського суду звіт та ліквідаційний баланс.

24. Згідно з частиною 2 статті 46 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржник або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 N 4212-VI, який набрав чинності з 19.01.2013 року) якщо за результатами ліквідаційної процедури після задоволення вимог кредиторів не залишилося майна, господарський суд виносить ухвалу про ліквідацію юридичної особи - банкрута.

25. Частиною 7 статті 46 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржник або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 N 4212-VI, який набрав чинності з 19.01.2013 року) встановлено, що ліквідатор виконує свої повноваження до внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців запису про припинення юридичної особи - банкрута.

26. Відповідно до частини 4 статті 83 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржник або визнання його банкрутом" вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Законом строк або відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню.

27. Разом з тим, ухвала суду про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу є судовим актом, який не тільки встановлює обставини відсутності майна боржника для задоволення вимог кредиторів, дає оцінку повноті дій ліквідатора в ході ліквідаційної процедури, але також підсумовує хід процедури банкрутства.

28. Відповідно до статті 83 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" затвердження звіту ліквідатора в порядку, передбаченому цим Законом, є підставою для закриття провадження у справі.

29. Доводи скаржника (пункти 10.1 - 10.3 постанови) колегією суддів не розглядаються, оскільки фактично зводяться до переоцінки доказів у справі та безпосередньо пов'язані із встановленням фактичних обставин справи, тоді як суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 Господарського процесуального кодексу України). Тому пов'язані з наведеним аргументи скаржника не можуть бути прийняті Верховним Судом.

30. Доводи скаржника щодо порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права спростовуються вищевикладеним та змістом оскаржуваних ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції.

31. В силу приписів статті 300 Господарського процесуального кодексу України (у редакції від 15.12.2017), суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

32. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України", "Рябих проти Росії", "Нєлюбін проти Росії"), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

33. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

34. Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

35. Таким чином, посилання та доводи скаржника не знайшли свого підтвердження, в якості підстав скасування постанови суду апеляційної інстанції та ухвали суду першої інстанції під час касаційного провадження.

36. Відповідно статті 309 Господарського процесуального кодексу України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

37. Відповідно до діючого законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

38. Оскаржувані постанова суду апеляційної інстанції та ухвала суду першої інстанції таким вимогам закону відповідають.

39. Рішення суду має прийматися у цілковитій відповідності з нормами матеріального та процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних та допустимих доказів у конкретній справі.

40. Вказані вимоги судами першої та апеляційної інстанцій при винесенні оскаржуваних ухвали та постанови були дотримані.

41. Оскільки підстав для скасування постанови суду апеляційної інстанції та ухвали суду першої інстанції немає, то судовий збір за подачу касаційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 29.05.2018 та на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 03.04.2018 у справі №918/1102/16 залишити без задоволення.

2. Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 29.05.2018 та ухвалу Господарського суду Рівненської області від 03.04.2018 у справі №918/1102/16 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В.В. Білоус

Судді С.В. Жуков

Н.Г. Ткаченко