ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" жовтня 2018 р.м. ХарківСправа № 922/1686/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання Лепенець К.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 149) 3-я особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Фонд Державного майна України (01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 18/9)
до Комунального підприємства "Харківводоканал" (61013, м. Харків, вул.Шевченко,2)
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - ОСОБА_2 довіреність №01-16/3388 від 27.06.2018 року

відповідача - ОСОБА_1 довіреність №01.01-14/4820-18 від 01.08.2018 року,ОСОБА_3Г.(ДОВ №01.01.14/7657-17 від 29.12.2017 року)

представника ФДМ -ОСОБА_4Ю.(дов №389 від 27.12.2017 року)

ВСТАНОВИВ:

Акціонерна компанія "Харківобленерго", м. Харків (позивач), звернувся до господарського суду з позовом до Комунального підприємства "Харківводоканал", м. Харків, про стягнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії № 4 від 07.05.2004, укладеного між сторонами даного спору, в розмірі 418 995,39 грн., де:

спожита електрична енергія (технологічні втрати (платні)) в розмірі 326173грн.49коп. (тарифна складова -271811грн.23коп. та ПДВ 20 % - 54362грн.26коп.) на п/р 07 в філії ХОУ ВАТ ДОБУ, МФО 351823, - пеню в розмірі 3669грн.06коп., 3% річних 17218грн.72коп., інфляційні витрати - 71934грн. 12коп. на п/р 5 в АТ «ОСОБА_5 Аваль» м. Київ, МФО 380805, .

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.06.2018, для розгляду справи № 922/1686/18 визначено суддю Присяжнюка О.О.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 22.06.2018 по справі № 922/1686/18 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 11.07.2018 о 09:40.

Також, цією ж ухвалою залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Фонд Державного майна України (01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 18/9).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26.06.2018 виправлено допущені описки та викладено абзац перший та другий описової частини ухвали Господарського суду Харківської області від 22.06.2018 по справі №922/1686/18 в іншій редакції.

27.06.2018 представником позивача до канцелярії суду із супровідним листом за вх. № 18545 надані докази направлення залученій третій особі копії позовної заяви по справі з доданими до неї документами.

Надані документи долучені судом до матеріалів справи.

06.07.2018 представником відповідача до канцелярії суду подано клопотання за вх. № 19467 про відкладення розгляду справи.

Клопотання долучено судом до матеріалів справи.

В судовому засіданні 11.07.2018 постановлено протокольну ухвалу про перерву у підготовчому засіданні на підставі п. 2 ч. 5 ст. 183 ГПК України до 26.07.2018 о 12:00 год.

В порядку ст.ст. 120-121 ГПК України сторони повідомлені на наступне судове засідання ухвалами від 11.07.2018.

12.07.2018 від Фонду державного майна України до канцелярії суду надійшли пояснення за вх. № 20174, в яких третя особа просить задовольнити позов в повному обсязі.Пояснення долучені до матеріалів справи.

26.07.2018 представник відповідача надав до суду відзив на позов за вх. № 21607, в якому відповідач просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю та зазначає, що пред'явлені до сплати рахунки на оплату вартості електричної енергії, на які посилається позивач, не встановлюють настання зобов'язання КП "Харківводоканал" щодо остаточного розрахунку за спожиту електричну енергію у розумінні 530 ЦК України та у відповідності до п. 5 Додатку № 2 до Договору про постачання електричної енергії № 4. Відзив долучений до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26.07.2018 відкладено підготовче засідання до 08 серпня 2018 року о 12:40 год.

02.08.2018 представником позивача до суду надана відповідь на відзив за вх. № 22391, яка долучена судом до матеріалів справи.

07.08.2018 представником відповідача до суду надані заперечення на відповідь позивача на відзив за вх. № 22853. Заперечення долучені судом до матеріалів справи.

08.08.2018 представником відповідача до канцелярії суду подано клопотання за вх. № 22903 про долучення доказів до матеріалів справи. Клопотання з додатком долучено судом до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 08.08.2018 продовжено строк підготовчого провадження у справі № 922/1686/18 на тридцять днів, відкладено підготовче засідання на 12 вересня 2018 року о 11:00 год.

10.09.2018 представником позивача до канцелярії суду подано клопотання про зупинення провадження у справі за вх. № 26150, в якому позивач просить провадження у справі № 922/1686/18 зупинити до вирішення Верховним судом справи № 922/4198/17 за касаційною скаргою АТ "Харківобленерго" на рішення господарського суду Харківської області від 16.05.2018 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 01.08.2018. Клопотання долучено судом до матеріалів справи.

11.09.2018 представником позивача до канцелярії суду надані пояснення на заперечення на відповідь на відзив за вх. № 26385, які долучені судом до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду від 12.09.2018 року, відмовлено в задоволенні клопотання представника Акціонерного товариства "Харківобленерго" про зупинення провадження у справі (вх.№26150 від 10.09.2018 року). Закрито підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 21 вересня 2018 року о 12:30 год.

В судовому засіданні 21.09.2018 постановлено протокольну ухвалу про перерву у судовому засіданні до 09.10.2018 о 12:00 год.

В порядку ст.ст. 120-121 ГПК України сторони повідомлені на наступне судове засідання ухвалами від 21.09.2018.

В призначене судове засідання 09.10.2018 з'явились представники позивача, відповідача та третьої особи.

Присутній у судовому засіданні 09.10.2018 представник позивача підтримав позов у повному обсязі та просив суд його задовольнити.

Присутні у судовому засіданні 09.10.2018 представники відповідача проти позову заперечували та просили суд відмовити в його задоволенні.

Представник третьої особи підтримав позовні вимоги позивача.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 09.10.2018 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та третьої особи дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

07 травня 2004 року між Акціонерною компанією "Харківобленерго" (постачальник) та Комунальним підприємством каналізаційного господарства "Харківкомуночиствод" (споживач) був укладений договір про постачання електричної енергії №4 (далі - договір).

Згідно рішення 12 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 23.12.2011 № 577/11 Комунальне підприємство каналізаційного господарства "Харківкомуночиствод" було перейменовано у Комунальне підприємство "Харківводоканал".

Відповідно до розділу 1 договору, постачальник постачає електричну енергію споживачу, а споживач оплачує постачальнику її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до договору, що є його невід'ємними частинами.

Відповідно до пункту 9.11 договору, він набирає чинності з дня його підписання і укладається на термін до 31.12.2004, а в частині розрахунків - до їх повного завершення. Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Договір дійсний, не оспорюється сторонами, не розірваний за згодою сторін та не визнаний судом недійсним.

Згідно з умовами розділу 2 договору, під час виконання умов цього договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов'язуються керуватись чинним законодавством України, зокрема - Правилами користування електричною енергією (ПКЕЕ), затвердженими в установленому порядку.

В межах пункту 2.2.5 сторонами узгоджено обов'язок споживача своєчасно оплачувати постачальнику вартість електричної енергії та інші нарахування згідно з умовами додатку №2 "Порядок розрахунків" (далі - додаток №2).

Пунктом 1 додатку №2 до договору, розрахунковий період сторонами встановлено з 1 числа місяця до 1 числа наступного місяця.

Відповідно до п. 3 додатку №2 до договору, розрахунки за електричну енергію, ПДВ на електричну енергію, потужність та інші платежі здійснюються виключно коштами за тарифами, діючими на початок розрахункового періоду, відповідно до тарифних груп кожної точки обліку та класу напруги.

Відповідно до пункту 5 додатку №2 до договору, остаточний розрахунок споживача за спожиту електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії, рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом). За результатами розрахункового періоду споживачем та постачальником електричної енергії визначається фактичний обсяг поставленої споживачу електричної енергії та оформлюються додаток №20 "Акт про використану електричну енергію".

Згідно з пунктом 6 додатку №2 до договору, для проведення остаточного розрахунку споживач протягом 3 робочих днів з дня закінчення розрахункового періоду повинен отримати в розрахунковому відділенні відповідного РВЕ рахунок на оплату електричної енергії. Цей рахунок має бути оплачений споживачем протягом 5 операційних днів з дня його отримання. В разі неявки споживача для отримання рахунку постачальник направляє рахунок споживачу рекомендованим листом. У такому разі рахунок вважається отриманим споживачем з дня його відправлення.

Відповідно до п.10 додатку №2 у випадках неправильного розрахунку сум, що підлягають оплаті споживачем (тобто нарахування надмірних сум, або, навпаки, не нарахування сум, які споживач повинен оплачувати у відповідності до даного договору або нормативних документів), постачальник проводить перерахунок за весь період неправильного нарахування та відображає його в рахунку, який споживач отримує в відповідному розрахунковому відділі відповідного РВЕ до 6 числа наступного за розрахунковим місяця в порядку, визначеному п. 7. Перерахунок проводиться шляхом зняття надмірно нарахованим сум або нарахування споживачу додаткової платні, яка передбачена даним договором або нормативними документами, без коригування договірних (граничних) величин споживання електричної енергії і потужності за період правильного нарахування.

Як вказує позивач у позовній заяві, він повністю виконав свої зобов'язання за договором з постачання відповідачу електричної енергії. Проте, відповідач свої зобов'язання за договором щодо повної та своєчасної оплати поставленої електроенергії не виконав, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість перед позивачем за період з лютого 2016 року по жовтень 2016 року та в травні ,червні 2017 року на суму 326 173,49грн., де електрична енергія (технологічні втрати (платні) - 217811,23грн.,ПДВ-54362,26грн.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом про стягнення заборгованості та нарахованих відповідачу пені, 3% річних та інфляційних.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договір, який в силу вимог частини 1 статті 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно вимог ст.ст. 525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписом ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, зміст договору складається з умов, які визначаються на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, договір укладений (підписаний сторонами) є обов'язковим для виконання кожної із сторін.

Згідно ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як встановлено ч. ч. 1, 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або законодавством не встановлений інший строк оплати товару.

За договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами (ст. 174 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Частиною 6 ст. 276 Господарського кодексу України визначено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

В наведених вище положеннях договору, сторони досягли згоди щодо настання у відповідача обов'язку по сплаті вартості електричної енергії після пред'явлення постачальником (позивачем) виставленого, у відповідності до нормативно-правових актів та положень договору рахунку. Тобто, виникненню зобов'язання споживача з оплати спожитої товарної продукції має передувати виконання постачальником зобов'язання з виставлення рахунків з правильним розрахунком вартості електричної енергії. Таким чином, для оцінки обґрунтованості пред'явлених позовних вимог, поміж іншого, необхідне дослідження правильності викладених у рахунках за спірний період розрахунків та встановлення настання зобов'язання з їх оплати.

В матеріалах справи містився копія висновку судової комісійної електротехнічної експертизи №2021 від 26.02.2018, проведеної Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. засл. проф. ОСОБА_6 Міністерства юстиції України по справі №922/4198/17, яким встановлено та засвідчено, що відповідач відповідає критеріям споживачів 1 класу, що «КП Харківводоканал (до перейменування комунальне підприємство каналізаційного господарства «Харківкомуночиствод») з 31.12.2011 ввело нові виробничі потужності, які наразі використовуються та споживають електричну енергію для виробничих потреб, а саме - для надання послуг з централізованого водопостачання централізованого водовідведення, отже відповідач відповідає критеріям споживачів 1 класу,

Так, відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Зокрема, відповідно до ч.1 ст.210 ГПК суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

При дослідженні матеріалів справи , судом досліджено, що остаточний розрахунок вартості електричної енергії здійснюється також розрахунковим шляхом, що, полягає, зокрема, у застосуванні тарифного класу (1 чи 2) у відповідності до Порядку визначення класів споживачів електричної енергії, диференційованих за ступенями напруги.

Наведене підтверджується, зокрема, наявними в матеріалах справи рахунками за спожиту електричну енергію за лютий 2016 по жовтень 2016 та в травні, червні 2017 року в яких в якості застосованого при розрахунку тарифу визначений тариф для 2 класу споживача.

Водночас, відповідно до п.10 Додатку №2 сторони передбачили, що у випадках неправильного розрахунку сум, що підлягають оплаті Споживачем (тобто нарахування надмірних сум, або, навпаки, ненарахування сум, які Споживач повинен оплачувати у відповідності до даного Договору або нормативних документів), Постачальник проводить перерахунок за весь період неправильного нарахування та відображає його в рахунку, який споживач отримує в відповідному розрахунковому відділі Компанії до 6 числа наступного за розрахунковим місяця та лише тоді сплачує його у порядку визначеному п.5 Додатку №2 до Договору №4».

Таким чином суд приходить до висновку, що в наведених положеннях договору сторони досягли згоди щодо настання у відповідача обов'язку по сплаті вартості електричної енергії лише після пред'явлення постачальником (позивачем) виставленого у відповідності до нормативно-правових актів та положень Договору рахунку. Тобто, виникненню зобов'язання споживача з оплати спожитої товарної продукції має передувати виконання позивачем зобов'язання з виставлення рахунків з правильним розрахунком вартості електричної енергії.

Судом встановлено, що при укладенні діючого Договору про постачання електричної енергії № 4 та визначенні класу напруги споживача, сторони керувалися приписами п.4 Постанови НКРЕ від 13.08.1998 №1052 щодо затвердження "Порядку визначення класів споживачів, диференційованих за ступенями напруги" в редакції від 25 липня 2003 року, відповідно до яких споживачу встановлювалися різні класи окремо по кожній точці продажу електричної енергії залежно від встановлених на них ступенях напруги.

Одночасно, сторони в п.3.1.2 Договору № 4 передбачили, що в разі прийняття нормативно-правових актів, які змінюють умови цього Договору, сторони зобов'язуються до внесення до Договору відповідних змін керуватися вимогами цих нормативних документів. В подальшому, Постановою НКРЕ №1110 від 30.06.2011, були внесені зміни до Порядку визначення класів споживачів електричної енергії та розширено перелік випадків віднесення суб'єкта до споживачів 1 класу, а саме: п.3.1 Порядку доповнено підпунктом 4 такого змісту: "до 1 класу відносяться споживачі, які: є промисловими підприємствами, що збільшили обсяг річного споживання більш ніж утричі порівняно з 2008 роком або ввели нові виробничі потужності після 2008 року, та місячне споживання яких складає понад 20 млн кВт·год на технологічні потреби виробництва, незалежно від ступенів напруги в точці продажу електричної енергії електропостачальною організацією споживачу».

На підтвердження того, що відповідач відповідає критеріям споживачів 1 класу, в матеріалах справи містяться висновок експерта №2021 по справі №922/4198/17, який встановив та засвідчив, що «КП Харківводоканал (до перейменування комунальне підприємство каналізаційного господарства «Харківкомуночиствод») з 31.12.2011 ввело нові виробничі потужності, які наразі використовуються та споживають електричну енергію для виробничих потреб, а саме - для надання послуг з централізованого водопостачання централізованого водовідведення.

У порівнянні з обсягом річного споживання електричної енергії за 2008 рік у кількості 65 313 209 кВт*год., у продовж періоду 2014-2017 років комунальне підприємство «Харківводоканал» щорічно споживало обсяги електричної енергії більш ніж у тричі у порівнянні з 2008 роком.

КП «Харківводоканал» дійсно споживає електричну енергію, за договорами про постачання електричної енергії від 07.05.2004 № 4 та від 03.01.2008 № 1.01, в щомісячному обсязі понад 20 млн. кВт*год. на технологічні потреби виробництва послуг з водопостачання та водовідведення, у продовж періоду 2014 -2017 років.

Отже, факт відповідності КП Харківводоканал критеріям споживачів 1 класу підтверджений належними та допустимими доказами, які містяться в матеріалах справи.

Так, згідно з частиною 3 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Зазначеною нормою встановлено, що факти, які містяться у прийнятих раніше судових рішеннях мають для суду преюдиціальний характер. Преюдиціальність означає обов'язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ.

Таким чином, в силу приписів статті 75 ГПК України не потребує доказування під час розгляду цієї справи настання зобов'язання АТ Харківобленерго щодо проведення перерахунку вартості електричної енергії за період, який входить до предмета вимог даної справи за тарифами для споживачів 1 класу, адже таке зобов'язання встановлене чинним рішенням суду.

Враховуючи викладені обставини справи, суд приходить до висновку, що пред`явлені до сплати рахунки на оплату вартості електричної енергії за лютий 2016 р. від 29.02.2016 р., березень 2016 р. від 31.03.2016, квітень 2016 р. від 30.04.2016. травень 2016 р. від 31.05.2016, червень 2016 від 30.06.2016, липень 2016 р. від 31.07.2016. серпень 2016 р. від 31.08.2016, вересень 2016 р. від 30.09.2016, жовтень 2016 р. від 31.10.2016, травень 2017 р. б/н, червень 2017 р. на які посилається позивач, як на підставу виникнення зобов'язання з їх оплати, є незаконними та такими, що не можуть встановлювати настання зобов`язання КП Харківводоканал щодо остаточного розрахунку за спожиту електричну енергію у відповідності до п.5 Додатку № 2 до Договору про постачання електричної енергії №4.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується юридичний факт неправильного розрахунку позивачем вартості електричної енергії в рахунках за спірний період та за таких обставин, суд вважає, що наявні фактичні обставини справи з існуванням яких, п.10 додатку №2 до договору №4 пов'язує настання зобов'язання позивача з проведення перерахунку та пред'явлення до сплати рахунків за спірний період із правильним зазначенням вартості електричної енергії.

Підсумовуючи викладене, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, суд визнає заявлені позовні вимоги недоведеними та такими, що не можуть бути задоволенні, а тому відмовляє у задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по оплаті судового збору справи залишаються за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 525, 526, 530, 692, 712, 714 ЦК України, ст.ст. ст.ст. 12, 13, 73, 74, 76-79, 91, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України та п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Східного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд Харківської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 10.10.2018 р.

Суддя ОСОБА_7