РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.10.2018Справа № 910/7977/18

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді: Літвінової М.Є.

за участю секретаря судового засідання: Зінчук С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард»

до Національного банку України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Фінансова ініціатива»

про визнання припиненим Іпотечного договору від 20.02.2009, посвідченого

приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мойсеєнко Т.О., зареєстрованого в реєстрі за № 504, укладеного між Національним банком

України та ВАТ «Кіровський»

Представники учасників справи:

від позивача: Зеленковський О.О. за довіреністю від 01.10.2018;

від відповідача: Гончар В.М. за довіреністю № 18-0014/19790 від 06.04.2018;

від третьої особи: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Агрохолдинг Авангард» (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Національного банку України (далі - відповідач) про визнання припиненим Іпотечного договору від 20.02.2009, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мойсеєнко Т.О., зареєстрованого в реєстрі за № 504, укладеного між Національним банком України та ВАТ «Кіровський».

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач вказує на те, що 20.02.2009 року між ВАТ «Кіровський» (правонаступником якого є позивач), як іпотекодавцем, та відповідачем як іпотекодержателем, було укладено вищевказаний Іпотечний договір, пунктом 25 якого передбачено термін його дії - до повного виконання іпотекодержателем зобов'язань за кредитним договором. Оскільки зобов'язання за Кредитним договором відповідачем як іпотекодержателем були виконані, позивач вважає, що в силу приписів частини 1 статті 17 Закону України «Про іпотеку» строк дії Іпотечного договору закінчився з моменту надання кредиту Національним банком України позичальнику.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.06.2018 вищевказану позовну заяву залишено без руху на підставі статті 174 Господарського процесуального кодексу України та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подано заяву про усунення недоліків.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.07.2018 відкрито провадження у справі № 910/7977/18, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, на підставі статті 50 Господарського процесуального кодексу України залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова ініціатива», підготовче засідання призначено на 01.08.2018 року.

27 липня 2018 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача подано відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого відповідач проти задоволення позову заперечує, оскільки в оспорюваному договорі мала місце описка, зумовлена неправильним написанням слів у визначенні сторони правочину, адже фраза «термін дії договору до повного виконання Іпотекодержателем зобов'язань за кредитним договором» суперечить принципам оформлення та передачі в іпотеку нерухомого майна, оскільки призначення іпотечного майна є саме забезпечення виконання умов кредитного договору позичальником. Відповідач вказує, що сама правова природа договору іпотеки передбачає виконання обов'язків іпотекодавцем та позичальником, і не іпотекодерджателем, як це помилково було зазначено в пункті 25 Іпотечного договору.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 01.08.2018 підготовче засідання відкладено на 05.09.2018 року.

28 серпня 2018 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подано відповідь на відзив, відповідно до змісту якого не погоджується із запереченнями відповідача.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.09.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 26.09.2018 року.

Проте, у зв'язку з тим, що на 26.09.2018 року Вищою кваліфікаційною комісією суддів України було призначено проведення співбесіди в межах кваліфікаційного оцінювання суддів, ухвалою господарського суду міста Києва від 20.09.2018 судове засідання призначено на 02.10.2018 року

У судовому засіданні 02.10.2018 року представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 02.10.2018 року проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Представник третьої особи у судове засідання 02.10.2018 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Статтею 202 Господарського процесуального кодексу України визначені наслідки неявки в судове засідання учасника справи.

Зокрема, згідно із частиною 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Зважаючи на те, що неявка представника третьої особи не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Водночас, оскільки суд надавав можливість учасникам справи реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд не знаходить підстав для відкладення розгляду справи.

Судом, враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25 січня 2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання «розумності» строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету

У судовому засіданні 02.10.2018 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

20 лютого 2009 року між відповідачем (Кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю Комерційний банк «Фінансова ініціатива» (Позичальник) було укладено Кредитний договір № 12/09/2, згідно з пунктом 1.1. якого в рахунок відкритої кредитної лінії за кредитним договором від 16.12.2009 № 12/09 Кредитор надає Позичальнику кредит на суму 200 000 000, 00 грн. на строк з 20.09.2009 по 09.02.2010 з оплатою 16,50% річних.

Кредитор зобов'язується у день підписання цього договору та договорів іпотеки перерахувати на рахунок Позичальника кредит в сумі 200 000 000, 00 грн., а Позичальник зобов'язується повернути Кредитору 09 лютого 2010 року суму кредиту та суму процентів за його користування (пункти 2.1., 2.3.1. Кредитного договору).

В подальшому, між Кредитором та Позичальником було укладено ряд Договорів про внесенні змін до Кредитного договору від 20.09.2009.

В забезпечення виконання Позичальником взятих на себе за вищевказаним Кредитним договором зобов'язань, 20 лютого 2009 року між Відкритим акціонерним товариством «Кіровський» (правонаступником якого є позивач згідно з пунктом 1.4. Статуту), як Іпотекодавцем, та відповідачем, як Іпотекодержателем, було укладено Іпотечний договір, посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мойсеєнко Т.О., зареєстрований в реєстрі за № 504.

Пунктом 1 Іпотечного договору передбачено, що цей Договір забезпечує вимоги Іпотекодержателя, що випливають з Кредитного договору № 12/09/2 від 20.02.2009, укладеного між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем з:

- повернення кредиту для підтримання ліквідності в сумі 200 000 000, 00 грн. строком повернення на строк з 20.02.2009 року по 09.02.2010 року;

- сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 16,5% річних щомісячно;

- сплати штрафних санкцій у розмірі передбаченому Кредитним договором.

Іпотекою за цим договором також забезпечуються вимоги Іпотекодержателя щодо відшкодування:

- витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки;

- витрат на утримання і збереження предмета іпотеки;

- витрат на страхування предмета іпотеки, якщо витрати на страхування предмету іпотеки зроблені Іпотекодержателем;

- збитків, завданих порушенням умов цього іпотечного договору та Кредитного договору.

Згідно з пунктом 5 Іпотечного договору в забезпечення виконання Іпотекодавцем зобов'язань за Кредитним договором Іпотекодавець надає в іпотеку підприємство, як цілісний майновий комплекс, в тому числі наступне нерухоме майно загальною ринковою вартістю 43 428 139, 00 грн.:

5.1. Будівля водокачки, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Кіровоградський район, село Вільне, вулиця Джерельна, будинок 3. Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на будівлі, виданого Вільненською сільською радою, Кіровоградського району Кіровоградської області 31.07.2003 року за № 169. Право власності на предмет іпотеки зареєстроване в Обласному комунальному підприємстві «Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» 14.05.2004 р. реєстраційний № 5830808, номер запису 59 в книзі 1, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 3578213 від 14.05.2004 року. Відповідно до Витягу № 21137731 з реєстру прав власності на нерухоме майно від 03.12.2008 р., виданого Обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» вартість предмету іпотеки складає 44 441, 15 грн.

5.2. Птахокомплекс, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Кіровоградський район, село Вільне, вулиця Леніна, будинок 1-А. Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на будівлі, виданого Вільненською сільською радою, Кіровоградського району Кіровоградської області 01.04.2002 року за № 25. Право власності на предмет іпотеки зареєстроване в Обласному комунальному підприємстві «Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» 01.04.2002 р. реєстраційний № 1336113, записане в реєстрову книгу № 56/1к.вл. Відповідно до Витягу № 21139326 з реєстру прав власності на нерухоме майно від 03.12.2008 р., виданого Обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» вартість предмету іпотеки складає 25 102 175, 08 грн.

5.3. Комплекс, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Кіровоградський район, село Вільне, вулиця Леніна, будинок 27. Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на будівлі, виданого Вільненською сільською радою, Кіровоградського району Кіровоградської області 31.07.2003 року за № 170. Право власності на предмет іпотеки зареєстроване в Обласному комунальному підприємстві «Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» 15.10.2003 р. реєстраційний № 3039990, номер запису 66 в книзі 1, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1728863 від 15.10.2003 року. Відповідно до Витягу № 21133181 з реєстру прав власності на нерухоме майно від 03.12.2008 р., виданого Обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» вартість предмету іпотеки складає 97 630, 05 грн.

5.4. Нежитлова будівля, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Кіровоградський район, село Вільне, вулиця Леніна, будинок 25. Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на будівлі, виданого Вільненською сільською радою, Кіровоградського району Кіровоградської області 31.07.2003 року за № 163. Право власності на предмет іпотеки зареєстроване в Обласному комунальному підприємстві «Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» 15.10.2003 р. реєстраційний № 3039764, номер запису 61 в книзі 1, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1728741 від 15.10.2003 року. Відповідно до Витягу № 21137842 з реєстру прав власності на нерухоме майно від 03.12.2008 р., виданого Обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» вартість предмету іпотеки складає 10 340, 03 грн.

5.5. Комплекс, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Кіровоградський район, село Вільне, вулиця Леніна, будинок 29. Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на будівлі, виданого Вільненською сільською радою, Кіровоградського району Кіровоградської області 30.07.2003 року за № 162. Право власності на предмет іпотеки зареєстроване в Обласному комунальному підприємстві «Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» 15.10.2003 р. реєстраційний № 3040276, номер запису 68 в книзі 1, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1729021 від 15.10.2003 року. Відповідно до Витягу № 21133379 з реєстру прав власності на нерухоме майно від 03.12.2008 р., виданого Обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» вартість предмету іпотеки складає 557 904, 22 грн.

5.6. Комплекс, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Кіровоградський район, село Вільне, вулиця Леніна, будинок 1. Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на будівлі, виданого Вільненською сільською радою, Кіровоградського району Кіровоградської області 31.07.2003 року за № 168. Право власності на предмет іпотеки зареєстроване в Обласному комунальному підприємстві «Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» 15.10.2003 р. реєстраційний № 3024749, номер запису 65 в книзі 1, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1727069 від 15.10.2003 року. Відповідно до Витягу № 21137436 з реєстру прав власності на нерухоме майно від 03.12.2008 р., виданого Обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» вартість предмету іпотеки складає 235 127, 49 грн.

5.7. Комплекс, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Кіровоградський район, село Вільне, вулиця Леніна, будинок 34. Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на будівлі, виданого Вільненською сільською радою, Кіровоградського району Кіровоградської області 31.07.2003 року за № 166. Право власності на предмет іпотеки зареєстроване в Обласному комунальному підприємстві «Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» 15.10.2003 р. реєстраційний № 3041127, номер запису 63 в книзі 1, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1729967 від 15.10.2003 року. Відповідно до Витягу № 21133061 з реєстру прав власності на нерухоме майно від 03.12.2008 р., виданого Обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» вартість предмету іпотеки складає 21 469, 98 грн.

5.8. Комплекс, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Кіровоградський район, село Вільне, вулиця Леніна, будинок 36. Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на праві власності на будівлі, виданого Вільненською сільською радою, Кіровоградського району Кіровоградської області 31.07.2003 року за № 165. Право власності на предмет іпотеки зареєстроване в Обласному комунальному підприємстві «Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» 15.10.2003 р. реєстраційний № 3042230, номер запису 67 в книзі 1, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1730143 від 15.10.2003 року. Відповідно до Витягу № 21132919 з реєстру прав власності на нерухоме майно від 03.12.2008 р., виданого Обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» вартість предмету іпотеки складає 44071, 90 грн.

5.9. В забезпечення виконання Іпотекодавцем зобов'язань за Кредитним договором Іпотекодавець надає в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно, яке перелічене в Додатку № 1, який є невід'ємною частиною цього договору, загальною оціночною вартістю 42 617 894, 00 грн., інші оборотні та необоротні активи, нематеріальні активи, незавершене будівництво і довгострокові фінансові інвестиції. Ринкова вартість предмета іпотеки становить 152 587 033, 00 грн., що підтверджується Висновком оцінювача про вартість цілісного майнового комплексу ВАТ «Кіровський» станом на 01.10.2008, наданим Фізичною особою - підприємцем Гуменюком В.В. (Сертифікат суб'єкта оціночної діяльності НОМЕР_1, виданий Фондом державного майна України 19.05.2008 р.; Свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів НОМЕР_2 від 21.05.2008 року).

Сторони визначили, що вартість предмета іпотеки складає 152 587 033, 00 грн. (пункт 9 Іпотечного договору).

Пунктом 25 Іпотечного договору сторони визначили термін дії договору - до повного виконання Іпотекодержателем зобов'язань за Кредитним договором, зазначеним в п. 1 цього договору, та всім додатковим угодам до нього.

У позовній заяві позивач вказує на те, що у справі № 910/17744/17 за позовом Національного банку України до Публічного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард», третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» про звернення стягнення за Іпотечним договором від 20.02.2009, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мойсеєнко Т.О., зареєстрованим в реєстрі за № 504, укладеним між Національним банком України та ВАТ «Кіровський», відповідач стверджував про виконання умов Кредитного договору № 12/09/2 від 20.02.2009, а саме надання кредиту третій особі як позичальнику.

Таким чином, посилаючись на положення частини 1 статті 17 Закону України «Про іпотеку» позивач вважає, що строк дії Іпотечного договору закінчився з моменту надання відповідачем кредиту позичальнику, у зв'язку з чим просить суд визнати спірний іпотечний договір припиненим.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Отже, наведені приписи чинного законодавства визначають об'єктом захисту, в тому числі судового, порушене, невизнане або оспорюване право.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб'єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб'єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов'язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Крім того, за приписами процесуального законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб'єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

Конституційний Суд України у рішенні від 01.12.2004 № 18-рп/2004 у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес), роз'яснив поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається у частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права" (інтерес у вузькому розумінні цього слова), означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб'єктивного права; б) є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб'єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. Поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права" має один і той же зміст.

У цьому Рішенні Конституційного Суду України надано офіційне тлумачення поняття "охоронюваний законом інтерес", як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Тобто інтерес позивача має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам і відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого надано в резолютивній частині зазначеного Рішення Конституційного Суду України.

Реалізуючи передбачене право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Проте, позивачем у позовній заяві не визначено і не обґрунтовано у чому саме полягає порушення відповідачем його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду.

При цьому, надаючи відповідно до вимог пункту 3 частини 4 статті 238 Господарського процесуального кодексу України оцінку аргументам позивача щодо наявності підстав для задоволення позову, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

В даному випадку, укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є Іпотечним договором, який підпадає під правове регулювання відповідних положень Цивільного кодексу України та Закону України «Про іпотеку».

Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частини 1 та 5 статті 3 Закону України «Про іпотеку»).

Тобто, вже при визначенні законодавцем порядку виникнення та застосування іпотеки поряд із її похідним характером від основного зобов'язання (пов'язаності з ним) закладається альтернативність її дійсності: як до припинення основного зобов'язання, так і до закінчення строку дії іпотечного договору.

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Істотні умови Іпотечного договору визначено у статті 18 Закону України «Про іпотеку», перелік яких є вичерпним.

Так, названою правовою нормою (в редакції на день укладання спірного договору) встановлено, що іпотечний договір повинен містити такі істотні умови:

1) для іпотекодавця та іпотекодержателя - юридичних осіб відомості про:

для резидентів - найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб - підприємців;

для нерезидентів - найменування, місцезнаходження та державу, де зареєстровано особу;

для іпотекодавця та іпотекодержателя - фізичних осіб відомості про:

для громадян України - прізвище, ім'я, по батькові, адресу постійного місця проживання та індивідуальний ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів;

для іноземців, осіб без громадянства - прізвище, ім'я, по батькові (за наявності), адресу постійного місця проживання за межами України;

2) зміст та розмір основного зобов'язання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов'язання;

3) опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційні дані. При іпотеці земельної ділянки має зазначатися її цільове призначення;

4) посилання на видачу заставної або її відсутність.

Серед визначених наведеною нормою істотних умов договору відсутній імперативний припис щодо обов'язкового визначення сторонами строку дії іпотечного договору.

Із аналізу цих норм випливає, що законодавством не встановлено обов'язку сторін погоджувати строк (термін) дії відповідного договору. При цьому, частиною 2 статті 6 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, не врегульовані цими актами.

Вказана альтернативність за відсутності закріплення в нормах закону конкретних випадків або ж обмежень, пов'язаних із цим, дає підстави стверджувати, що Закон України «Про іпотеку» надає відповідне право на встановлення строку дії іпотечного договору на розсуд його сторін, обмежуючись установленням у частині 1 статті 17 Закону України «Про іпотеку» відповідних наслідків.

Наявність домовленості сторін про строк дії іпотечного договору впливає на підстави припинення іпотеки, оскільки частиною 5 статті 3 Закону України «Про іпотеку» визначено альтернативний період дійсності іпотеки - або до виконання основного зобов'язання, або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Аналогічні підстави закріплено в частині 1 статті 17 Закону України «Про іпотеку», якою встановлено, що іпотека припиняється у разі:

припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору;

реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону;

набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки;

визнання іпотечного договору недійсним;

знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється;

з інших підстав, передбачених цим Законом.

Особливістю застосування такої підстави припинення іпотеки, як закінчення строку дії іпотечного договору, є наявність у договорі строку його дії, адже неможливе закінчення строку, який не встановлений.

Таким чином, визначена у частині 1 статті 17 Закону України «Про іпотеку» підстава припинення іпотеки - «закінчення строку дії договору» не має універсального характеру, а лише застосовується до договорів, які містять погоджений у порядку статей 251, 252 Цивільного кодексу України строк дії.

В межах строку дії іпотечного договору існує суб'єктивне право іпотекодержателя та суб'єктивний обов'язок іпотекодавця, після закінчення якого вони припиняються.

Тобто із завершенням цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором іпотеки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права за договором іпотеки (шляхом подання позову), іпотекодержатель вчиняти не може.

Відсутність погодженого сторонами строку дії іпотечного договору свідчить про безстроковість його дії та виключає її припинення у зв'язку із закінченням строку дії договору згідно із частиною 1 статті 17 Закону України «Про іпотеку».

Таким чином, у разі не встановлення сторонами дати, до якої діє договір іпотеки, він є таким, що укладений безстроково, а відтак, іпотека може бути припинена на підставі пункту 1 частини 1 статті 17 Закону України «Про іпотеку» не інакше, як із припиненням основного зобов'язання.

Відтак, іпотека може мати як строковий, так і безстроковий характер.

У даній справі сторони пунктом 25 Іпотечного договору визначили: «термін дії договору - до повного виконання Іпотекодержателем зобов'язань за Кредитним договором, зазначеним в п. 1 цього Договору, та всім додатковим угодам до нього».

Відповідно до частини 1 статті 251 та частини 1 статті 252 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, із закінченням якого пов'язана дія чи подія, що має юридичне значення, і визначається він роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а не посиланням на подію, яка має настати. Вказівкою на подію, яка має неминуче настати, визначається термін - певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, що має юридичне значення.

Посилання на повне виконання основного зобов'язання (зобов'язання за Кредитним договором) не є подією, яка повинна неминуче настати, а швидше є подією, можливість настання якої є ймовірною, тобто не відповідає закріпленому в нормі критерію «неминучості».

Тому в розумінні приписів статті 252 Цивільного кодексу України посилання на повне виконання зобов'язання в обґрунтування строку дії договору не є ні строком, ні терміном, а відтак, умова Іпотечного договору про його дію до повного виконання забезпеченого зобов'язання (зобов'язання за Кредитним договором) не є встановленням сторонами строку дії даного договору.

Посилання на повне виконання Іпотекодержателем зобов'язань за Кредитним договором не є встановленням сторонами строку дії Договору, оскільки не відповідає поняттю строку/терміну в розумінні статей 251, 252 Цивільного кодексу України.

Отже, наявність єдиного формулювання щодо строку дії іпотечного договору до повного виконання забезпеченого зобов'язання не свідчить про погодження сторонами строку дії договору, що виключає припинення іпотеки за таким договором на підставі частини 1 статті 17 Закону України «Про іпотеку» у зв'язку із закінченням строку його дії.

Таким чином, юридичні наслідки в частині встановлення строку дії договору породжують тільки його положення, які містять конкретну дату його дії.

Із настанням такої дати на підставі частини 5 статті 3 та частини 1 статті 17 Закону України «Про іпотеку» припиняється чинність іпотеки, незалежно від виконання основного зобов'язання, на забезпечення виконання якого укладено договір, адже зазначена підстава припинення іпотеки є альтернативною припиненню основного зобов'язання.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що положення частини 5 статті 3 та частини 1 статті 17 Закону України «Про іпотеку» в контексті припинення іпотеки внаслідок закінчення строку дії іпотечного договору має місце лише за умови погодження сторонами у відповідному договорі строку його дії, тоді як в спірному договорі такого строку сторонами не погоджено.

При цьому, суд вважає слушними твердження відповідача в частині того, що в оспорюваному договорі мала місце описка, зумовлена неправильним написанням слів у визначенні сторони правочину, адже словосполучення «термін дії договору - до повного виконання Іпотекодержателем зобов'язань за Кредитним договором, зазначеним в п. 1 цього Договору, та всім додатковим угодам до нього» суперечить принципам оформлення та передачі в іпотеку нерухомого майна, оскільки призначенням іпотечного майна є саме забезпечення виконання умов Кредитного договору позичальником.

Так, частиною 6 статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання (частина 1 статті 7 Закону України «Про іпотеку»).

Таким чином, сама правова природа іпотечного договору передбачає забезпечення виконання обов'язків саме іпотекодавцем та позичальником, а не іпотекодержателем, як це помилково зазначено у пункті 25 Іпотечного договору.

З огляду на вищевикладене суд вважає, що іпотека не є припиненою в розумінні частини 1 статті 17 Закону України «Про іпотеку», у зв'язку з чим відмовляє у задоволенні позовних вимог про визнання припиненим Іпотечного договору від 20.02.2009, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мойсеєнко Т.О., зареєстрованого в реєстрі за № 504, укладеного між Національним банком України та ВАТ «Кіровський».

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Відмовити у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард» до Національного банку України про визнання припиненим Іпотечного договору від 20.02.2009, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мойсеєнко Т.О., зареєстрованого в реєстрі за № 504, укладеного між Національним банком України та ВАТ «Кіровський».

2. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. Відповідно до частини 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4. Згідно з підпунктом 17.5. пункту 17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 12.10.2018 року.

Суддя М.Є. Літвінова