РІШЕННЯ

18 жовтня 2018 року м. ТернопільСправа № 921/215/18

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Шумського І.П.

при секретарі судового засідання Саловська О.А.

розглянув справу

за позовом Державного підприємства "Укрриба" (вул. Тургенєвська, 82-А, м. Київ, 04053)

до відповідача ОСОБА_1 господарства "Лан-2005" (с. Гаї Розтоцькі, Зборівський район, Тернопільська область, 47232)

про стягнення 28450,19 грн.

За участю від:

позивача не з'явився

відповідача ОСОБА_2

Суть справи.

Державне підприємство "Укрриба" звернулось до Господарського суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_1 господарства "Лан-2005" про стягнення 8133 грн. 88 коп. боргу, 10242 грн. 88 коп. пені, 832 грн.73 коп. 3 % річних та 9240 грн. 70 коп. інфляційних втрат.

Свої вимоги позивач мотивує неналежним виконанням відповідачем умов договору зберігання №11-Ф/13 від 25.06.2013 (з врахуванням додаткової угоди від 16.09.2014), а саме щодо оплати за користування майном.

Ухвалою суду від 21.06.2018 відкрито провадження у справі №921/215/18 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у даній справі призначено на 19.07.2018, яке неодноразово відкладалось, востаннє на 19.09.2018.

В порядку ч.3 ст.177 ГПК України, за ініціативою суду продовжено строк підготовчого провадження у справі, про що постановлено ухвалу від 19.07.2018.

В ході розгляду справи позивачем до матеріалів справи долучено: супровідний лист №11-09/93 від 05.07.2018 (вх. №13834 від 12.07.2018), з додатком; відповідь на відзив №11-09/104 від 25.07.2018 (вх. №14784 від 21.08.2018), з додатком; клопотання №11-09/126 від 31.08.2018 (вх. №16578 від 04.09.2018) про розгляд справи, призначеної на 13.09.2018, за відсутності представника позивача; клопотання №11-09/137 від 17.09.2018 (вх. №17841 від 26.09.2018), про розгляд справи за відсутності представника позивача; письмові пояснення №11-09/138 від 17.09.2018 (вх. №17819 від 26.09.2018), з додатком; клопотання №11-09/153 від 16.10.2018 (вх. №19091 від 17.10.2018).

В свою чергу відповідачем до матеріалів справи подано: відзив б/н від 15.07.2018 (вх. №13921 від 16.07.2018), з додатком; супровідний лист б/н, б/д (вх. №17373 від 19.09.2018), з додатком.

У відзиві на позовну заяву ФГ "Лан-2005" просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування цьому зазначає наступне:

- 10.02.2015 між сторонами укладено угоду про припинення дії додаткової угоди від 16.09.2014, а тому позивач неправомірно нараховує плату аж до моменту розірвання самого договору - 15.04.2015, в якому без цієї угоди відсутні фінансові зобовязання відповідача. З огляду на це, позивачем невірно нараховано суми боргу, пені, 3% річних та інфляційних витрат;

- будь-яких актів про отримання послуг з оренди майна відповідачу не надсилалось, послуги не приймались;

- у позивача відсутні будь-які підстави для стягнення коштів, оскільки передане відповідачу майно не використовувалось. При цьому посилається на обставини, встановлені судовими рішеннями у справі №921/432/15-г/17.

Разом з цим, в якості одного з додатків до позовної заяви відповідачем подано заяву б/н від 15.07.2018 про застосування строку позовної давності, в якій зазначає, що відповідно до п.1 Угоди від 15.04.2015 про припинення дії договору зберігання державного майна №11-Ф/13 від 25.06.2013 договір припинено відповідно до ч.1 ст. 651 ЦК України та п.6.3 договору, за згодою сторін з 15.04.2015. Актом приймання-передачі державного майна від 15.04.2015 майно повернено ДП «Укрриба». А відтак, строк позовної давності за договором зберігання державного майна №11-Ф/13 від 25.06.2013 сплив 15.04.2018, в той час як позовна заява датована 08.06.2018, а номер вхідної кореспонденції суду №253 від 19.06.2018.

З огляду на це Фермерське господарство "Лан-2005" просить суд застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності і відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 19.09.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу №921/215/18 до розгляду по суті на 18.10.2018.

Разом з поясненнями №11-09/138 від 17.09.2018 ДП "Укрриба" долучено до матеріалів справи виписки по особовому рахунку філії «Укрриба» за 04.11.2014 та 17.12.2014, акти виконаних робіт (послуг) №100 від 30.09.2014 на суму 1129,28 грн., №112 від 31.10.2014 на суму 2312,77 грн., №124 від 30.11.2014 на суму 2356,72 грн., №136 від 31.12.2014 на суму 2427,42 грн.

Ці документи подані позивачем на виконання ухвали суду від 13.09.2018, з встановленим у ній строком для їх подачі позивачу - до 17.09.2018.

Прийменник "до" з календарною датою в українській мові вживають на позначення кінцевої календарної дати чинності включно або виконання чого-небудь (Постанови Верховного Суду від 08.10.2018 у справі №927/490/18, від 25.04.2018 у справі № 803/350/17 та у справі № 815/4720/16, від 13.06.2018 у справі № 815/1298/17, від 14.08.2018 у справі № 803/1387/17, від 28.08.2018 у справі № 814/4170/15).

Згідно ст. 113 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства (ст. 114 ГПК України).

Відповідно до ст. 116 ГПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. Останній день строку триває до 24 години, але коли в цей строк слід було вчинити процесуальну дію тільки в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу.

Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами звязку (ч.7 ст. 116 ГПК України).

З накладної Укрпошти № 610 та опису вкладення від 17.09.2018 вбачається, що копії пояснення №11-09/138 від 17.09.2018, з доданими до нього документами надіслані на адресу відповідача 17.09.2018. Попри їх надходження на адресу суду 26.09.2018 (після постановлення ухвали від 19.09.2018 про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті), з врахуванням приписів ст. 116 ГПК України, суд розцінює пояснення №11-09/138 від 17.09.2018, разом з доданими документами, як такі що подані в межах встановленого судом строку.

Представник позивача в судове засідання 18.10.2018 не прибув.

17.10.2018 на електронну адресу суду від ДП «Укрриба» надійшло клопотання №11-09/153 від 16.10.2018 про розгляд справи, призначеної на 18.10.2018, за відсутності представника позивача.

З цього приводу, суд вважає за необхідне зазначити, що вищевказане клопотання не містить електронного цифрового підпису.

Згідно п.1.5.6 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої Наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 № 28 (далі - Інструкція) - "надсилання офіційного листа електронною поштою здійснюється за умови реєстрації документа та запису вихідного реєстраційного номера і дати документа у файл, що відповідає конкретному документу. Електронний лист є офіційним, якщо містить вкладення з текстом офіційного документа у вигляді файлу, скріпленого електронним цифровим підписом."

Відповідно до п.1.5.17 Інструкції документи, які отримані електронною поштою без електронного цифрового підпису або каналами факсимільного зв'язку, не належать до офіційних. У разі надсилання електронних документів без електронного цифрового підпису та факсограм необхідно надсилати також оригінал документа в паперовій формі. Проте такий від представника позивача, станом на 18.10.2018, на адресу господарського суду не надійшов. А тому суд, не приймає вищезазначене клопотання представника позивача до уваги. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Вищого господарського суду України від 14.09.2017, винесеній по справі №904/7819/15.

Представником відповідача в судовому засіданні 18.10.2018 зазначено про можливість розгляду справи без участі представника позивача та заперечено проти позову, з підстав, наведених у відзиві.

Судом також враховано, що у силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66,69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України №1-5/45 від 25.01.2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Запис розгляду судової справи здійснювався за допомогою технічних засобів, а саме: програми фіксування судового процесу (судового засідання) Акорд. Експертний висновок № 765 від 20.10.2017 до 20.10.2020.

Для робочого оригіналу звукозапису надано диск CD-R, серійний номер NJ 27 VF 25 D 8133199 B 1.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача справи, суд встановив наступне.

Наказом Державного департаменту рибного господарства Міністерства аграрної політики України від 25.07.2003 №192, на виконання п.11 «Положення про порядок передачі обєктів права державної власності» (затв. Постановою Кабінету Міністрів України від 21.09.1998 №1482 «Про передачу обєктів права державної і комунальної власності») та спільного наказу Фонду державного майна України та Міністерства аграрної політики України №126/752 «Про передачу гідротехнічних споруд», затверджено Акт прийому-передачі гідротехнічних споруд від 03.07.2003, які не увійшли до статутного фонду ВАТ «Тернопільський облрибкомбінат», на баланс позивача та закріплено вказане в акті майно за позивачем на праві повного господарського відання. Перелік обєктів передачі наведено у додатках №1,2,3, які є невідємною частиною даного акту.

Згідно з додатком № 2 до акту приймання-передачі майна від 03.07.2003 визначено майно, яке передається на баланс ДП "Укрриба", але за своїм технічним станом не може використовуватися для рибогосподарської діяльності. Зокрема, по філії "Заложці" рибдільниці "Бліх" було передано наступні гідротехнічні споруди:

- став Новосілка, площею 79 га під інвентарним номером 210;

- паводковий водоспуск під інвентарним номером 211;

- канал Заложці під інвентарним номером 333;

- роздільно-огороджувальна дамба під інвентарним номером 334;

- донний водоспад під інвентарним номером 335, які розташовані на території Залозецької селищної ради Зборівського району Тернопільської області.

В подальшому, між Державним підприємством "Укрриба" (поклажодавцем) та ОСОБА_1 господарством "Лан-2005" (зберігачем) 25.06.2013 укладено договір зберігання державного майна №11-Ф/13, відповідно до п.1.1 якого поклажодавець за участю уповноважених представників сторін передає, а зберігач приймає на відповідальне зберігання згідно з Актом приймання-передачі нерухоме державне майно - гідротехнічні споруди рибницьких ставів, які обліковуються на балансі поклажодавця і передані йому на підставі спільного наказу Міністерства аграрної політики України та Фонду державного майна України Про передачу гідротехнічних споруд від 06.05.2003 №126/752.

Обєктом зберігання є гідротехнічні споруди, включаючи ставкові рибоводні споруди, греблі, дамби, будівлі, насосні станції, пов'язані з ними робочі машини і обладнання, інше майно, що перебуває в державній власності відповідно до п. 1.1 договору. Зазначене майно розташоване поблизу смт. Залізці Зборівського району Тернопільської області інвентарні номери 210, 211, 333, 334, 335 (п.1.2, 1.3 правочину).

Відповідно до п.2.1 договору зберігач в 3-денний строк з моменту укладання договору приймає від поклажодавця майно згідно з Актом приймання-передачі.

Згідно з п.4.1 правочину за відповідальне зберігання майна щомісячний розмір плати складає 10 грн. (десять гривень 00 коп.), в тому числі ПДВ, з врахуванням щомісячного індексу інфляції. Плата за відповідальне зберігання майна перераховується на розрахунковий рахунок зберігача один раз на рік по закінченню календарного року до 15 січня наступного року.

У п.6.1 договору вказано, що він набуває чинності з дня його підписання і діє протягом десяти років з 25 червня 2013 року по 24 червня 2023 року.

Дія договору може бути припинена, зокрема за згодою сторін (п.6.3 правочину).

Відповідно до змісту п. 6.5 договору повернення зберігачем майна у випадку дострокового припинення договору або закінчення терміну його дії здійснюється Актом приймання - передачі, який складається в двох примірниках та підписується сторонами або уповноваженими представниками. Акт приймання-передачі складається у строк, передбачений письмовим повідомленням про дострокове розірвання договору. Майно вважається переданим з моменту підписання зазначеного Акту.

Будь-які зміни та доповнення до цього договору вносяться в письмовій формі в порядку, передбаченому чинним законодавством, і є невідємною частиною до договору (п. 8.2 правочину).

У п.9 договору вказано, що додатком №1 до нього є акт приймання передачі державного майна.

В матеріалах справи міститься Акт приймання передачі гідротехнічних споруд, які передаються на зберігання б/н від 26.06.2013, згідно якого Державне підприємство "Укрриба" (поклажодавець) передало ОСОБА_1 господарству "Лан-2005" (зберігачу) на відповідальне зберігання державне нерухоме майно (гідротехнічні споруди ставів), інвентарні номери 210, 211, 333, 334, 335 балансовою вартістю - 893541,88 грн., яке розташоване поблизу смт. Залізці Зборівського району Тернопільської області, а саме по філії Заложці:

1) став Новосілка р-д Бліх площею 79 га балансовою вартістю 62664,97 грн. (інвентарний номер 210);

2) паводковий водоспуск балансовою вартістю 55054,30 грн. (інвентарний номер 211);

3) канал Заложці балансовою вартістю 26999,81 грн. (інвентарний номер 333);

4) роздільно-огороджувальна дамба балансовою вартістю 709166,83 грн. (інвентарний номер 334);

5) донний водоспад балансовою вартістю 39655,97 грн. (інвентарний номер 335).

У додатку №1 від 16.09.2014 до договору №11-Ф/13 від 25.06.2013 «Протокол про договірну ціну за відповідальне зберігання державного майна, зазначену у договорі №11-Ф/13 від 25.06.2013» сторони обумовили, що щомісячна ціна за договором зберігання державного майна, за відповідальне зберігання гідротехнічних споруд, складає з ПДВ - 10 грн. із врахуванням щомісячного індексу інфляції.

Також, 16.09.2014 між сторонами укладено Додаткову угоду до договору зберігання державного майна №11-Ф/13 від 25 червня 2013 року, відповідно до п.1.1 якої відповідно до ст.944 ЦК України поклажодавець надає згоду зберігачеві на користування майном, переданим останньому на зберігання в порядку даного договору, а зберігач засвідчує свою обізнаність з усіма властивостями майна та його цільовим призначенням. Використання майна здійснювати відповідно до «Правил технічної експлуатації гідротехнічних споруд рибоводних господарств» (затв. наказом Державного департаменту рибного господарства України від 13.01.2004 № 6 та Виробничої програми, розробленої зберігачем та погодженою із поклажодавцем.

Згідно п.1.2 Додаткової угоди від 16.09.2014 зберігач зобовязується здійснювати оплату за користування державним майном, зазначеним в Акті приймання-передачі, щомісячно на розрахунковий рахунок Замовника не пізніше 14 числа місяця, наступного за звітним. Ціна за користування майном, визначена у Протоколі про договірну ціну, який є невідємною частиною договору, становить 2194,92 грн. в т. ч. ПДВ. Розмір щомісячної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

У разі затримки оплати за використання майна, переданого для зберігання, зберігач сплачує поклажодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати (п.1.3 додаткової угоди від 16.09.2014).

Відповідно до п. 1.4 додаткової угоди від 16.09.2014 у випадку порушення зберігачем умов договору поклажодавець на підставі ст. 236 ГК України, 953 ЦК України має право достроково припинити договір в односторонньому порядку, повідомивши про це зберігача листом. Договір вважається розірваним з моменту підписання Акта повернення майна.

Згідно п.1.7 додаткової угоди від 16.09.2014, вона набирає чинності з 16.09.2014.

У додатку №1 від 16.09.2014 до додаткової угоди від 16.09.2014 до договору №11-Ф/13 від 25.06.2013 «Протокол про договірну ціну за користування державним майном зазначену у договорі №11-Ф/13 від 25.06.2013» сторонами обумовлено, що щомісячна ціна за договором зберігання державного майна, за користування гідротехнічними спорудами, складає 2194,92 грн. в тому числі ПДВ, із врахуванням щомісячного індексу інфляції.

Згодом, 10.02.2015 між сторонами укладено Угоду про припинення діїдодаткової угоди від 16.09.2014 до договору зберігання державного майна №11-Ф/13 від 25.06.2014, у п. 1 якої зазначено, що відповідно до заяви зберігача, ч.1 ст.651 ЦК України, п.8.2 договору, сторони вважають додаткову угоду від 16.09.2014 до договору зберігання державного майна №11-Ф/13 від 25.06.2014 припиненою за згодою сторін із 10.02.2015. А у п.3 вказано, що угода набирає чинності з 10.02.2015.

В подальшому, 15.04.2015 між позивачем (поклажодавцем) та відповідачем (зберігачем) укладено Угоду про припинення дії договору зберігання державного майна №11-Ф/13 від 25.06.2013. У п.1 цієї Угоди зазначено, що відповідно до ч.1 ст.651 ЦК України та п.6.3 договору, сторони вважають договір зберігання державного майна №11-Ф/13 від 25.06.2013 припиненим за згодою сторін із 15.04.2015. Ця угода набирає чинності з 15.04.2015 (п.3 Угоди від 15.04.2015).

Разом з цим, суд зазначає, що в провадженні Господарського суду Тернопільської області перебувала справа №921/192/15-г/10 за позовом Заступника прокурора Тернопільської області, поданого в інтересах держави, в особі Державного агентства рибного господарства України, в особі Державного підприємства "Укрриба" до ОСОБА_1 господарства "ЛАН-2005", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 відділення Фонду Державного майна України по Тернопільській області про визнання недійсним договору зберігання № 11-Ф/13 від 25.06.2013, додаткової угоди та зобовязання повернути орендоване майно загальною балансовою вартістю 893 541,88 грн.

За результатами розгляду справи №921/192/15-г/10 судом постановлено ухвалу від 17.04.2015 про припинення провадження у справі, на підставі п.1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України через відсутність предмету спору. При цьому судом встановлено, що:

- 10.02.2015 між Держаним підприємством "Укрриба", в особі директора філії "Тернопільриба" ОСОБА_4 (який діє на підставі Положення та довіреності № 11-13789 від 15.09.2014) та ОСОБА_1 господарством "Лан-2005", в особі голови ОСОБА_2 було укладено Угоду про припинення дії додаткової угоди від 16.09.2014 до договору зберігання державного майна № 11-Ф/13 від 25.06.2013;

- 15.04.2015 між Держаним підприємством "Укрриба", в особі директора філії "Тернопільриба" ОСОБА_4 (який діє на підставі Положення та довіреності № 11-13/89 від 15.09.2014) та ОСОБА_1 господарством " Лан-2005", в особі голови ОСОБА_2 було укладено Угоду про припинення дії договору зберігання державного майна № 11-Ф/13 від 25.06.2013.

Станом на час розгляду справи №921/215/18, ухвала Господарського суду Тернопільської області від 17.04.2015 у справі №921/192/15-г/10 набрала законної сили, у передбаченому законом порядку оскаржена не була. Викладені в ній обставини, які стосуються факту укладення між ДП "Укрриба" та ФГ "Лан-2005" угод від 10.02.2015 та від 15.04.2015 стверджуються представниками тих самих сторін у справі №921/215/18.

Відповідно до ч.1 ст.75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Матеріали справи містять виписки по особовому рахунку філії «Укрриба» за 04.11.2014 та 17.12.2014, які вказують про поступлення на рахунок останньої відповідно коштів в сумі 1129,28 грн. та 2312,77 грн. від ФГ "Лан-2005". А також акти виконаних робіт (послуг) №100 від 30.09.2014 на суму 1129,28 грн., №112 від 31.10.2014 на суму 2312,77 грн., №124 від 30.11.2014 на суму 2356,72 грн., №136 від 31.12.2014 на суму 2427,42 грн., скріплені підписами та печатками сторін у справі. Усі дії, за твердженням позивача (оплата та оформлення Актів) вчинені з урахуванням додаткової угоди.

За твердженням позивача неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань по оплаті коштів, обумовлених додатковою угодою від 16.09.2014 до договору зберігання №11-Ф/13 від 25.06.2013, стало підставою для звернення позивача до суду з вимогою про відновлення його порушених прав.

З'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи сторін, оцінивши докази, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Статтями 15, 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Нормами ст. 599 ЦК України, ст. 202 ГК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з умов договору зберігання державного майна від 25.06.2013 №11-Ф/13 (з врахуванням укладеної до нього додаткової угоди від 16.09.2014), зокрема п.1.2 зберігач зобовязався здійснювати оплату за користування державним майном, зазначеним в Акті приймання-передачі, щомісячно на розрахунковий рахунок замовника не пізніше 14 числа місяця, наступного за звітним.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Додаткова угода від 16.09.2014 до договору зберігання державного майна від 25.06.2013 №11-Ф/13 припинена 10.02.2015, на підставі Угоди про припинення дії додаткової угоди від 16.09.2014 до договору зберігання державного майна №11-Ф/13 від 25.06.2014. А договір в цілому припинив дію 15.04.2015.

З наявного в матеріалах справи розрахунку від 05.07.2018 за №11-09/93, а також письмових пояснень від 17.09.2018 за №11-09/138 вбачається, що повна сума нарахованої позивачем плати згідно з додатковою угодою від 16.09.2014 складає 11575,93 грн.

На протязі дії додаткової угоди від 16.09.2014 відповідачем здійснювалась часткова оплата вартості за користування майном, а саме 04.11.2014 на суму 1129,28 грн. та 17.12.2014 на суму 2312,77 грн. Підтвердженням цього слугують наявні в матеріалах справи виписки по особовому рахунку філії «Тернопільриба» Державного підприємства «Укрриба» за 04.11.2014 та 17.12.2014.

ДП "Укрриба" в судовому порядку заявлено до стягнення з ФГ "Лан-2005" 8133,88 грн. боргу, обчисленого за додатковою угодою. З розрахунку суми основного боргу вбачається, що нарахування здійснено за 15 днів вересня 2014 року до 10 лютого 2015 року, з врахуванням часткової оплати та в межах дії умов додаткової угоди щодо розміру платежу та строків внесення.

З врахуванням ч.1 ст.530 ЦК України та умов п.1.2 додаткової угоди від 16.09.2014 (до договору зберігання державного майна від 25.06.2013 №11-Ф/13), судом зясовано, що зобовязання по сплаті останнього платежу (за 9 днів лютого 2015 року) у відповідача настало 15.03.2015.

Достатніх доказів сплати боргу відповідачем не надано.

Разом з цим, ст. 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Будь-яких доказів протилежного, в т.ч. визнання договору №11-Ф/13 від 25.06.2013 та додаткової угоди від 16.09.2014 недійсними в судовому порядку, матеріали справи №921/215/18 не містять.

Розгляд спору у справі №921/192/15-г/10 за позовом Заступника прокурора Тернопільської області, поданого в інтересах держави, в особі Державного агентства рибного господарства України, в особі Державного підприємства "Укрриба" до ОСОБА_1 господарства "ЛАН-2005", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 відділення Фонду Державного майна України по Тернопільській області про визнання недійсним договору зберігання №11-Ф/13 від 25.06.2013, додаткової угоди та зобовязання повернути орендоване майно загальною балансовою вартістю 893541,88 грн. завершився винесенням 17.04.2015 ухвали про припинення провадження у справі за відсутності предмета спору.

Таким чином, визначена ст. 204 ЦК України презумпція правомірності договору №11-Ф/13 від 25.06.2013 та додаткової угоди від 16.09.2014 у встановленому Законом порядку спростована не була.

Здійснення відповідачем часткової оплати за користування майном після укладення додаткової угоди також свідчить про схвалення її умов.

За таких обставин, обґрунтованими є доводи позивача з приводу невиконання відповідачем своїх грошових зобовязань на загальну суму 8133,88 грн.

У зв'язку з порушенням виконання грошового зобов'язання, позивач просить стягнути з відповідача 10242,88 грн. пені (з врахуванням п. 1.3 додаткової угоди від 16.09.2014), а також (в порядку ст. 625 ЦК України) 9240,70 грн. - інфляційних нарахувань та 832,73 грн. 3% річних.

Разом з тим, відповідач звернувся до суду із заявою від 15.07.2018 про застосування строку позовної давності.

Як зазначив Конституційний Суд України, строки звернення до суду як складова механізму реалізації права на судовий захист є однією з гарантій забезпечення прав і свобод учасників правовідносин (абзац п'ятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012).

Загальні положення щодо позовної давності та порядку її обчислення, що підлягають застосуванню під час вирішення спорів між сторонами, визначені у главі 19 ЦК України.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

За змістом ч.1 ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи (Постанова пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013) .

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Згідно з ч.3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Позовна заява Державного підприємства «Укрриба» під вих. №11-09/80 датована 08.06.2018. Згідно відбитку штампу Укрпошти на конверті, позивач звернувся до суду з позовом 16.06.2018 (вх. № 253 від 19.06.2018 по Господарському суду Тернопільської області), тобто після спливу трирічного строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України (з урахуванням настання кінцевого строку сплати заявленої до стягнення суми - 15.03.2015).

Оскільки позивачем не зазначено, існування вагомих об'єктивних причин, що стали перешкодою для своєчасного звернення з позовом до суду, суд приходить до висновку про відсутність підстав для захисту порушеного права позивача поза межами строку позовної давності, оскільки відповідно до вимог ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги, вважається, що позовна давність сплила і до додаткових вимог (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставне майно тощо), які в даній справі нараховані ДП "Укрриба" у вигляді 10242 грн. 88 коп. пені, 832 грн.73 коп. 3 % річних та 9240 грн. 70 коп. -інфляційних втрат.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.04.2018 № 904/34/17 та від 18.07.2018 у справі №924/977/17.

Відповідно до ч.4 ст.236 ГПК України, ч.6 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

За таких обставин, в задоволенні позову слід відмовити на підставі ч. 4 ст. 267 ЦК України.

Згідно з приписами ст.ст. 123, 129 ГПК України, судові витрати позивачу не відшкодовуються.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 3, 4, 13, 20, 73-86, 91, 123, 129, 233, 236-240 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1.В задоволенні позову відмовити.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обовязки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне рішення складено 19 жовтня 2018 року.

Суддя І.П. Шумський