ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"27" вересня 2018 р. Cправа № 902/333/18

Суддя господарського суду Вінницької області Нешик О.С., при секретарі судового засідання Німенко О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали справи

за позовом керівника Жмеринської місцевої прокуратури Вінницької області в інтересах держави в особі

Вінницької обласної ради та

Комунальної організації "Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву", м.Вінниця

до фізичної особи-підприємця Смачної Наталії Василівни, с.Кудіївці Жмеринського району Вінницької області

про стягнення 73868,47 грн заборгованості згідно кредитного договору

за участю:

прокурора - Самборської Ярослави Архипівни (посвідчення №048003 від 27.09.2017);

представник позивача (Вінницької обласної ради): правом участі у судовому засіданні не скористався;

представника позивача (КО "Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву") Добровольської А.О. (довіреність №01/08 від 03.01.2018);

представник відповідача правом участі у судовому засіданні не скористався

В С Т А Н О В И В :

До господарського суду Вінницької області 22.06.2018 надійшла позовна заява керівника Жмеринської місцевої прокуратури Вінницької області №85-3390 вих.18 від 18.06.2018, що подана в інтересах держави в особі Вінницької обласної ради та комунальної організації "Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву" про стягнення з фізичної особи-підприємця Смачної Наталії Василівни 73868,47 грн заборгованості, що нарахована з посиланням на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань згідно кредитного договору №289 від 18.03.2015, з яких: 62681,33 грн - основний борг, 2389,77 грн - 6% річних та 8797,39 грн - пеня.

Ухвалою суду від 27.06.2018 постановлено відкрити провадження у справі №902/333/18, розгляд справи №902/333/18 здійснити за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначити на 09.08.2018.

09.08.2018 на адресу суду за підписом голови Вінницької обласної ради А.Олійника надійшов лист №219-08-1132 від 08.08.2018, яким останній позовні вимоги у справі №902/333/18 підтримав, просив суд проводити судове засідання за відсутності позивача.

Ухвалою суду від 09.08.2018 постановлено закрити підготовче провадження у справі №902/333/18; розгляд справи призначити по суті на 27.09.2018.

На визначену судом дату (27.09.2018) до суду з'явився прокурор та представник комунальної організації "Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву".

Відповідач правом участі в судому засіданні не скористався, відзив на позов не подав, причини неявки суду не повідомив про дату, час та місце судового засідання був повідомлений завчасно та належним чином ухвалою суду від 09.08.2018, про що свідчить повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції відповідачу (№965).

За таких обставин у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення відповідача про дату, час та місце судового слухання.

При цьому, статті 42, 46 Господарського процесуального кодексу України зобов'язують сторони користуватись рівними їм процесуальними правами.

Враховуючи те, що норми статей 182, 183, Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а пункт 3 частини 1 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами.

Положеннями ст.178 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Частиною першою ст.202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Будь-яких письмових заяв і клопотань на день розгляду справи від відповідача щодо відкладення розгляду справи до суду не надійшло.

У зв'язку з вищезазначеним, справа розглядається у відповідності до ч.9 ст.165, ч. 2 ст.178 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Судовий розгляд справи здійснювався за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.1 ст.222 ГПК України.

В судовому засіданні 27.09.2018 прокурор та представник позивача (комунальної організації "Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву") позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, заслухавши пояснення прокурора та представника позивачів, з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує, що 18.03.2015 між Комунальною організацією "Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву" (позивач, за договором Фонд) та Фізичною особою-підприємцем Смачною Наталією Василівною (відповідач, за договором Позичальник) укладено кредитний договір №289 (а.с.20-21).

У відповідності до умов п.1.1 даного кредитного договору Фонд зобов'язався надати Позичальнику, а Позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Фонду терміном до 18.03.2018 кредит у сумі 100 тис. грн. (сто тисяч гривень) для придбання нетелів, установки індивідуального доїння корів.

За користування кредитними коштами Позичальник сплачує Фонду відсотки в розмірі 6% річних (п.2.1. договору).

Відповідно до п. 2.2. Договору Кредит надається шляхом перерахування всієї суми кредиту відповідно до цільового призначення на банківські рахунки вказані Позичальником у Кредитному договорі. Фонд має право призупинити чи відмовитись від надання кредиту у разі, якщо вказані у заяві відомості дають підстави сумніватися, що кредитні кошти будуть використані Позичальником не за цільовим призначенням.

Заборгованість Позичальником за цим Кредитним договором складається з суми кредиту та відсотків за користування кредитом.

Заборгованість підлягає сплаті Позичальником шляхом здійснення платежу, який відповідає Графіку повернення кредитних коштів.

Платіж зазначений в Графіку повернення кредитних коштів, який є Додатком № 1 до цього Кредитного договору та є його невід'ємною частиною. Даний платіж включає в себе відповідну частину суми кредиту, відсотки за користування кредитом, що підлягають поверненню Позичальником у відповідному платіжному періоді. Нарахування відсотків за користування кредитом починається з дня наступного за днем надання кредиту відповідно до умов цього Договору по день повного повернення кредиту.

Повернення боргу здійснюється в такій послідовності: пеня (якщо таке має місце), 6% за користування кредитом, частина кредиту, інфляція (якщо таке має місце) буде нараховуватися у разі прострочення внесення платежів згідно графіку погашення кредитних коштів.

Згідно із п. 3.1.3. Договору у разі порушення умов Договору або встановлення нецільового використання кредиту Позичальником, Фонд має право призупинити фінансування Договору, вимагати дострокового повернення Позичальником суми отриманого кредиту, відсотків за користування кредитом, нарахованої інфляції, пені (якщо таке має місце), попередивши про це Позичальника за 10 днів.

Відповідно до п.3.4.1., п.3.4.2. договору, Позичальник зобов'язується: забезпечити повне повернення кредиту та відсотків за користування ним з урахуванням інфляції (якщо таке має місце) згідно з умовами кредитного договору. Повертати кредит згідно з графіком повернення кредитних коштів (додаток №1). Внесення платежу проводиться частинами або однією сумою в обумовлені строки. Останню частку кредиту повернути в строк до 18.03.2018. Повертати разом з основним боргом відсотки за користування кредитом, які залишилися до повернення.

Згідно п.4.2. договору, за прострочу терміну повернення кредиту, згідно графіку повернення кредиту позичальник сплачує Фонду пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення, яка нараховується від не внесеної в строк суми кредиту.

У разі невиконання Позичальником своїх зобов'язань з повернення кредиту, Фонд має право звернутися до суду за захистом своїх прав з вимогою стягнення суми невиконаних боргових зобов'язань, згідно з умовами цього договору (п.4.3. договору).

Договір набуває законної сили з моменту його підписання сторонами та діє до остаточного повернення наданого Фондом кредиту, сплати відсотків за користування ним та інших обумовлених договором платежів (п. 5.1. Договору).

Додатком №1 до Договору сторонами погоджено Графік повернення кредитних коштів (а.с.22).

Як свідчать матеріали справи, позивач свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі. Відповідно до платіжного доручення №12 від 23 березня 2015 року позивач перерахував на рахунок відповідача суму кредиту у розмірі 100000,00 грн. (а.с. 23).

Відповідач зобов'язався повернути кредит відповідно до умов договору та графіку повернення кредитних коштів наведеного в Додатку №1 до кредитного договору №289 від 18.03.2015, а саме:

- 30.06.2015 - суму кредиту в розмірі 8333,00 грн та 6% річних за користування кредитом в сумі 1710,00 грн;

- 30.09.2015 - суму кредиту в розмірі 8333,00 грн та 6% річних за користування кредитом в сумі 1386,00 грн;

- 30.12.2015 - суму кредиту в розмірі 8333,00 грн та 6% річних за користування кредитом в сумі 1247,00 грн;

- 30.03.2016 - суму кредиту в розмірі 8333,00 грн та 6% річних за користування кредитом в сумі 1122,00 грн;

- 30.06.2016 - суму кредиту в розмірі 8333,00 грн та 6% річних за користування кредитом в сумі 1008,00 грн;

- 30.09.2016 - суму кредиту в розмірі 8333,00 грн та 6% річних за користування кредитом в сумі 882,00 грн;

- 30.12.2016 - суму кредиту в розмірі 8333,00 грн та 6% річних за користування кредитом в сумі 748,00 грн;

- 30.03.2017 - суму кредиту в розмірі 8333,00 грн та 6% річних за користування кредитом в сумі 616,00 грн;

- 30.06.2017 - суму кредиту в розмірі 8333,00 грн та 6% річних за користування кредитом в сумі 1008,00 грн;

- 30.09.2017 - суму кредиту в розмірі 8333,00 грн та 6% річних за користування кредитом в сумі 378,00 грн;

- 30.12.2017 - суму кредиту в розмірі 8333,00 грн та 6% річних за користування кредитом в сумі 249,00 грн;

- 18.03.2017 - суму кредиту в розмірі 8333,00 грн та 6% річних за користування кредитом в сумі 107,00 грн.

Відповідач зобов'язання щодо повернення кредиту виконав частково, сплативши позивачу кошти в сумі 57135,00 грн, з яких 37318,67 грн тіло кредиту, 11319,46 грн 6% за користування кредитом та 8496,87 грн пені, що підтверджується довідкою №03/15 від 03.05.2018 (а.с.29).

Зокрема, в рахунок оплати заборгованості за кредитом відповідачем сплачено: 03.07.2015 - тіла кредиту у сумі 8000,00 грн; 13.10.2015 - тіла кредиту у сумі 8904,00 грн та 3096,00 грн 6% за користування кредитом; 05.04.2016 - тіла кредиту у сумі 16666,00 грн та 2369,00 грн 6% за користування кредитом; 07.03.2017 - тіла кредиту у сумі 3748,67 грн, 3164,39,00 грн 6% за користування кредитом та 3086,94 грн пені; 30.06.2017 - 782,02 грн 6% за користування кредитом та 2317,98 грн пені; 19.10.2017 - 1908,05 грн 6% за користування кредитом та 3091,95 грн пені.

Доказів погашення заборгованості на більшу суму ніж вказано вище матеріали справи на момент прийняття судового рішення не містять.

08.06.2017 позивач (КО "Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву") звернувся до відповідача з письмовою претензією вих.№01/205 від 08.06.2017) (а.с.24) про повернення наявної суми заборгованості за Договором №289 від 18.03.2015, яка отримана відповідачем 09.06.2017, однак, як слідує з матеріалів справи залишена останнім без відповіді та задоволення.

Згідно довідки від 03.08.2018 заборгованість відповідача перед позивачем (КО "Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву") становить 73868,47 грн, з яких 62681,33 грн - основного боргу, 2389,77 грн - 6% плати за користування кредитними коштами та 8797,37 грн - пені (а.с. 29).

Непроведення відповідачем розрахунків за кредитним Договором стало підставою звернення Жмеринської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Вінницької обласної ради та Комунальної організації "Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву" з відповідним позовом до суду.

Враховуючи викладене вище суд дійшов наступних висновків.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке ж положення містить і ст.173 Господарського кодексу України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Беручи до уваги зміст правовідносин, які склались між сторонами та характер взятих ними зобов'язань, суд дійшов висновку про те, що між сторонами виникли правовідносини з договору кредиту, регулювання яких здійснюється в параграфі 1 "Позика" глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад".

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати кредит позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1048 цього Кодексу проценти виплачуються до дня повернення кредиту.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України).

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як було зазначено вище, умовами договору сторони погодили графік повернення суми кредиту.

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

При цьому судом враховано, що відповідач доказів виконання умов договору не надав, не надав суду належних доказів відсутності його вини у допущенні прострочення сплати основного боргу, відсотків чи доказів наявності інших обставин, які перешкоджали йому належним чином виконати свої зобов'язання за договором.

Надіслана на адресу відповідача претензія вих. №01/205 від 08.06.2017 про повернення наявної суми заборгованості за Договором №289 від 18.03.2015 не є вимогою про дострокове повернення суми отриманого кредиту згідно даного договору, оскільки у ній заявлено вимогу про повернення відповідачем непогашених у строк платежів, та відсутня вимога про дострокове повернення суми отриманого кредиту.

Виходячи з встановлених обставин справи та наведених вище законодавчих приписів, суд вважає вимогу позивача про стягнення суми кредиту в розмірі 62681,33 грн та відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 2389,77 грн правомірною та обґрунтованою, з огляду на що задовольняє її в повному обсязі.

Також судом розглянуто вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 8797,37 грн пені, в результаті чого суд дійшов наступних висновків.

Частиною 2 ст.193 ГК України встановлено, що порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених ГК України, іншими законами або договором.

Частиною 2 ст.217 ГК України передбачено такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції, оперативно-господарські санкції.

Відповідно до ст.230 ГК України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

Стаття 549 ЦК України вказує, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. При цьому штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Відповідно до п.4.2. договору за прострочку терміну повернення кредиту, згідно графіку повернення кредиту Позичальник сплачує Фонду пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від несвоєчасної в строк суми кредиту.

Здійснивши перерахунок позовних вимог в частині стягнення пені, суд встановив, що заявлена сума позивачем обраховано вірно, а відтак вимога про стягнення 8797,37 грн - пені підлягає задоволенню.

Як встановлено ст.ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 79 Кодексу передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В порядку, передбаченому ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов'язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 2, 74, 76-80, 86, 91, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Смачної Наталії Василівни (АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Комунальної організації "Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву" (вул.Замостянська/проспект Коцюбинського, будинок 26/58, м.Вінниця, 21009; код юридичної особи 24893824) 62681,33 грн - основного боргу, 2389,77 грн - 6 % річних та 8797,37 - пені.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Смачної Наталії Василівни (АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь прокуратури Вінницької області, вул.Монастирська, 33, м.Вінниця, 21050; код юридичної особи 02909909) 1762,00 грн відшкодування витрат зі сплати судового збору.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

5. Копію рішення направити згідно переліку рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст.256 ГПК України).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано (ч.1 ст.241 ГПК України).

Повне рішення у справі №902/333/18 складене 08 жовтня 2018 р.

Суддя Нешик О.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - Жмеринська місцева прокуратура Вінницької області (23100, вул. Національна, 6-а, м.Жмеринка Вінницької області);

3 - Прокуратура Вінницької області (21000 м.Вінниця, вул.Монастирська, 33);

4 - Вінницька обласна рада (21050 м.Вінниця, вул.Соборна, 70);

5 - Комунальна організація "Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву" (21009 м.Вінниця, вул.Замостянська/проспект Коцюбинського, 26/58);

6 - Фізична особа-підприємець Смачна Наталія Василівна (23128, вул.Козацька, 32, с.Кудіївці Жмеринського району Вінницької області).