номер провадження справи 9/63/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2018 Справа № 908/884/18

м.Запоріжжя

За позовом: Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Запоріжгаз Збут (69035, м.Запоріжжя, вул. Заводська, буд. 7, )

про стягнення суми 49374759,74 грн.

Суддя Боєва О.С.

при секретарі судового засідання Бичківській О.О.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 14-127 від 22.06.2018;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № Др-23-1217 від 21.12.2017;

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України звернулось до господарського суду Запорізької області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Запоріжгаз Збут боргу у загальній сумі 229503976,87 грн., у тому числі: основний борг у сумі 181706307,34 грн., пеня у сумі 22264386,47 грн., три проценти річних у сумі 5373410,08 грн., інфляційні втрати у сумі 20159872,98 грн.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 30.05.2018 позовна заява прийнята та відкрито провадження у справі № 908/884/18, присвоєний номер провадження 9/63/18, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

15.06.2018 до суду від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, за якою він просить стягнути з відповідача на його користь борг у загальній сумі 49374759,74 грн., у тому числі: пеня у сумі 23125656,02 грн., 3 % річних у сумі 5548241,77 грн., інфляційні втрати у сумі 20700861,95 грн. Із змісту заяви вбачається, що позивач зменшує розмір позовних вимог у звязку із сплатою відповідачем суми основного боргу, в частині ж вимог про стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат позивач збільшує їх розмір у звязку із збільшенням періоду прострочки.

Заява про зменшення загального розміру позовних вимог прийнята судом до розгляду, що відображено в ухвалі суду від 26.06.2018.

Ухвалою суду від 29.08.2018 закрито підготовче провадження у справі № 908/884/18 та призначено справу до судового розгляду по суті.

27.09.2018 справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Предметом розгляду є вимоги, викладені у заяві про зменшення розміру позовних вимог, поданої до суду 15.06.2018 та прийнятої судом. Вказані вимоги підтримані позивачем та мотивовані наступним. Позивач на виконання умов договору купівлі-продажу природного газу № 17-210-H від 12.04.2017 передав у власність відповідачу природний газ на загальну суму 385139787,83 грн. Відповідач у повному обсязі сплатив суму основного боргу, проте з порушенням строків встановлених договором, у звязку з чим відповідачу нарахована пеня у сумі 23125656,02 грн. за загальний період з 26.05.2017 по 24.04.2018, 3 % річних у сумі 5548241,77 грн. за загальний період з 26.05.2017 по 24.04.2018 та інфляційні втрати у сумі 20700861,95 грн. за період з червня 2017 по березень 2018. Позовні вимоги обґрунтовані ст.ст. 11-16, 258,525, 526, 530, 549, 611, 625, 712 ЦК України, ст.ст.193, 216, 217, 231, 264-265 ГК України та умовами договору купівлі-продажу природного газу № 17-210-H від 12.04.2017.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених у запереченнях на позов (відзиві), зазначивши, зокрема, про наступне. Державою визначено спеціальний режим проведення взаєморозрахунків, що фактично усуває відповідача від процесу розподілу отриманих від споживачів грошових коштів на свій розсуд та полягає у автоматизованому перерахунку зі спеціальних рахунків грошових коштів на рахунки позивача за визначеними нормативами. Оскільки відповідач позбавлений можливості самостійно впливати на строк оплати вартості природного газу, визначений договором, підстави для застосування штрафних санкцій у вигляді пені, 3% річних та інфляційних втрат відсутні. На підставі вищевикладеного просить у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі. Разом з тим, представник відповідача зазначив, що, у разі задоволення позову судом, просить зменшити встановлений судом розмір пені на 90 відсотків, а також розстрочити виконання судового рішення строком на один рік, шляхом оплати суми заборгованості щомісячно річними частинами. Зазначене викладене також у письмових клопотаннях відповідача, що надійшли до суду 13.06.2018.

Позивач, на виконання ст. 166 ГПК України, надав відповідь на відзив, в якій, зокрема, зазначив, що наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційних нарахувань та трьох процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, а тому нараховуються незалежно від вини боржника. Зауважив, що ані порядком, ані іншими нормативними актами (Порядок проведення розрахунків за спожитий природний газ, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 року № 792, Алгоритм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання постачальників природного газу, на яких покладені спеціальні обовязки, затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2516) не передбачено заборони проводити розрахунки між продавцем та постачальником газу шляхом перерахування коштів з поточних рахунків на рахунки із спеціальним режимом використання.

Проти клопотання відповідача про зменшення розміру пені та надання розстрочки виконання судового рішення на один рік представник позивача заперечив.

Відповідач, в силу приписів ст. 167 ГПК України, надав заперечення на відповідь на відзив позивача, відповідно до яких зазначає, що розрахунки за поставлений природний газ за договором купівлі-продажу природного газу № 17-210-H від 12.04.2017 здійснювався відповідачем наступним чином: частину фактично переданого природного газу на суму 200912852,62 грн. відповідач оплатив через розподільчі рахунки та частину фактично переданого природного газу на суму 184226935,21 грн. - за рахунок коштів, отриманих відповідно до Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 256 від 04.03.2002, на підставі спільних протокольних рішень № 4002 від 17.11.2017 та № 4557 від 19.12.2017, оформлених відповідно до приписів постанови кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005. Підписання сторонами спільних протокольних рішень свідчить, що сторони фактично погодились, що часткова оплата поставленого природного газу за договором купівлі-продажу природного газу № 17-210-H від 12.04.2017 підлягає погашенню шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі кожного спільного протокольного рішення, тобто підписанням спільних протокольних рішень, сторони тим самим змінили порядок і строки проведення розрахунків за договором купівлі-продажу природного газу № 17-210-H від 12.04.2017.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

12.04.2017 між Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (продавець за договором, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю Запоріжгаз збут (покупець за договором, відповідач у справі) укладено договір купівлі-продажу природного газу № 17-210-Н (далі - договір).

Договір купівлі-продажу природного газу № 17-210-Н від 12.04.2017 підписаний обома сторонами з протоколом розбіжностей, який прийнятий сторонами в редакції продавця та скріплений їх печатками.

Відповідно до пункту 1.1 договору у редакції протоколу розбіжностей від 12.04.2017 продавець зобовязується передати покупцеві у 2017 році природний газ, а покупець зобовязується прийняти та оплатити його на умовах цього договору.

Природний газ, що передається за цим договором, використовується покупцем виключно для постачання побутовим споживачам (п. 1.2 договору).

Відповідно до п. 2.1 договору у редакції протоколу розбіжностей від 12.04.2017, продавець передає покупцеві з 01 квітня 2017 року по 30 вересня 2017 року (включно) природний газ обсягом до 75500,000 тис. куб. метрів.

Згідно пунктів 5.1-5.3 договору (в редакції протоколу розбіжностей від 12.04.2017) з 01 квітня 2017 року ціна на природний газ становить 4942,00 гривні за 1000 куб.м., крім того податок на додану вартість 20%. Всього до сплати за 1000 куб.м. природного газу 5930,40 грн. з ПДВ. Порядок зміни ціни та її застосування встановлюється постановою Кабінету Міністрів України від 22.03.2017 № 187. Загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок природного газу.

Умовами пункту 6.1. договору встановлено наступне.

Оплата за природний газ здійснюється покупцем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця купівлі-продажу природного газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ, крім фактично переданого природного газу, визначеного абзацом третім цього пункту, здійснюється до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу.

Остаточний розрахунок з оплати вартості придбаного газу на суму наданих побутовим споживачам пільг, субсидій та компенсацій проводиться за процедурою, визначеною Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 (Офіційний вісник України, 2005р., № 2, ст.88) і має бути здійснений протягом 90 днів з 1 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу. У разі, якщо продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його, зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів які перевищують цей 5 денний строк.

Вартість фактично переданого природного газу, яка підлягає сплаті грошовими коштами за процедурою, передбаченою абзацом третім цього пункту, визначається на підставі актів звіряння розрахунків (в тому числі, коригуючи актів) за відповідний місяць, підписаних покупцем та розпорядником коштів місцевого бюджету, оригінали яких надаються покупцем продавцеві до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу.

У разі не надання покупцем продавцеві до 25 числа (включно) передбачених в абзаці четвертому цього пункту актів звіряння розрахунків за відповідний місяць, остаточний розрахунок за весь фактично переданий у відповідному місяці купівлі-продажу природний газ здійснюється до 25 числа (включно), що настає за місяцем купівлі-продажу газу.

Покупець зберігає за собою право надати акт звіряння розрахунків, передбачений в абзаці четвертому цього пункту до закінчення 90 (девяностого) дня, що відраховується з 1 числа місяця, що настає за місяцем в якому була здійснена купівля-продаж природного газу. При цьому, у випадку, якщо покупець надасть продавцеві, передбачений абзацом четвертим цього пункту, акт звіряння пізніше 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу, але до закінчення 90 днів, що відраховуються з 1 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу, то розрахунок за придбаний покупцем газ, в частині суми зазначеної в такому акті звіряння, буде здійснюватись в порядку, передбаченому абзацом третім цього пункту але з такими особливостями. З дати надання продавцеві покупцем зазначеного вище акту звіряння, припиняється нарахування продавцем неустойки, 3% річних, а також інфляційних збитків на суму, зазначену в такому акті звіряння, на період з дати надання акту звіряння продавцеві і до закінчення 90 днів що відраховуються з 1 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу. Остаточний розрахунок за придбаний покупцем природний газ в частині, що підлягає оплаті за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року № 20 (Офіційний вісник України, 2005р., № 2, ст. 88), має бути здійснений до закінчення 90 (девяностого) дня, що відраховується з 1 числа місяця, що настає за місяцем в якому була здійснена купівля-продаж природного газу, за виключенням випадків, коли продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його то зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів які перевищують цей 5 денний строк.

Покупець може ініціювати проведення розрахунку за придбаний природний газ за процедурою передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року № 20 і після спливу 90 денного строку, передбаченого абзацом 3 цього пункту.

Сторони погодили, що підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 не змінює строків та умов розрахунків за цим договором, за виключенням випадків, коли продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його то зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів який перевищують цей 5 денний строк.

Згідно з п. 6.2 договору оплата за природний газ здійснюється з поточного рахунка із спеціальним режимом використання покупця на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця кожного банківського дня розрахункового місяця згідно з нормативами розподілу коштів, затвердженими відповідною постановою НКРЕКП.

За наявності заборгованості за попередні періоди покупець перераховує кошти з поточного рахунка на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця (п. 6.3 договору).

Відповідно до п. 7.1 договору за невиконання або неналежне виконання договірних зобовязань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим договором.

Пунктом 11.1 договору в редакції протоколу розбіжностей від 12.04.2017 визначено, що цей договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін (за їх наявності), поширює свою дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 01 квітня 2017 року, і діє в частині продажу природного газу до 30 вересня 2017 року (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

В подальшому, з метою узгодження вартості природного газу, обсягів переданого газу та інших умов до договору, було укладено ряд додаткових угод, якими врегульовано обсяг природного газу для покриття потреб відповідача у природному газі та порядок проведення розрахунків між сторонами. Додаткові угоди підписані повноважними представниками сторін та скріплені відтисками печаток цих юридичних осіб.

Судом встановлено, що на виконання умов вищевказаного договору купівлі-продажу природного газу № 17-210-Н від 12.04.2017 та додаткових угод до нього, позивач у період з квітня 2017 року по вересень 2017 року (включно) передав, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 385139787,83 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами прийому-передачі природного газу від 30.04.2017, 31.05.2017, 30.06.2017, 31.07.2017, 31.08.2017, 30.09.2017 (т.1, а.с. 25-30).

Однак, як вказує позивач, відповідач належним чином взятих на себе зобовязань щодо своєчасної оплати отриманого природного газу не виконав, розрахунки за поставлений природний газ здійснив з порушенням встановлених договором строків оплати. У звязку з чим, посилаючись на порушення відповідачем строків виконання зобовязань та керуючись, зокрема, ст.ст. 549, 625, 611, 612 ЦК України, ст. 230-232 ГК України, умовами договору, позивач нарахував відповідачу 23125656,02 грн. пені, 5548241,77 грн. 3% річних та 20700861,95 грн. інфляційних втрат.

Проаналізувавши норми законодавства, зясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов до висновку, що у задоволені позовних вимог слід відмовити у звязку з наступним.

Частинами 1, 2 статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до частини 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно статті 173 ГК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, в тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За змістом частини 1 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічний припис містить статті 526 ЦК України.

Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В силу статей 610, 612 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Приписами ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Зі змісту вищезазначених положень, а також аналізу пунктів 3.3, 3.4 та 6.1 договору, вбачається, що обсяги поставленого позивачем газу та суми, що підлягали до сплати за кожен окремий місяць поставки вказаного товару встановлюється саме підписаними між сторонами актами приймання-передачі газу, які в розумінні статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні є первинними документами, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складаються під час здійснення господарських операцій, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення.

Як встановлено п. 6.2 договору оплата за природний газ здійснюється з поточного рахунка із спеціальним режимом використання покупця на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця кожного банківського дня розрахункового місяця згідно з нормативами розподілу коштів, затвердженими відповідною постановою НКРЕКП.

З матеріалів справи встановлено, що вартість поставленого природного газу за договором № 17-210-Н була оплачена відповідачем: частково шляхом щоденного перерахування коштів на рахунок позивача в порядку, встановленому алгоритмом розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання газопостачальних підприємств, в межах строків оплати, встановлених п. 6.1 договору, на суму - 200912852,62 грн.; частково (інша частина вартості природного газу) - за рахунок коштів Державного бюджету, отриманих на підставі спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України: № 4002 від 17.11.2017 на суму 9321613,55 грн. та № 4557 від 19.12.2017 на суму 142788336,02 грн., що загалом становить 152109949,57 грн.

На підставі постанови Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005, Головним Управлінням Державної казначейської служби України у Запорізькій області, Департаментом фінансів Запорізької облдержадміністрації, ТОВ Запоріжгаз збут та НАК Нафтогаз України складено та підписано спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ за рахунок коштів загального фонду державного бюджету на надання пільг, субсидій і компенсацій населенню, які укладались у 2017 році, а саме:

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги постачання, транспортування, розподілу природного газу № 4002 за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету України від 17.11.2017;

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги постачання, транспортування, розподілу природного газу № 4557 за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету України від 19.12.2017.

На виконання зазначених спільних протокольних рішень, позивачу перераховано кошти за спожитий природний газ в загальній сумі 152109949,57 грн., що підтверджується випискою банку про рух коштів по рахунку відкритому у ГУ ДКСУ у Запорізькій області, яка міститься в матеріалах справи, та не заперечувалось представниками сторін в судовому засіданні.

Отже розрахунки між сторонами договору купівлі-продажу природного газу від 12.04.2017 № 17-210-Н здійснювались двома способами: укладенням спільних протокольних рішень та коштами, які перераховувались відповідачем на користь позивача виключно з рахунку зі спеціальним режимом використання у відповідності до п. 6.2 договору.

Відповідно до розділу 1 вищевказаних протокольних рішень, предметом Спільних протокольних рішень є організація проведення Сторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з Державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій.

Згідно пункту 2.5 розділу 2 протокольних рішень визначено порядок проведення взаєморозрахунків, а саме: Сторона 3 (ТОВ Запоріжгаз збут) перераховує Стороні останній (Національній акціонерній компанії Нафтогаз України) кошти за природний газ за 2017 рік згідно з договором від 12.04.2017 № 17-210-Н із записом у графі призначення платежу Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20, за природний газ за 2017 рік, договір від 12.04.2017 № 17-210-Н.

Розділом 3 протокольних рішень передбачено, що з метою реалізації цього Спільного протокольного рішення Сторони зобов'язуються: забезпечити подання до органів Державної казначейської служби України належним чином оформлених спільних протокольних рішень та платіжних доручень згідно з Порядком проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання та електроенергію, затвердженим наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03 серпня 2015 року №493/688; перерахувати кошти наступній Стороні, а Сторона остання - до загального фонду Державного бюджету України або на рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість не пізніше наступного дня після їх зарахування на рахунок; оперативно обмінюватись наявною інформацією, виходячи з принципів задоволення взаємних інтересів у процесі реалізації цього Спільного протокольного рішення; забезпечити проведення розрахунків відповідно до цього Спільного протокольного рішення та з урахуванням укладених договорів на розрахунково-касове обслуговування, якими може передбачатися, що у разі несвоєчасного надання учасниками розрахунків платіжних документів органи Державної казначейської служби України своїм платіжним дорученням можуть самостійно перераховувати кошти за схемою, передбаченою цим Спільним протокольним рішенням.

Сторони, що підписали Спільне протокольне рішення, несуть відповідальність за недотримання вимог Постанови Уряду від 11.01.2005 № 20 та Порядку проведення розрахунків і невиконання своїх зобов`язань за Спільним протокольним рішенням про організацію взаєморозрахунків відповідно до законодавства України (розділ 4 Спільних протокольних рішень).

За умовами вищевказаних Спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків, передбачалося надання державою коштів на погашення заборгованості, а також змінювалися строки виконання боржником грошових зобов'язань перед кредитором, які виникли на підставі договору купівлі-продажу природного газу від 12.04.2017 №17-210-Н.

Так, за змістом розділу 3 Спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків, сторони зобов'язалися перерахувати кошти наступній стороні не пізніше наступного дня після зарахування коштів на їх рахунок; забезпечити проведення розрахунків відповідно до спільного протокольного рішення та з урахуванням укладених договорів на рахунково-касове обслуговування, якими може передбачатися, що у разі несвоєчасного надання учасниками розрахунків платіжних документів органи Державної казначейської служби України своїм платіжним дорученням можуть самостійно перераховувати кошти за схемою, передбаченою спільним протокольним рішенням.

Таким чином, підписання сторонами Спільних протокольних рішень та виконання їх положень, а також положень постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20, наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015 № 493/688 свідчить, що сторони фактично погодились, що оплата за природний газ за договором № 17-210-Н підлягає погашенню шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі спільних протокольних рішень. Тим самим сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, надані відповідно до договору. Тобто, враховуючи спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків, сторони узгодили порядок проведення розрахунків, змінивши строки виконання боржником зобов'язань перед кредитором, які виникли на підставі договору.

На виконання зазначених протокольних рішень згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 та договору купівлі-продажу природного газу від 12.04.2017 № 17-210-Н, відповідачем проведено розрахунки із позивачем за отриманий природний газ за рахунок наданих державою на погашення заборгованості коштів, що підтверджено наявною в матеріалах справи банківською випискою.

В подальшому, зазначений Порядок, затверджений постановою КМУ № 20 від 11.01.2005, втратив чинність 01.01.2018, та після цієї дати вартість пільг компенсувалася відповідачу згідно Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 256 від 04.03.2002.

Відповідно до абз. 8 п. 6.1. договору сторони погодили що підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 не змінює строків та умов розрахунків за цим договором, за виключенням випадків, коли продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його то зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів який перевищують цей 5 денний строк.

Проте, Постанова Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20, спільний наказ Міненерго та Мінфіну України від 03.08.2015 № 493/688, яким затверджено Порядок проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, змінює характер регулювання відповідних правовідносин, що склались між сторонами на підставі укладеного між ними договору, оскільки мають імперативно регулюючий характер.

Для застосування штрафних санкцій та відповідальності за прострочку виконання грошового зобов'язання необхідною умовою є факт невиконання або прострочки виконання зобов'язання.

Укладаючи спільні протокольні рішення, позивач і відповідач керувалися спеціальними нормативно-правовими актами, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005, якою затверджено Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015 № 493/688, яким затверджено Порядок проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію.

У відповідності до пунктів 1.1 - 1.3 Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженого наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015 № 493/688 (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин), цей Порядок визначає взаємовідносини між органами Державної казначейської служби України, департаментами фінансів обласних державних адміністрацій, Департаментом фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - відповідні департаменти фінансів), Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, Національною акціонерною компанією Нафтогаз України, ДП Енергоринок та іншими учасниками розрахунків за природний газ, теплопостачання та електроенергію, що проводяться відповідно до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20. Розрахунки, передбачені в пункті 1.1 цього розділу, проводяться за згодою сторін на підставі актів звіряння за нарахованими пільгами, субсидіями та компенсаціями населенню (далі - акти звіряння) або договорів, що визначають обсяг щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг) (далі - договори), і спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, форма якого наведена у додатку 1 до цього Порядку; спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію, форма якого наведена у додатку 2 до цього Порядку; спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію та природний газ, форма якого наведена у додатку 3 до цього Порядку. Схеми розрахунків узгоджують відповідні департаменти фінансів спільно з постачальниками та/або транспортувальниками ресурсів (товарів, послуг). Відповідні органи Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) контролюють проведення розрахунків від початку розрахунків до зарахування податків до Державного бюджету України або на рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Згідно з п. п. 2.1 - 2.3 вищевказаного Порядку, постачальники та/або транспортувальники ресурсів (товарів, послуг), які виявили бажання здійснити розрахунки відповідно до Порядку, складають щомісяця до 10 числа з розпорядниками коштів акти звіряння, а в разі проведення відповідних розрахунків з попередньої оплати ресурсів (товарів, послуг) на строк не більше одного місяця постачальники та/або транспортувальники ресурсів (товарів, послуг) визначають договірну величину споживання ресурсів (товарів, послуг), про що укладають відповідний договір з розпорядниками коштів. Один примірник акта звіряння або договору надається місцевому фінансовому органу для складання зведеного реєстру актів звіряння або договорів. Зведені реєстри актів звіряння або договорів підписуються керівниками місцевих фінансових органів, постачальників та/або транспортувальників ресурсів (товарів, послуг) та надаються відповідним департаментам фінансів. Відповідні департаменти фінансів узагальнюють отримані дані та подають їх щомісяця до 20 числа Державній казначейській службі України (далі - Казначейство України) та відповідним головним управлінням Державної казначейської служби України в областях, місті Києві (далі - головні управління Казначейства) у формі узгоджених з постачальниками та/або транспортувальниками ресурсів (товарів, послуг) спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків разом з відповідними зведеними реєстрами актів звіряння або реєстрами договорів за підписами керівників відповідних департаментів фінансів, постачальників та/або транспортувальників ресурсів (товарів, послуг).

Пунктом 2.7 зазначеного Порядку встановлено, що розпорядники коштів за рахунок отриманих субвенцій із загального фонду Державного бюджету України здійснюють розрахунки за природний газ, теплопостачання та електроенергію шляхом перерахування коштів на рахунки постачальників та/або транспортувальників ресурсів (товарів, послуг), відкриті в органах Казначейства, в разі проведення розрахунків за електроенергію - на поточні рахунки із спеціальним режимом використання енергопостачальників, відкриті в уповноваженому банку.

Водночас, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.10.2016 № 705 Про внесення змін до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій, компенсацій, у пункті 7 в абзаці 4 слова за згодою учасників виключено, а також доповнено пункт абзацами такого змісту: Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, ПАТ Укртрансгаз, Державне підприємство Енергоринок, виробники електроенергії та вугледобувні підприємства підписують з учасниками розрахунків спільні протокольні рішення протягом п`яти робочих днів. До розрахунків включаються нараховані суми пільг лише в межах обсягів фактичного використання (споживання) ресурсів (товарів, послуг) відповідно до довідки, що надається постачальниками ресурсів (товарів, послуг). Учасник розрахунку має право відмовитися від підписання спільного протокольного рішення виключно за умови відсутності боргу перед учасником за товари/послуги, який планується погасити відповідно до цього Порядку.

Так, Спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету є частиною законодавства, оскільки укладені на виконання постанови Кабінету Міністрів України, а тому є обов'язковими для виконання всіма сторонами.

Враховуючи викладене, підписання сторонами Спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України, а також фактичне виконання розрахунків в порядку, зазначеному в цих протокольних рішеннях відповідно до норм Постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20, свідчить про погодження сторонами зміни порядку і строків проведення оплати за природний газ за договором купівлі-продажу природного газу № 17-210-Н.

Отже, сторонами змінено порядок проведення остаточного розрахунку, та їх відносини були підпорядковані вимогам Спільних протокольних рішень і спеціальних нормативно-правових актів, зокрема постанові Кабінету Міністрів України від 11.01.2015 №20.

При розгляді справ щодо застосування норми частини другої статті 625 ЦК України та санкцій, передбачених умовами договору, необхідною умовою для їх застосування є те, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених також договором про організацію взаєморозрахунків.

Укладенням договору про організацію взаєморозрахунків, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків.

Відповідно до п. 6 ст. 11 Закону України Про ринок природного газу для проведення розрахунків за спожитий природний газ постачальники природного газу, на яких покладені спеціальні обовязки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, їх структурні підрозділи, а також оптові продавці, що здійснюють продаж природного газу таким постачальникам на виконання спеціальних обовязків, покладених на таких продавців, відкривають в установах уповноважених банків поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять як плата за спожитий природний газ від споживачів.

Уповноважені банки, що обслуговують поточні рахунки із спеціальним режимом використання визначаються Кабінетом Міністрів України.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 № 792 визначено уповноваженими банками, які обслуговують поточні рахунки із спеціальним режимом використання постачальників природного газу, до спеціальних обовязків яких включено обовязок з постачання природного газу, та їх структурних підрозділів, а також оптових продавців, що здійснюють продаж природного газу таким постачальникам для виконання спеціальних обовязків, покладених на таких продавців, Відкрите акціонерне товариство Державний ощадний банк України, Публічне акціонерне товариство акціонерний банк Укргазбанк та Публічне акціонерне товариство Державний експортно-імпортний банк України.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг № 2516 від 30.09.2015 (в редакції, що діяла на момент існування правовідносин між сторонами) затверджено Алгоритм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання постачальників природного газу, на яких покладені спеціальні обов'язки, відповідно до якого, цей алгоритм установлює порядок розподілу уповноваженим банком коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання постачальників природного газу, на яких покладені спеціальні обов'язки, що надходять за використаний природний газ від побутових споживачів та релігійних організацій (крім обсягів, що використовуються для провадження їх виробничо-комерційної діяльності), виробників теплової енергії в рамках виробництва теплової енергії для релігійних організацій та надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, а також механізм розрахунку постачальниками природного газу, на яких покладені спеціальні обов'язки (далі - газопостачальні підприємства), нормативів перерахування коштів на поточні рахунки операторів газотранспортної та газорозподільних систем, газопостачальних підприємств та на поточні рахунки із спеціальним режимом використання оптових продавців, що здійснюють продаж природного газу газопостачальним підприємствам (далі постанова НКРЕКП №2516 від 30.09.2015).

Згідно з пунктом 4 Алгоритму, газопостачальні підприємства та їх структурні підрозділи обумовлюють у відповідному договорі банківського рахунку право банку на договірне списання (перерахування) без платіжних доручень з поточних рахунків із спеціальним режимом використання коштів, що надходять за спожитий природний газ від категорій населення та ТКЕ населення, згідно з положеннями цього Алгоритму.

Відповідно до пункту 6 Алгоритму споживачі, які відносяться до категорій населення та ТКЕ населення оплачують вартість спожитого ними природного газу шляхом перерахування коштів на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ, відкриті в установах уповноваженого банку газопостачальними підприємствами та їх структурними підрозділами.

На виконання Закону України Про ринок природного газу та Постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 № 792 Про вдосконалення порядку розрахунків за спожитий природний газ відповідачем відкрито в ВАТ Державний ощадний банк України поточний рахунок із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ від населення № 2041.

На виконання умов вказаного договору, сторонами передбачено договірне списання (перерахування) банком коштів з рахунків відповідача в терміни та порядку, передбаченому договором.

Відповідно до пункту 1.2 договору купівлі-продажу природного газу № 17-210-Н від 12.04.2017, газ, що продається за договором, використовується покупцем виключно для постачання побутовим споживачам.

Згідно зі статтею 12 Господарського Кодексу України держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного та соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Зокрема, засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб'єктів господарювання є регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій. Умови, обсяги, сфери та порядок застосування окремих видів засобів державного регулювання господарської діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а також програмами економічного і соціального розвитку. Встановлення та скасування пільг і переваг у господарській діяльності окремих категорій суб'єктів господарювання здійснюється відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Отже, у відповідача відсутня можливість впливати на порядок, строки та розмір розрахунків з позивачем за послуги транспортування природного газу, гарантований постачальник отримує грошовий ресурс для розрахунку з газотранспортним підприємством за послуги з транспортування лише після здійснення споживачами природного газу (населенням) повних розрахунків за весь обсяг спожитого газу. Таким чином, відповідач може здійснити розрахунок перед позивачем за умовами договору лише через поточний рахунок із спеціальним режимом використання в межах коштів, передбачених нормативом перерахування коштів, затверджених НКРЕКП, при цьому сам відповідач самостійно не має можливості вплинути на проведення розрахунків за спожитий природний газ населенням, оскільки всі кошти, які потрапляли на рахунок відповідача, уповноваженим банком самостійно розподіляються згідно затвердженого постановами НКРЕКП алгоритму та перераховуються на рахунок позивача.

Виходячи з вищенаведених норм, державою фактично визначено спеціальний режим проведення розрахунків за поставлений природний газ, що, по суті, усуває відповідача від процесу розподілу отриманих від споживачів грошових коштів на свій розсуд та полягає у автоматичному перерахуванні зі спеціальних рахунків грошових коштів на рахунки позивача за визначеними нормативами.

З огляду на наведене, у відповідача відсутня можливість впливати на порядок, строки та розмір розрахунків з позивачем за поставлений природний газ.

Усі вищевикладені обставини виключають застосування штрафних санкцій у вигляді пені, так само як і нарахування 3 % річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання та нарахувань інфляційних втрат на підставі статті 625 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у справі № 910/9806/16 від 14.03.2018, у справі № 904/2743/16 від 14.06.2018, у справі № 922/3873/17 від 02.08.2018, у справі № 924/1090/17 від 14.08.2018.

За приписами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що оплата за природний газ проводилась в порядку та на умовах, визначених постановою Кабінету Міністрів України № 792 від 30.09.2015, постановою НКРЕКП № 2516 від 30.09.2015, з дотриманням умов п. 6.2 договору, а остаточний розрахунок проводився на підставі Спільних протокольних рішень, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005, та відповідач на виконання умов Спільних протокольних рішень повністю розрахувався за природний газ, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

У задоволенні позову відмовляється повністю.

З огляду на викладене, заявлені відповідачем клопотання про зменшення розміру пені на 90 % та розстрочення виконання судового рішення строком на 1 рік, залишаються судом без розгляду.

Згідно зі ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Повне рішення складено та підписано 10.10.2018.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складання повного судового рішення, у порядку встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням п. 17.5 ч. 1 розділу ХІ Перехідні положення ГПК України.

Суддя О.С. Боєва