ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2018м. ДніпроСправа № 904/3608/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Петренко І.В.

за участю секретаря судового засідання Пономарьова Є.О.

У справі

за позовом КОМУНАЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО "ТЕПЛОЕНЕРГО" ДНІПРОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (49044, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ПРОСПЕКТ ДМИТРА ЯВОРНИЦЬКОГО, будинок 37; ідентифікаційний код 32688148)

до КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ЖИТЛОВО-ЕКСПЛУАТАЦІЙНЕ ПІДПРИЄМСТВО № 34" ДНІПРОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (49052, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ВУЛИЦЯ ОРЛОВСЬКА, будинок 30; ідентифікаційний код 32495609)

про стягнення 82719,61грн. основної заборгованості; 5358,81грн. пені; 2630,08грн. трьох відсотків річних; 8497,73грн. інфляційних втрат (договір №86 від 01.10.2012 про постачання теплової енергії)

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

КОМУНАЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО "ТЕПЛОЕНЕРГО" ДНІПРОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ЖИТЛОВО-ЕКСПЛУАТАЦІЙНЕ ПІДПРИЄМСТВО № 34" ДНІПРОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (далі - відповідач), в якій просить суд стягнути 82719,61грн. основної заборгованості; 5358,81грн. пені; 2630,08грн. трьох відсотків річних; 8497,73грн. інфляційних втрат.

Судові витрати по справі позивач просив суд стягнути з відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №86 про постачання теплової енергії від 01.10.2012, в частині здійснення оплати за надані послуги з теплопостачання.

За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.08.2018 справу №904/3608/18 передано судді Петренку Ігорю Васильовичу.

Ухвалою від 20.08.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Учасників процесу повідомлено, що розгляд справи буде здійснюватися за правилами спрощеного позовного провадження; розгляд справи по суті призначено на 18.09.2018.

Листом № 904/3608/18/34282/18 від 18.09.2018 сторін повідомлено про те, що у зв'язку з відсутністю судді Петренка Ігоря Васильовича судове засідання, призначене на 18.09.2018, не відбудеться. Наступне судове засідання у справі призначено на 11.10.2018.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 01.10.2018 призначено судове засідання на 11.10.2018.

В судове засідання, яке відбулося 11.10.2018, сторони не забезпечили явку повноважних представників.

Щодо повідомлення сторін про час та місце судового засідання.

Позивач про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується особистим підписом представника позивача Жеромського Сергія Володимировича в повідомленні про відкладення розгляду справи на 11.10.2018.

Відповідач неодноразово повідомлявся судом про час, дату та місце розгляду справи за адресою, зазначеною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 49052, м. Дніпро, вул. Орловська, буд. 30. Суд направляв ухвали від 20.08.2018, 01.10.2018, лист від 18.09.2018 на зазначену адресу, однак поштові конверти з ухвалами і листом суду були повернуті з відміткою "Адресат не існує".

Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою; якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

Пунктом 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України визначено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Враховуючи той факт, що відповідач зареєстрований у встановленому законом порядку за адресою, на яку судом завчасно, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України №958 від 28.11.2013, було направлено ухвалу, суд дійшов висновку про належне повідомлення відповідача про розгляд цієї справи.

Положеннями частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи викладене господарський суд констатує, що сторони належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до частин 2, 4 статті 161 Господарського процесуального кодексу України заявами по суті справи є: позовна заява, відзив на позовну заяву (відзив), відповідь на відзив, заперечення та пояснення третьої особи щодо позову або відзиву; подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

При цьому, приписами частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України та ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.08.2018, не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, справа може бути розглянута за наявними у ній матеріалами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач доказів здійснення в повному обсязі оплати за поставлену теплову енергію за період з 01.02.2016 по 30.04.2016, з 01.10.2016 по 31.03.2017, з 01.10.2017 по 30.04.2018 за договором №86 про постачання теплової енергії від 01.10.2012 на момент розгляду спору до господарського суду не надав.

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень до суду першої інстанції.

В судовому засіданні, яке відбулося 11.10.2018, в порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Судовий процес, враховуючи неявку представників сторін, на виконання статті 222 Господарського процесуального кодексу України, не фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, -

ВСТАНОВИВ:

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, господарський суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (частина 3 статті 180 Господарського кодексу України).

01.10.2012 між Комунальним підприємством "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради (далі - теплопостачальне підприємство), правонаступником якого є Комунальне підприємство "Теплоенерго" Дніпровської міської ради (далі - позивач), та Комунальним житлово-експлуатаційним підприємством № 34 (далі - споживач), правонаступником якого є Комунальне підприємство "Житлово-експлуатаційне підприємство № 34" Дніпровської міської ради (далі - відповідач), укладено договір № 86 про постачання теплової енергії (надалі - Договір).

Пунктом 2.1 Договору визначено, що теплопостачальне підприємство бере на себе зобов'язання виробляти та постачати споживачу, а споживач зобов'язується одержати теплову енергію та сплатити теплопостачальному підприємству її вартість за встановленими тарифами (цінами) в терміни та на умовах, передбаченими цим договором.

Згідно з п. 3.1. Договору теплова енергія постачається споживачу в обсягах, визначених Додатком № 1 Договору для задоволення наступних потреб:

- опалення - в опалювальний період (175 діб);

- вентиляції - в опалювальний період (175 діб);

- гарячого водопостачання - протягом року (350 діб);

- технологічних потреб відповідно з виробничою програмою споживача.

За умовами п. 4.2.2. Договору споживач теплової енергії зобов'язується до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, отримати від теплопостачального підприємства рахунок разом з Актом здачі-приймання теплової енергії за відповідний розрахунковий період та, розглянувши останній, не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, підписати та направити поштою (або іншим засобом) один екземпляр на адресу теплопостачального підприємства. В разі незгоди з зазначеним в Акті здачі-приймання теплової енергії за відповідний розрахунковий період, визначеним теплопостачальним підприємством обсягом поставленої теплової енергії, споживач зобов'язаний надати на адресу теплопостачального підприємства мотивоване заперечення (з контррозрахунком спожитої теплової енергії, або з відповідним актом про встановлення факту, складеного за участю теплопостачального підприємства) в письмовому вигляді протягом 5 календарних днів з моменту одержання Акту здачі-приймання теплової енергії за відповідний розрахунковий період.

Споживач теплової енергії зобов'язується виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені умовами цього Договору. У термін не пізніше одного місяця з моменту закінчення опалювального періоду провести звіряння розрахунків з теплопостачальним підприємством (п. 4.2.4 Договору).

Підпунктом 5.2.1 Договору встановлено, що теплопостачальне підприємство зобов'язане забезпечувати постачання теплової енергії споживачу згідно з умовами Договору.

Облік спожитої теплової енергії споживачем здійснюється на межі продажу, яка є межею балансової належності (Додаток № 2 до Договору) на підставі показників комерційних приладів обліку. В разі відсутності у споживача комерційних приладів обліку теплової енергії обсяг спожитої теплової енергії розраховується у відповідності до теплового навантаження, визначеного Додатком № 1 до Договору, з урахуванням середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості діб роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді (п. 6.1 Договору).

Згідно з п. 6.2. Договору облік споживання теплової енергії споживачем здійснюється розрахунковим способом за адресою: вул. Новоорловська, буд. 2А.

Відповідно до п. 6.5. Договору споживач, що має комерційні прилади обліку, щомісячно, в термін не пізніше останнього робочого дня розрахункового місяця, подає до теплопостачального підприємства звіт про фактичне споживання теплової енергії. В разі несвоєчасного надання звіту про фактичне споживання теплової енергії за показниками комерційних приладів обліку, або виходу з ладу комерційних приладів обліку, кількість теплової енергії, що відпущена споживачу, визначається теплопостачальним підприємством у відповідності до теплового навантаження, визначеного Додатком № 1 до Договору, з урахуванням середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості діб роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді.

За умовами пунктів 7.1, 7.2 Договору тарифи на теплову енергію, що споживається згідно з цим договором, затверджені Національною комісією регулювання ринку комунальних послуг України від 30.09.2011 за № 13. Тариф (з ПДВ) для розрахунків за цим Договором складає: теплова енергія для потреб інших споживачів - 890,26 грн. за 1 Гкал (без ПДВ); 1068,31 грн. за 1 Гкал (з ПДВ). Про зміну тарифів споживач повідомляється в порядку, визначеному п. 5.1.7, п. 5.2.3 Договору.

Цей договір набуває юридичної сили з моменту його підписання та діє до 01.10.2015, а в частині проведення розрахунків за теплову енергію до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором (п. 11.1 Договору).

Відповідно до п. 11.2. Договору у разі відсутності письмової заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов цього договору за один місяць до закінчення терміну дії Договору, він вважається продовженим на той самий строк (кількість місяців/днів, визначених у п. 11.1 Договору) і на тих самих умовах. Кількість пролонгацій по цьому договору необмежена.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Договір у встановленому порядку не оспорений і не визнаний недійсним.

Таким чином, укладений між сторонами договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов'язковим для виконання сторонами.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором постачання теплової енергії.

Згідно з частиною 6 статті 265 Господарського кодексу України та частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Таким чином, відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі договору постачання теплової енергії, є господарськими зобов'язаннями, а згідно з приписами статей 193 Господарського кодексу України, 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи зазначений вид договорів, вбачається, що він є оплатним, і обов'язку теплопостачального підприємства поставити теплову енергію за умовами Договору відповідає обов'язок споживача оплатити вартість отриманої теплової енергії.

Згідно з п. 6.7 Договору розрахунковим періодом є календарний місяць, за результатами якого підписується Акт здачі-приймання теплової енергії за відповідний розрахунковий період (в 2-х примірниках), за формою визначеною сторонами в Додатку № 3 Договору.

На виконання умов Договору у період з 01.02.2016 по 30.04.2016, з 01.10.2016 по 31.03.2017, з 01.10.2017 по 30.04.2018 позивач надав відповідачу послуги з теплопостачання, що підтверджується актами прийому-передачі теплової енергії за Договором (арк.с. 89-104):

- актом № 1339 від 29.02.2016 прийому-передачі теплової енергії;

- актом № 2161 від 31.03.2016 прийому-передачі теплової енергії;

- актом № 3006 від 30.04.2016 прийому-передачі теплової енергії;

- актом від 31.10.2016 прийому-передачі теплової енергії;

- актом від 30.11.2016 прийому-передачі теплової енергії;

- актом від 31.12.2016 прийому-передачі теплової енергії;

- актом від 31.01.2017 прийому-передачі теплової енергії;

- актом № 86 від 28.02.2017 прийому-передачі теплової енергії;

- актом № 86 від 31.03.2017 прийому-передачі теплової енергії;

- актом № 86 від 31.10.2017 прийому-передачі теплової енергії;

- актом № 86 від 30.11.2017 прийому-передачі теплової енергії;

- актом № 86 від 31.12.2017 прийому-передачі теплової енергії;

- актом № 86 від 31.01.2018 прийому-передачі теплової енергії;

- актом № 090086 від 28.02.2018 прийому-передачі теплової енергії;

- актом № 090086 від 31.03.2018 прийому-передачі теплової енергії;

- актом № 090086 від 30.04.2018 прийому-передачі теплової енергії;

- актом № 090086 прийому-передачі теплової енергії за Договором (корегування).

Позивачем виставлені відповідачеві рахунки на оплату (арк.с. 72-88), а саме:

- рахунок № 1339 від 29.02.2016 на суму 5 767,40 грн.;

- рахунок № 2161 від 31.03.2016 на суму 4 753,73 грн.;

- рахунок № 3006 від 30.04.2016 на суму 524,39 грн.;

- рахунок № 86 від 31.10.2016 на суму 1 364,39 грн.;

- рахунок № 86 від 30.11.2016 на суму 12 270,69 грн.;

- рахунок № 86 від 31.12.2016 на суму 16 997,67 грн.;

- рахунок № 86 від 31.01.2017 на суму 21 797,33 грн.;

- рахунок № 86 від 28.02.2017 на суму 20 807,38 грн.;

- рахунок № 86 від 31.03.2017 на суму 12 270,01 грн.;

- рахунок № 86 від 31.10.2017 на суму 906,72 грн.;

- рахунок № 86 від 30.11.2017 на суму 5 973,26 грн.;

- рахунок № 86 від 31.12.2017 на суму 6 504,90 грн.;

- рахунок № 86 від 31.01.2018 на суму 7 426,76 грн.;

- рахунок № 090086 від 28.02.2018 на суму 8 024,89 грн.;

- рахунок № 090086 від 31.03.2018 на суму 8 869,68 грн.;

- рахунок № 090086 від 30.04.2018 на суму 1 728,26 грн.;

- рахунок № 090086, корегування нарахувань на суму - 50 513,15 грн. (з ПДВ).

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами п. 6.8 Договору споживач зобов'язаний не пізніше 15 числа розрахункового періоду здійснити теплопостачальному підприємству авансовий платіж у розмірі 80% від вартості теплової енергії за розрахунковий період, за власним платіжним дорученням з вказаним періодом, за який він сплачується.

Споживач здійснює кінцевий розрахунок за спожиту теплову енергію до 20-го числа місяця наступного за розрахунковим. У випадку утворення переплати вона зараховується в рахунок наступних платежів (п. 6.9 Договору).

Отримання відповідачем актів прийому-передачі теплової енергії і рахунків на оплату підтверджується наявними в матеріалах справи реєстром вручення рахунків, рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень з відмітками про отримання листів.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи положення пункту 6.9 Договору, суд дійшов висновку, що строк оплати отриманої теплової енергії за період з 01.02.2016 по 30.04.2016, з 01.10.2016 по 31.03.2017, з 01.10.2017 по 30.04.2018 є таким, що настав.

Теплову енергію, отриману в зазначений вище період, відповідач оплатив частково, в сумі 2754,70грн., у зв'язку з чим, з урахуванням проведеного корегування, непогашеною залишилась заборгованість перед позивачем у сумі 82719,61грн.

Часткове погашення боргу господарський суд розцінює як дії, які свідчать про визнання відповідачем себе зобов'язаною особою по відношенню до позивача в частині оплати теплової енергії, отриманої в період з 01.02.2016 по 31.03.2017, з 01.10.2017 по 30.04.2018.

Отже, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 82719,61грн. є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім основного боргу, позивач просить стягнути з відповідача три відсотки річних - 2630,08грн. за період з 22.03.2016 по 03.08.2018; інфляційні втрати - 8497,73грн. за період з квітня 2016 року по липень 2018 року; пеню - 5358,81грн. з 22.03.2018 по 03.08.2018.

У відповідності до підпункту 9.4.4 пункту 9.4. Договору в разі прострочення споживачем виконання грошового зобов'язання за цим договором споживач на вимогу теплопостачального підприємства зобов'язаний виплатити йому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, трьох відсотків річних, а також пеню за весь час прострочення у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Господарський суд перевірив здійснений позивачем розрахунок трьох відсотків річних. За розрахунком суду за заявлений позивачем період три відсотки річних складають 2630,46грн. Оскільки господарський суд не може виходити за межі заявлених позовних вимог, вимоги позивача в частині стягнення трьох відсотків річних підлягають задоволенню в повному обсязі за заявлений позивачем період в розмірі 2630,08грн.

Господарський суд перевірив здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат і встановив, що позивачем при здійсненні розрахунку допущені арифметичні помилки, а інфляційні втрати за вказаний період складають 8095,31грн. У зв'язку з цим позовна вимога в частині стягнення інфляційних втрат у розмірі 8497,73грн. підлягає задоволенню частково, в сумі 8095,31грн.

Згідно статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно зі статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України, передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок, суд встановив, що розрахунок за період з жовтня по грудень 2017 року здійснений неправильно, оскільки нарахування пені припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (пеня нараховується лише за 182 дні). Враховуючи викладений висновок, позовна вимога про стягнення пені в розмірі 5358,81грн. є такою, що підлягає задоволенню частково, у розмірі 5353,29грн.

З урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1754,75грн. з урахуванням того, що 99,59 % позовних вимог позивача судом задоволено.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ТЕПЛОЕНЕРГО" ДНІПРОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (49044, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ПРОСПЕКТ ДМИТРА ЯВОРНИЦЬКОГО, будинок 37; ідентифікаційний код 32688148) до КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ЖИТЛОВО-ЕКСПЛУАТАЦІЙНЕ ПІДПРИЄМСТВО № 34" ДНІПРОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (49052, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ВУЛИЦЯ ОРЛОВСЬКА, будинок 30; ідентифікаційний код 32495609) про стягнення 82 719,61 грн. основної заборгованості; 5 358,81 грн. пені; 2 630,08 грн. трьох відсотків річних; 8 497,73 грн. інфляційних втрат (договір №86 від 01.10.2012 про постачання теплової енергії) задовольнити частково.

Стягнути з КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ЖИТЛОВО-ЕКСПЛУАТАЦІЙНЕ ПІДПРИЄМСТВО № 34" ДНІПРОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (49052, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ВУЛИЦЯ ОРЛОВСЬКА, будинок 30; ідентифікаційний код 32495609) на користь КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ТЕПЛОЕНЕРГО" ДНІПРОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (49044, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ПРОСПЕКТ ДМИТРА ЯВОРНИЦЬКОГО, будинок 37; ідентифікаційний код 32688148) 82719,61грн. (вісімдесят дві тисячі сімсот дев'ятнадцять грн. 61 коп.) основного боргу; 2630,08грн. (дві тисячі шістсот тридцять грн. 08 коп.) трьох відсотків річних; 8095,31грн. (вісім тисяч дев'яносто п'ять грн. 31 коп.) інфляційних втрат; 5353,29грн. (п'ять тисяч триста п'ятдесят три грн. 29 коп.) пені; 1754,75грн. (одна тисяча сімсот п'ятдесят чотири грн. 75 коп.) судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1,2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України).

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 2 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повний текст рішення буде складено протягом п'яти днів з дня закінчення розгляду справи.

Дата складення повного судового рішення - 16.10.2018

Суддя І.В. Петренко