ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2018м. ДніпроСправа № 904/4641/17
Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Загинайко Т.В. за участю секретаря судового засідання Михайлової К.С., розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська,5; ідентифікаційний код 40075815) в особі регіональної філії "Львівська залізниця" (79000, м. Львів, вул. Гоголя, 1; ідентифікаційний код 40081195)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енрон-Сервіс" (49000, м. Дніпро, вул. Князя Ярослава Мудрого, буд. 27, оф. 213; ідентифікаційний код 35986926)

про стягнення штрафних санкцій у розмірі 239 058 грн. 00 коп.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 9266 від 26.10.2017р., представник;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 0705/2018-1 від 07.05.2018р., представник.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" звернувся з позовом (вх. №2402/18 від 08.06.2018р.) до Господарського суду Дніпропетровської області, в якому просить стягнути з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Енрон-Сервіс" 239 058 грн. 00 коп. - штрафних санкцій за несвоєчасне виконання будівельно-монтажних робіт за договором від 07.12.2016р. №Л/Е-161489/НЮ.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 07.06.2017 року по справі № 904/4641/17 (суддя Ліпинський О.В.) позовні вимоги задоволено частково, стягнено з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНРОН-СЕРВІС" на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" 113 238 грн. 00 коп. - пені, 97 860 грн. 00 - штрафу., 3 166,47грн. - витрати зі сплати судового збору, в решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Дніпропетровського аплеційного господарського суду від 28.11.2017 року у задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНРОН-СЕРВІС" відмовлено, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.06.2017 року по справі 904/4641/17 залишено без змін.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного суду України від 10.05.2018 року касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енрон-Сервіс" задоволено,справу 904/4641/17 було направлено на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.

Відповідно до протоколу від 08.06.2018р. автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю-доповідача ОСОБА_3

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.06.2018р. у справі №904/4641/17 справу прийнято до провадження, призначено підготовче засідання (Загальне позовне провадження) на 10.07.2018р. на 10 год. 45 хв.

Позивач у поясненнях (вх. №28395/18 від 02.07.2018р.) з урахуванням постанови Верховного Суду від 10.05.2018р. у справі №904/4641/17 просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 113 238 грн. 00 коп. - пені, 97 860 грн. 00 коп. - штрафу та 3 166 грн. 47 коп. - витрат по сплаті судового збору, посилаючись на те, що: - Верховний Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що відповідач не дотримався погодженого між сторонами в Договорі строку виконання підрядних робіт, що тягне за собою передбачену пунктом 8.3 Договору відповідальність; - відповідач прострочив виконання робіт за даним Договором, оскільки термін їх виконання з моменту підписання Договору до 31.12.2016р. в той час коли акти приймання виконаних будівельних робіт (КБ-2) та довідка про вартість виконаних будівельних робіт (КБ-3) підписані лише 31.03.2017р.

Відповідач у відзиві (вх. №29318/18 від 06.07.2018р.) на позовну заяву просить поновити строк для подання відзиву у справі №904/4641/17, відмовити в задоволенні позову про стягнення штрафних санкцій у сумі 239 058 грн. 00 коп. у повному обсязі, стягнути судові витрати за подання апеляційної та касаційної скарг з позивача, посилається на те, що: - факт виконання відповідачем своїх зобов'язань підтверджується матеріалами справи та не заперечується позивачем; - жодних зауважень зі сторони позивача в акті приймання виконаних будівельних робіт №3 за лютий 2017р (форма КБ-2в) не зазначено; - застосування такого виду штрафних санкцій (господарсько-правової відповідальності) як пеня до негрошового зобов'язання суперечить законодавчо визначеним положенням, закріпленим нормами статті 549 Цивільного кодексу України та статтям 230, 231 Господарського кодексу України; - позивач нарахував пеню й на ціну устаткування, яка складає 1 308 994 грн. 49 коп.; - позивач невірно розрахував суму штрафних санкцій через невірне визначення суми (договірної базової ціни робіт), на яку повинно було нарахувати відповідні відсотки, а також невірно розраховано період нарахування штрафних санкцій - фактично роботи виконано 20.07.2017р., а не 22.03.2017р.; - відповідач фактично виконав передбачені умовами договору роботи, що виключає підстави для застосування санкцій, визначених пунктом 8.4 договору; - відповідно до договірної ціни прибуток відповідача з зазначеної угоди складає всього 3 613 грн. 32 коп., тому нарахування штрафних санкцій вище за зазначену суму призведе до збитків на товаристві, зо вказує на те, що умови договору є несправедливими; - відповідно до приписів частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі підлягають розподілу під час вирішення спору по суті.

Відповідач у клопотанні (т. 1, а.с. 139) про зменшення неустойки, що додане до відзиву на позовну заяву, просить суд у випадку задоволення позовної заяви зменшити розмір присуджених до стягнення штрафних санкцій на 50%, враховуючи майновий стан сторін, причини неналежного виконання зобов'язання відповідачем, співвідношення пред'явлених до стягнення санкцій з отриманими негативними наслідками від порушення зобов'язання, відсутність цих негативних наслідків, неспіврозмірність нарахованого штрафу заподіяним правопорушенням, а також те, що стягнення пені у зазначеному розмірі призведе до погіршення і так важкого фінансово-економічного стану відповідача і, як наслідок, до зростання заборгованості по виплаті заробітної плати працівника, зростанню заборгованості по сплаті обов'язкових платежів до бюджету, порушення зобов'язання у даній справі не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин.

Розпорядженням Господарського суду Дніпропетровської області від 12.07.2018р. №398 "Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи" відповідно до пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду було призначено повторний автоматичний розподіл справи №904/4641/17, у зв'язку зі звільненням судді Рудовської І.А. з посади.

Відповідно до протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 12.07.2018р. справа №904/4641/17 передана на розгляд судді Загинайко Т.В.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.07.2018р. справу №904/4641/17 було прийнято до провадження суддею Загинайко Т.В., справу призначено до розгляду у підготовчому засіданні (загальне позовне провадження) на 30.07.2018р. на 12:00 год.

Позивач у відповіді (вх. №33089/18 від 30.07.2018р.) на відзив просить стягнути з відповідача 113 238 грн. 00 коп. - пені, 97 860 грн. 00 коп. - штрафу та 3 166 грн. 47 коп. - витрат по сплаті судового збору, посилаючись на те, що: - пунктом 3 частини 2 статті 231 Глави 26 (Штрафні та оперативно-господарські санкції) Господарського кодексу України визначено розмір штрафних санкцій за порушення строків виконання зобов'язання; - пунктом 8.3 Договору передбачено за несвоєчасне виконання робіт згідно з умовами даного Договору сплату підрядником замовнику пені та штрафу; - спір стосується правовідношення, в якому виконавець має надати послугу, а замовник наділений правом вимагати виконання цього обов'язку, тобто негрошового зобов'язання, що виключає можливість застосування положень Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань"; - твердження відповідача щодо нарахування пені має здійснюватися з ціни власне будівельних робіт, а не ціни Договору є невірним і суперечить пункту 8.3 Договору та пункту 3 Постанови КМУ "Про затвердження загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві", оскільки договірна ціна визначена на основі кошторису, узгоджена сторонами і обумовлена у договорі підряду ціна (вартість) робіт та становить 1 398 000 грн. 00 коп., що складає вартість власне робіт та вартість устаткування; - у договорі від 07.12.2016р. №Л/Е-161489/НЮ відсутні умови, які є істотними для договорів купівлі-продажу або поставки, а саме: ціна договору, специфікація, комплектація, кількість, умови та строки поставки товару; - метою Договору підряду від 07.12.2016р. №Л/Е-161489/НЮ була реконструкція тягової підстанції, а не поставка трансформаторів та лічильників; - відповідач стверджує, що виконав передбачені умовами Договору роботи, а тому нарахування штрафу є несправедливим; - на момент подання позовної заяви до суду підрядні роботи виконані не були, а лише 31.03.2017р. згідно актів КБ-2, КБ-3.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.07.2018р. у справі №904/4641/17 було оголошено перерву у підготовчому засіданні (загальне позовне провадження) на 11.09.2018р. на 12:00 год. та призначено судове засідання в режимі відеоконференції з Господарським судом Львівської області.

Відповідач у запереченні на відповідь на відзив (вх. №37237/18 від 28.08.2018р.) просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, на підставі того, що позивач невірно розрахував суму штрафних санкцій через невірне визначення суми договірної базової ціни робіт.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.09.2018р. було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (загальне позовне провадження) на 17.09.2018р. о 12:00год.

В судовому засіданні 17.09.2018р. оголошено перерву до 10.10.2018р. о 12:00 год.

В судовому засіданні 10.10.2018р. оголошено перерву до 10.10.2018р. о 14:00 год.

Судовий процес, на виконання статті 222 Господарського процесуального кодексу України, фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

У судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 07.06.2017 р. по справі №904/4641/17 (суддя Ліпинський О.В.) позовні вимоги задоволено частково, стягнено з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНРОН-СЕРВІС" на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" 113 238 грн. 00 коп. - пені, 97 860 грн. 00 - штрафу., 3 166,47грн. - витрат зі сплати судового збору, в решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.11.2017р. у задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНРОН-СЕРВІС" відмовлено, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.06.2017 року по справі 904/4641/17 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 10.05.2018р. касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енрон-Сервіс" задоволено, постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.11.2017р. та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.06.2017р. у справі №904/4641/17 скасовано, справу направлено на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.

Скасовуючи постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.11.2017р. та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.06.2017р. у справі №904/4641/17, Верховний суд у складі Касаційного господарського суду зазначає, що: - в матеріалах справи відсутні, а суди не витребували у сторін докази виконання сторонами своїх зобовязань за договором підряду та відповідно не зясували питання виконання відповідачем зобовязань за договором; - судами не зясовано чи підписувались сторонами акти прийому-передачі виконаних робіт, а якщо такі акти були підписані, то коли саме; - оскільки зазначені питання мають важливе значення для правильного вирішення спору, колегія суддів вважає, що спір висновки судів попередніх інстанцій не можна вважати такими, що відповідають вимогам статті 43 ГПК України (у редакції чинній до 15.12.2017) щодо всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом; - під час нового розгляду справи місцевому господарському суду необхідно врахувати викладене, всебічно, повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду.

Як вбачається із матеріалів справи, 07.12.2016р. між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" (надалі - Замовником) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енрон-Сервіс" (надалі - Підрядником) укладено договір №Л/Е-161489/НЮ (надалі - Договір), згідно пункту 1.1. якого, замовник доручає, а підрядник зобовязується на власний ризик виконати у встановлений строк будівельно-монтажні роботи обєкту "Реконструкція тягової підстанції Пятничани (зміна трансформаторів струму та напруги)", а замовник зобовязаний після затвердження акту здачі-приймання робіт, прийняти надані роботи і оплатити підряднику їх вартість відповідно до умов цього договору.

Пунктом 11.1 Договору встановлено, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2016р., а в частині розрахунків до повного виконання.

Зміст та обсяги робіт по договору визначаються договірною ціною по обєкту "Реконструкція тягової підстанції Пятничани (зміна трансформаторів струму та напруги)", складеним у відповідності з вимогами ДСТУ (Додаток №1) (пункт 1.2 договору).

Згідно пункту 3.1 Договору, сума цього договору становить 1 398 000,00 грн., у тому числі: ПДВ 20% - 233 000,00 грн. Сума визначається договірною ціною та кошторисними розрахунками (додаток до договору №1). Ціна цього договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін. (пункту 3.2 Договору).

Відповідно до Додатку №1 до Договору договірна ціна складається з вартості будівельних робіт в розмірі 89 005 грн. 51 коп., в т.ч. 14 834 грн. 25 коп. ПДВ, та вартості устаткування в розмірі 1 308 994 грн. 49 коп., в т.ч. 218 165 грн. 75 коп. Розрахунки за виконані роботи здійснюються протягом 10-ти календарних днів після підписання актів здачі-приймання робіт (пункту 4.2 Договору).

Пунктом 5.2 Договору передбачено, що роботи виконуються з матеріалів Підрядника.

У пункті 5.1. Договору сторони узгодили, що термін виконання робіт з моменту підписання сторонами договору і до 31.12.2016р.

Відповідно до пункту 7.1 Договору, виконані роботи приймаються замовником з обов'язковим складанням відповідного акту здачі-приймання робіт (КБ-2, КБ-3), який підписується уповноваженими представниками замовника та підрядника.

Підрядник зобов'язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором (стаття 839 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, за умовами договору відповідач передав позивачу необхідне обладнання для проведення будівельно-монтажних робіт, що підтверджується видатковою накладною №95 від 30.12.2016р.

Згідно із частиною 1 статті 853 Цивільного кодексу України, замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Факт виконання відповідачем своїх зобов'язань у частині передачі підтверджується матеріалами справи та не заперечується позивачем. Згідно із матеріалами справи, жодних зауважень зі сторони позивача в акті приймання виконаних будівельних робіт №б/н за лютий 2017 року (форма №КБ-2в) не зазначено. Відтак, позивач підписуючи вказані акти, та скріплюючи їх печаткою погодився з об'ємом та вартістю робіт виконаних позивачем. Крім того, позивачем не спростовано факт виконання вказаних робіт відповідачем.

Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Аналогічне положення містить стаття 193 Господарського кодексу України, де зазначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з положеннями статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне зобов'язання).

За змістом статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У статті 631 Цивільного кодексу України визначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до частин 1, 2 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовник), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результатів замовникові.

Частиною 1 статті 846 Цивільного кодексу України передбачено, що строки виконання робіт, їх окремих етапів встановлюються в договорі підряду.

Як зазначено вище, відповідно до пункту 5.1 Договору термін виконання робіт визначений до 31.12.2016р.

Підписавши договір відповідач прийняв на себе обов'язок виконати роботи у визначений термін. В матеріалах справи відсутні та сторонами не надані докази пролонгації спірного договору.

При цьому, у зв'язку із порушенням термінів виконання будівельно-монтажних робіт повне виконання договору відповідачем відбулося 31.03.2017р., про що свідчить підписаний сторонами приймання виконаних будівельних робіт за лютий 2017р. (т. 2 а.с. 102).

Пунктом 8.3 Договору встановлено, що за несвоєчасне виконання робіт згідно з умовами цього договору Підрядник сплачує Замовнику пеню в розмірі 0,1% договірної базової ціни робіт за кожну прострочену добу затримки, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % від вказаної вартості.

У пункті 8.4 Договору сторони узгодили, що за невиконання обсягів виконаних робіт відповідач сплачує позивачу штраф в розмірі 2% вартості невиконаних робіт.

Відповідач прострочив термін виконання робіт, на підставі чого позивачем нарахована договірна санкція.

За порушення строків виконання робіт позивачем нараховані 113 238 грн. 00 коп. 0,1% пені; 97 860 грн. 00 коп. 7% штрафу за прострочення виконання робіт понад 30 днів; 27 960 грн. 00 коп. 2 % штрафу за невиконання обсягів виконаних робіт, які він розраховував виходячи із суми Договору 1 398 000 грн.00 коп.

Відповідач не заперечує щодо порушення термінів виконання робіт, проте не погодився із визначеною позивачем сумою штрафних санкцій.

Як вбачається з Додатку №1 до Договору договірна ціна складається з вартості будівельних робіт в розмірі 89 005 грн. 51 коп., в т.ч. 14 834 грн. 25 коп. ПДВ, та вартості устаткування в розмірі 1 308 994 грн. 49 коп., в т.ч. 218 165 грн. 75 коп.

Тобто, додатком №1 до Договору сторони погодили та розмежували вартість робіт та вартість товару, які є базовими.

За вказаних обставин, виходячи із змісту пунктів 8.3, 8.4 Договору, в якості договірної базової ціни робіт для визначення штрафних санкцій має застосовуватися величина обумовлена в додатку №1 до договору, а саме, 89 005 грн. 51 коп. вартості робіт.

Наведеної правової позиції дотримується Верховний Суд у складі Касаційного господарського суду у постанові від 31.07.2018р. по справі № 914/771/17.

Оскільки сторонами у встановленому порядку змін до договору в частині вартості робіт не вносились, саме із суми 89 005 грн. 51 коп. вартості робіт має визначатися розмір пені та штрафу, визначені пунктом 8.3, 8.4. Договору.

Згідно з частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченому цим Кодексом, іншими законами та договором.

Статтею 218 Господарського кодексу України передбачено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

У разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості (ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України).

Судом самостійно здійснено перерахунок суми 7% штрафу та суми 0,1% пені, виходячи із суми 89 005 грн. 51 коп. - базової ціни вартості робіт.

Після перерахунку пеня становить 7 209 грн. 45 коп. (з 01.01.2017р. по 22.03.2017р.), а штраф у розмірі 7% - 6 230 грн. 39 коп.

Щодо стягнення 27 960 грн. 00 коп. 2% штрафу, який передбачено пунктом 8.4. договору, суд зазначає наступне.

Згідно умов пункту 8.4. Договору, підставою для застосування штрафу у розмірі 2% вартості невиконаних робіт, є невиконання Підрядником передбаченого обсягу робіт, тобто, повна або часткова відмова від виконання робіт. Водночас, як вбачається з матеріалів справи, Відповідач виконав передбачені умовами договору роботи із запізненням від запланованого графіку.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, виходячи з положень чинного законодавства України, матеріалів та обставин справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з частиною 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

У відповідності до вимог пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись пунктом 19.1 Розділу ХІ Перехідних положень, статтями 123, 129, 232, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енрон-Сервіс" (49000, м. Дніпро, вул. Князя Ярослава Мудрого, буд. 27, оф. 213; ідентифікаційний код 35986926) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська,5; ідентифікаційний код 40075815) в особі регіональної філії "Львівська залізниця" (79000, м. Львів, вул. Гоголя, 1; ідентифікаційний код 40081195) 7 209 (сім тисяч двісті дев'ять) грн. 45 коп. - пені, 6 230 (шість тисяч двісті тридцять) грн. 39 коп. - штрафу та 201 (двісті одна) грн. 60 коп. витрат по сплаті судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Загинайко

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 238 ГПК України

19.10.2018р.