УХВАЛА

16 жовтня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/16744/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Львова Б.Ю. (головуючий), Берднік І.С. і Сухового В.Г.,

за участю секретаря судового засідання Крапивної А.М.,

представників учасників справи:

позивача - акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" (далі - АТ НЗФ) - Вінниченка О.О.,

відповідачів: Національного банку України (далі -НБУ) - не з'явився,

акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" (далі - Банк) - Василевського О.А.,

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - Міністерства фінансів України (далі - Міністерство) - не з'явився,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу АТ НЗФ

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.08.2018 (колегія суддів: Сітайло Л.Г. (головуючий), судді Пашкіна С.А. і Калатай Н.Ф.)

за позовом АТ НЗФ до НБУ і Банку,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - Міністерство,

про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

АТ НЗФ звернувся до господарського суду міста Києва з позовом про:

- визнання незаконною бездіяльності НБУ щодо неприйняття від Банку виконання зобов'язання (погашення заборгованості) за кредитним договором від 24.10.2008 № 19, укладеним між НБУ і Банком, (далі - Кредитний договір);

- зобов'язання Банку виконати зобов'язання (погасити заборгованість) за Кредитним договором шляхом перерахування на банківський рахунок НБУ грошових коштів у повній сумі заборгованості;

- зобов'язання НБУ прийняти від Банку виконання зобов'язання (погашення заборгованості) за Кредитним договором шляхом зарахування грошових коштів у повній сумі заборгованості на власний рахунок.

Позовні вимоги мотивовані тим, що: НБУ ухиляється від прийняття від Банку виконання зобов'язання (погашення заборгованості) за укладеним між ними Кредитним договором, за яким АТ НЗФ є майновим поручителем (заставодавцем); жодною нормою чинного законодавства не встановлено право кредитора на ухилення від прийняття виконання боржником зобов'язання з метою задовольнити свої вимоги за рахунок майна майнового поручителя; не приймаючи виконання зобов'язань за Кредитним договором, НБУ допускає неправомірне втручання в господарську діяльність інших юридичних осіб та бездіяльність, яка підлягає визнанню незаконною; у той же час для відновлення прав та інтересів позивача Банк має бути зобов'язаний здійснити розрахунок за Кредитним договором, а НБУ - прийняти від Банку виконання зобов'язання.

Рішенням господарського суду міста Києва від 01.12.2017 позов задоволено частково: зобов'язано Банк виконати зобов'язання - погасити заборгованість за Кредитним договором шляхом перерахування на банківський рахунок НБУ грошових коштів у повній сумі заборгованості; в іншій частині позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.08.2018 зазначене рішення місцевого суду зі справи скасовано частково та прийнято нове рішення про відмову в задоволенні позову повністю.

Постанову мотивовано недоведеністю обставин вчинення НБУ дій (бездіяльності) щодо перешкоджання виконанню умов Кредитного договору і обставин, які свідчили б про існування реальної загрози порушення права власності позивача.

АТ НЗФ, не погоджуючись з постановою апеляційного господарського суду зі справи, звернувся з касаційною скаргою. Водночас протягом строку на касаційне оскарження, як то передбачено частиною першою статті 298 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), позивач змінив касаційну скаргу. Враховуючи, що такі зміни подані АТ НЗФ з дотриманням порядку, встановленого приписами частини другої статті 298 ГПК України, Касаційний господарський суд враховує такі зміни.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.09.2018 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою АТ НЗФ на постанову Київського апеляційного господарського суду зі справи № 910/16744/17 і призначено розгляд касаційної скарги у відкритому судовому засіданні Касаційного господарського суду на 16 жовтня 2018 року об 11 год. 00 хв.

Під час розгляду касаційної скарги Касаційний господарський суд, ознайомившись з матеріалами справи, встановив, що скаржник у касаційній скарзі, зокрема, зазначає те, що обставини, які стали підставою для подання позову в даній справі, відносяться до суб'єктної та предметної юрисдикції адміністративних, а не господарських судів, оскільки пов'язані із вчиненням та/або невчиненням дій (бездіяльністю) НБУ як суб'єктом владних повноважень, який регулює діяльність комерційних банків в Україні, у тому числі шляхом надання стабілізаційних кредитів. Зазначене, за висновком АТ НЗФ, свідчить про те, що судом апеляційної інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови було порушено правила предметної та суб'єктної юрисдикції.

Частиною шостою статті 302 ГПК України передбачено, що справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб'єктної юрисдикції.

Тобто наведена норма є імперативною і визначає, що Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду в разі надходження такої касаційної скарги повинен передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки в іншому разі він порушить принцип "суду, визначеного законом", і будь-яке його рішення може вважатися незаконним з огляду на практику Європейського суду з прав людини.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 303 ГПК України питання про передачу справи на розгляд палати, об'єднаної палати або Великої Палати може бути вирішене до прийняття постанови судом касаційної інстанції. Про передачу справи на розгляд палати, об'єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із викладенням мотивів необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у рішенні, визначеному в частинах першій-четвертій статті 302 цього Кодексу, або із обґрунтуванням підстав, визначених у частинах п'ятій або шостій статті 302 цього Кодексу.

З огляду на викладене та враховуючи, що учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної та суб'єктної юрисдикції, Касаційний господарський суд дійшов висновку про необхідність передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, чим задовольняє також й відповідне клопотання позивача.

Керуючись статтею 234, частиною шостою статті 302, статтею 303 ГПК України, Касаційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Справу № 910/16744/17 разом з касаційною скаргою акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" та доданими до неї документами передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та не підлягає оскарженню.

Суддя Б. Львов

Суддя І. Бердник

Суддя В. Суховий