ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" жовтня 2018 р.м. ХарківСправа № 922/1569/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калантай М.В.

при секретарі судового засідання Заводовій К.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "ОСОБА_1 ОСОБА_2", м.Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіональний центр шляхобудівництва", м.Коростень Житомирської області за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача: 1 Окремого відділу капітального будівництва Державної прикордонної служби України, м.Київ
про визнання недійсним акту
за участю представників:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

від третьої особи: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "ОСОБА_1 ОСОБА_2" (далі за текстом - позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіональний центр шляхобудівництва" (далі за текстом - відповідач) про визнання частково недійсним акту приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2) за грудень 2015 року.

На підтвердження позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач, як субпідрядник за договором субпідряду №51-15-2 від 10.09.2015 завищив обсяги виконаних робіт, які були включені до акту приймання будівельних робіт (форма КБ-2) за грудень 2015 року, підписаного сторонами. У зв'язку з чим, позивач вважає, що даний акт має бути визнаний недійсним в частині включення таких робіт на підставі статті 230 ЦК України.

09 липня 2018 року від відповідача надійшов відзив за підписом представника відповідача, у якому він проти позову заперечив, посилаючись на його необґрунтованість. При цьому посилається на обставини, що встановлені судовими рішеннями у справі №922/4303/17, щодо повного обсягу виконаних ТОВ "Регіональний центр шляхобудівництва" робіт за спірним актом приймання виконаних будівельних робіт. Також, вважає, що спірний акт не є правочином в розумінні статті 202 ЦК України або актом, який носить характер обов'язкових до виконання ненормативних актів, а тому позивачем обрано неналежний спосіб захисту. Крім того, щодо поставлених у позові запитань позивача повідомив, що керівник відповідача не може повідомити про обставини, що мали місце у листопаді-грудні 2015 року, оскільки не працював в той час на підприємстві.

У підготовчому засіданні 10.07.2018 судом оголошено перерву до 31.07.2018.

16 липня 2018 року від відповідача надійшли додаткові пояснення, в яких він вказує, що позивачем обрано невірний спосіб захисту, а тому просить закрити провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 231 ГПК України.

26 липня 2018 року від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій він проти доводів відповідача заперечив. Вказує, що оспорюваний акт приймання виконаних будівельних робіт може бути визнаний недійсним у судовому порядку; невиконання відповідачем повного обсягу робіт підтверджується довідкою №06-08-09.017 від 18.03.2016, складеною Державною фінансовою інспекцією в Житомирській області; роботи, що не були виконані відповідачем, були виконані позивачем. Також позивач звертає увагу на невиконання відповідачем обов'язку щодо надання відповідей на поставлені в позові запитання в порядку статті 90 ГПК України.

Також 26.07.2018 позивачем подано клопотання про виклик свідків, а саме керівника відповідача на час виконання спірних робіт - ОСОБА_3 та керівника проекту - ОСОБА_4 Клопотання мотивовано тим, що відповідач в порушення вимог статті 90 ГПК України не надав відповіді на поставлені позивачем у позові запитання.

У підготовчому засіданні 31.07.2018 представником позивача було додатково заявлено усне клопотання про зобов'язання відповідача надати відповідь на поставлені йому у позові запитання в порядку статті 90 ГПК України.

Ухвалою від 31.07.2018 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів; відкладено підготовче засідання на 28.08.2018; зобов'язано відповідача протягом 10-ти днів з дня отримання даної ухвали надати вичерпну відповідь окремо на кожне питання, що були поставлені позивачем у позовній заяві в порядку статті 90 ГПК України; в задоволенні клопотання позивача про виклик свідків відмовлено.

10 серпня 2018 року від позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій він просить вжити заходи забезпечення позову шляхом: заборони будь-яким фізичним та юридичним особам, у тому числі банківськім установам, передавати майно, у тому числі грошові кошти, які належать Товариству з обмеженою відповідальністю фірма "ОСОБА_1 груп інтернешнл", будь-яким третім особам, у тому числі Товариству з обмеженою відповідальністю "Регіональний центр Шляхобудівництва"; накладення арешту на всі банківські рахунки відкриті Товариством з обмеженою відповідальністю фірма "ОСОБА_1 груп інтернешнл" в банківських установах; накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "ОСОБА_1 груп інтернешнл".

Ухвалою від 10.08.2018 у задоволенні даної заяви відмовлено через те, що наведені позивачем обставини не можуть бути підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

20 серпня 2018 року до суду надійшла заява свідка, підписана керівником відповідача, в якій містяться відповіді на запитання позивача, викладені у позовній заяві. Зокрема, керівником відповідача повідомлено, що посадовими особами TOB "Регіональний центр шляхобудівництва", які контактували (спілкувалися) з представниками TOB "ОСОБА_1 ОСОБА_2" та отримували інформацію та документацію щодо виконання договору субпідряду №51-15-2 від 10.09.2015 р. були: директор ОСОБА_3, керівник проекту ОСОБА_4, головний бухгалтер ОСОБА_5, які станом на сьогоднішній день на підприємстві не працюють; посадовою особою TOB "Регіональний центр Шляхобудівництва", який безпосередньо контролював ведення робіт за договором субпідряду №51-15-2 від 10.09.2015 був керівник проекту ОСОБА_4; перелік та об'єм робіт, безпосередньо виконаних TOB "Регіональний центр Шляхобудівництва" перевірено та встановлено згідно довідок №06-08-09/016 від 26.02.2016 та №06-08-09/017 від 18.03.2016 Державної фінансової інспекції в Житомирській області; кількість та вид техніки, яку підприємство залучало до виконання робіт за договором субпідряду №51-15-2 від 10.09.2015 перераховується та підтверджується довідками №06-08-09/016 від 26.02.2016 та №06-08-09/0 від 18.03.2016 Державної фінансової інспекції в Житомирської області.

27 серпня 2018 року від позивача надійшло заперечення на заяву свідка відповідача, в якому позивач посилається на те, що відповідач не зазначив якими саме первинними документами підтверджено обсяг виконаних робіт та кількість працівників і техніки, що були залучені ним до виконання робіт.

Також, 27.08.2018 позивачем надано копію виконавчої схеми рокадної дороги, на якій відповідач повинен був виконати роботи.

28 серпня 2018 року від позивача надійшло клопотання про призначення оціночно-будівельної експертизи. Дане клопотання мотивовано тим, що для повного та вичерпного з'ясування обставин, що мають істотне значення для справи, та потребують спеціальних знань в галузі ведення обліку, розрахунків у будівельній сфері, для підтвердження чи спростування правильності розрахунку об'ємів та вартості робіт, які були фактично виконані відповідачем, необхідно провести судову оціночно-будівельну експертизу із залученням стороннього незалежного експерта, що має необхідні встановлені законом повноваження та відповідні ліцензії та дозволи для здійснення судово-економічних експертиз.

Ухвалою від 28.08.2018 підготовче засідання відкладено на 06.09.2018.

29 серпня 2018 року від третьої особи надійшло пояснення на позовну заяву, в якому вона підтримала позовні вимоги, посилаючись на акт від 12.08.2016. При цьому, третя особа заперечила посилання позивача на те, що саме вона рекомендувала відповідача як субпідрядника.

31 серпня 2018 року від позивача надійшло уточнене клопотання про призначення оціночно-будівельної експертизи.

Ухвалою від 06.09.2018 підготовче засідання відкладено на 13.09.2018.

У підготовчому засіданні 13.09.2018 судом постановлено ухвали без виходу до нарадчої кімнати про відмову у задоволенні клопотання про проведення судової експертизи, оскільки поставлені позивачем питання не стосуються предмету даного спору, а також про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 03.10.2018.

03 жовтня 2018 року від позивача надійшло клопотання про відкладення судового засідання у зв'язку із хворобою представника.

Ухвалою від 03.10.2018 судове засідання відкладено на 09.10.2018.

У призначене судове засідання представники сторін та третьої особи не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили. Про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Згідно статті 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно і повно дослідивши надані до матеріалів справи докази, суд встановив наступне.

Між ТОВ фірма "ОСОБА_1 груп ОСОБА_2" (генпідрядник) та 1 окремим відділом капітального будівництва Державної прикордонної служби України (замовник) 17.08.2015 укладено договір підряду № 51-15, згідно якого генпідрядник зобовязався виконати роботи по обєкту: Інженерно-технічне облаштування Українсько-російського державного кордону, територій, прилеглих до районів проведення антитерористичної операції та Автономної Республіки Крим (шифр 388-21-15-5).

З метою виконання договору підряду № 51-15 між ТОВ "Регіональний центр шляхобудівництва" та ТОВ фірмою "ОСОБА_1 ОСОБА_2" 10 вересня 2015 року було укладено договір субпідряду № 51-15-2 (надалі - Договір) про виконання робіт по інженерно-технічному облаштуванню українсько-російського державного кордону, територій, прилеглих до районів проведення антитерористичної операції та Автономної Республіки Крим (шифр 388-21-15-5).

Відповідно до умов Договору ТОВ "Регіональний центр шляхобудівництва", як субпідрядник, зобовязувався виконати роботи та передати в обумовлені строки обєкт, а ТОВ фірма "ОСОБА_1 ОСОБА_2", як генпідрядник, прийняти виконані роботи та оплатити їх на умовах, що зазначені в договорі.

Пунктом 4.2 Договору визначено, що генпідрядник проводить розрахунки з субпідрядником на підставі рахунку останнього та акту приймання виконаних підрядних робіт (форма КБ-2в) та довідки про вартість виконаних підрядних робіт (форма КБ-3).

Пунктами 11.1-11.4 Договору встановлено, що здавання-прийняття робіт здійснюється поетапно шляхом підписання сторонами проміжних та кінцевого "Акту приймання виконаних підрядних робіт" (форма КБ-2в) та "Довідки про вартість виконаних підрядних робіт" (форма КБ-3). Оформлення акту приймання виконаних підрядних робіт та довідки про вартість виконаних підрядних робіт і необхідних документів до них здійснюється субпідрядником. Підрядник зобов'язується розпочати прийняття робіт за актом (форма КБ-2в) та довідки (КБ-3) негайно після отримання відповідного повідомлення субпідрядника. Генпідрядник має право відмовитись від прийняття робіт виключно у разі виявлення недоліків, які виключають можливість використання результатів та взагалі не можуть бути усунені будь-якою особою. В іншому випадку, при виявленні недоліків, що виникли з вини субпідрядника, генпідрядник приймає роботи та підписує акт після усунення субпідрядником визначених недоліків.

На виконання даних приписів Договору відповідачем були складені акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2015 року та довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2015 року, які в подальшому були підписані уповноваженими представниками та скріплені печатками обох сторін.

Як вказує позивач у позові, через несприятливі погодні умови у грудні 2015 року підписання вказаних документів було здійснено з його боку без перевірки обсягу виконаних робіт, що були в них зазначені. Фактичні об'єми виконаних субпідрядником робіт по Договору були перевірені ним лише у березні 2016 року. Зокрема, при перевірці представники позивача встановили, що субпідрядником були завищені обсяги виконаних ним робіт, тобто вони не відповідали фактично виконаним субпідрядником обсягам робіт.

Враховуючи встановлені обсяги фактично виконаних відповідачем робіт за Договором та їх вартість, позивачем було зроблено відповідне уточнення за актом виконаних робіт (КБ2В) та складено "Акт приймання виконаних робіт за серпень 2016р. Коригування обсягів виконаних робіт по акту №1 за листопад 2015р. на суму 3158526,89грн. та акту №2 за грудень 2015р. на суму 2361062,66грн." Однак даний уточнений акт відповідачем не підписано.

У жовтні 2016 року позивач отримав претензію відповідача вих.№19 від 13.10.2016 щодо сплати заборгованості за Договором.

На вказану претензію позивач своїм листом вих. №25/10 від 27.10.2016 повідомив відповідача, що при підписанні акту виконаних робіт (КБ2В) співробітниками субпідрядника були завищені фізичні обсяги робіт і вказав, що при комісійному обмірі за участю виконроба субпідрядника ОСОБА_4 були встановлені фактичні обсяги робіт, виконаних субпідрядником. На підставі відкоригованих обсягів робіт було зроблено уточнення за актами виконаних робіт (КБ2В), їх сума склала - 4 718 603,00грн.

Враховуючи вищевикладені обставини, позивач звернувся до господарського суду Харківської області з даним позовом, у якому просив визнати недійсним акт приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2) за грудень 2015 року в частині найменувань робіт, наведених в позовній заяві.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Статтею 875 ЦК України визначено, що за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта.

Відповідно до частин 1, 4 статті 882 ЦК України замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов'язаний негайно розпочати їх прийняття.

Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Таким чином, чинне законодавство передбачає можливість визнання акту прийняття виконаних робіт недійсним за наявності одночасно двох умов:

1) даний акт не підписано однією із сторін і про це зазначено в акті;

2) мотиви відмови другої сторони від підписання акта є обґрунтованими.

Однак у даному випадку, акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2015 року підписано уповноваженими представниками обох сторін без будь-яких зауважень та скріплено їх печатками.

Отже, такий акт в будь-якому випадку не може бути визнаний судом недійсним.

Разом із тим суд зазначає, що пунктом 20 постанови пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Таким чином, позивачу слід довести належними та допустимими доказами факт того, що відповідач діючи з прямим умислом вчинив певні дії або бездіяльність спрямовану на введення позивача (його уповноважених представників) в оману при підписанні акту виконаних робіт за грудень 2015 року.

Однак такі докази в матеріалах справи відсутні, а тому позиція позивача щодо введення його в оману відповідачем є лише припущенням.

Фактично доводи позивача щодо введення його в оману полягають у тому, що його уповноважений представник підписав оспорюваний акт без фактичної перевірки обсягу виконаних відповідачем робіт.

У зв'язку з цим, суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Таким чином, кожний суб'єкт господарювання несе ризики неналежного ставлення його працівників до своїх посадових обов'язків, зокрема, у випадку невчинення ними певних дій, які вони повинні були вчинити.

Так, норми статті 882 ЦК України, а також положення розділами 11, 12 Договору передбачають механізм реалізації генпідрядником дій, у випадку наявності заперечень, які виникають при прийнятті підрядних робіт. Однак, у даному випадку представник позивача від виконання обов'язку перевірити обсяг виконаних позивачем робіт ухилився.

Доводи позивача про несприятливі погодні умови, які заважали здійснити перевірку виконаних робіт при підписанні акту, будь-якими доказами не підтверджено.

Також, слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до відповідача з листами або претензіями щодо невідповідності об'єму виконаних робіт до жовтня 2016 року. Тобто протягом 10 місяців позивачем не вживалися будь-які заходи щодо вирішення даного питання, а перше звернення до відповідача з листом від 27.10.2016 №25/10 відбулося лише у відповідь на претензію відповідача про сплату заборгованості. Наявна у справі копія акту виконаних робіт на ділянці Тернова-Нескучне (т.1 а.с.40) не містить дати його складання, а також печатки відповідача.

З урахуванням викладеного, суд не знаходить підстав для визнання недійсним акту приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2) за грудень 2015 року в частині, що вказана позивачем.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись статтями 129, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 19.10.2018 р.

Суддя ОСОБА_6