ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

16 жовтня 2018 року

м. Тернопіль

Справа № 921/411/18

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Хоми С.О.

розглянувши Заяву № УТЛ-688/10/18 від 05.10.2018 Приватного акціонерного товариства «Лізингова компанія «Укртранслізинг», 01133, м. Київ, вул. Є. Коновальця, буд. 32-Г, офіс 8, ідентифікаційний код 30674235

до боржника: Державного підприємства «Чортківський комбінат хлібопродуктів», 48500, Тернопільська область, м. Чортків, вул. Білецька, 2-А, ідентифікаційний код: 00956187

про: видачу судового наказу за вимогою про стягнення 115 254 грн. 00 коп. заборгованості за транспортно-експедиторське обслуговування, пов’язане з організацією та перевезенням вантажів та 10773 грн. 88 коп. пені за Договором транспортно-експедиторського обслуговування при перевезенні вантажів залізничним транспортом №UTL-176 від 07.06.2018 та стягнення 176 грн. 20 коп. сплаченого судового збору згідно платіжного доручення № 01775 від 05 жовтня 2018 року за подання Заяви про видачу судового наказу.

ВСТАНОВИВ

10.10.2018 через канцелярію Господарського суду Тернопільської області поштовим зв'язком надійшла Заява Приватного акціонерного товариства «Лізингова компанія «Укртранслізинг» від 05.10.2018 вих. № УТЛ-688/10/18 до боржника (Державного підприємства «Чортківський комбінат хлібопродуктів») про видачу судового наказу.

Дослідивши вимогу заявника на предмет відповідності її приписам ст. ст. 147, 150 ГПК України, господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови заявнику у видачі судового наказу з огляду на таке.

За ч. 1 ст. 148 ГПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Із поданої заявником до суду Заяви про видачу судового наказу вбачається, що вимоги Приватного акціонерного товариства «Лізингова компанія «Укртранслізинг» ґрунтуються на укладеному між ним та Державним підприємством «Чортківський комбінат хлібопродуктів» Договорі №UTL-176 від 07.06.2018 транспортно-експедиторського обслуговування при перевезенні вантажів залізничним транспортом (надалі – Договір).

Оскільки боржник неналежним чином виконав умови вищевказаного Договору, заявник скористався правом звернення до суду із Заявою про видачу наказу на стягнення з боржника 115 254 грн. 00 коп. суми заборгованості та 10 773 грн. 88 коп. пені.

В підтвердження обов'язку Боржника щодо оплати вартості послуг за транспортно-експедиторське обслуговування вантажів Заявник у Заяві про видачу судового наказу послався на п. 2.2.5 Договору, яким передбачено обов'язок Боржника оплачувати вартість послуг Заявника за транспортно-експедиторське обслуговування вантажів і винагороду Заявника.

Разом з тим, умовами п. 3.3 Договору визначено, що при організації перевезення вантажів замовника на підставі рахунку, сформованого Експедитором (Заявником) згідно Заявки Замовника (Боржника), Замовником проводиться оплата протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту отримання рахунку Замовником, в розмірі 100% договірної ціни (ставки), узгодженої Сторонами в Додатку до Договору і визначеної відповідно до п. 3.1 цього Договору. Обов’язок направлення або вручення рахунку покладається на Експедитора.

Суд встановив, що до матеріалів поданої Заяви про видачу судового наказу Заявником не додано рахунку, у зв'язку з неналежною оплатою якого у Боржника виникла заявлена до стягнення заборгованість та докази направлення або вручення такого рахунку на оплату Боржнику.

Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України унормовано, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ч. 2 ст. 530 ЦК України).

Враховуючи зазначене та відсутність в матеріалах, доданих до Заяви про видачу судового наказу - рахунку на оплату то доказів направлення або вручення такого рахунку на оплату Боржнику – Державному підприємству «Чортківський комбінат хлібопродуктів», суд дійшов висновку, що немає можливості визначити початок настання у боржника обов'язку по оплаті платіжного документа, оскільки відсутні докази, які підтверджують, що у Заявника виникло право грошової вимоги, за якою заявником подано Заяву про видачу судового наказу, що відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України є підставою для відмови у видачі наказу.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 150 ГПК України, у заяві повинно бути зазначено: перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Разом з тим слід зазначити, що за загальним правилом, при розгляді вимог в порядку наказного провадження суд не розглядає обґрунтованість заявлених вимог заявлених стягувачем по суті (п. 7 ч. 1 ст. 155 ГПК України). Водночас, підставою для відмови у видачі наказу є, зокрема, встановлення судом обставин, що з поданої заяви про видачу судового наказу не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги. Такі підстави для відмови у видачі судового наказу свідчать про наявність у суду обов’язку здійснити певний аналіз обґрунтованості вимог заявника на предмет наявності порушення його права, в т.ч. щодо наявності прострочення виконання зобов’язання боржником. Однак, такі повноваження суду в межах наказного провадження є обмеженими, враховуючи функціональне призначення інституту наказного провадження та принцип пропорційності господарського судочинства (ст. 15 ГПК).

Так у випадку встановлення судом обставин, які свідчать про необґрунтованість вимог заявника, в т. ч. у певній частині, мають місце обставини, які свідчать про відсутність безспірності вимог (що є обов’язковим критерієм при здійсненні наказного провадження), а отже суд повинен відмовити у видачі наказу з таких підстав.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку постановити ухвалу про відмову у видачі судового наказу про стягнення з Державного підприємства «Чортківський комбінат хлібопродуктів» на користь Приватного акціонерного товариства «Лізингова компанія «Укртранслізинг» заборгованості зі сплати наданих послуг згідно з умов Договору №UTL-176 від 07.06.2018 в сумі 115 254 грн. 00 коп. та пені у розмірі 10 773 грн. 88 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст. 148, 150, п. 8 ч. 1 ст. 152, ст. 153, ст. 234 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Приватному акціонерному товариству «Лізингова компанія «Укртранслізинг» (01133, м. Київ, вул. Є. Коновальця, буд. 32-Г, офіс 8, ідентифікаційний код 30674235) у видачі судового наказу про стягнення з Державного підприємства «Чортківський комбінат хлібопродуктів», 48500, Тернопільська область, м. Чортків, вул. Білецька, 2-А, ідентифікаційний код: 00956187 - 115 254 грн. 00 коп. боргу та 10 773 грн. 88 коп. пені.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

3. Копію ухвали направити сторонам у справі рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення.

За приписами п.1 ч.1 ст. 255 ГПК України ухвала про відмову у видачі судового наказу підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалу підписано: 16 жовтня 2018 року.

Суддя                                                                       С.О. Хома