ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

"16" жовтня 2018 р. Справа № 903/564/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Спектр Центр

до відповідача: Виконавчого комітету Луцької міської ради

за участю заступника керівника Луцької місцевої прокуратури

про визнання протиправним та скасування п.1 рішення № 797-1 від 20.12.2017 року

за участю представників-учасників справи:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 1 від 12.01.2018 року;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 1.1-8/3599 від 08.05.2018 року.

В судовому засіданні взяла участь прокурор - Романішина Т.Л., службове посвідчення №036267 від 12.11.2015р.

Права та обов'язки учасникам судового процесу роз'яснені відповідно до ст.ст. 42, 46 ГПК України.

Відводу складу суду не заявлено.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу Діловодство суду.

в с т а н о в и в:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю Спектр Центр звернулося до суду з позовною заявою до відповідача - Виконавчого комітету Луцької міської ради про визнання протиправним та скасування п.1 рішення Виконавчого комітету Луцької міської ради № 797-1 від 20.12.2017 року Про затвердження актів комісії з визначення збитків власнику землі щодо затвердження акта з визначення збитків власнику землі від 20.11.2017 року, нанесених територіальній громаді міста Луцька в особі Луцької міської ради внаслідок використання ТзОВ Спектр Центр земельної ділянки міської комунальної власності територіальної громади м.Луцька без правовстановлюючих документів, загальною площею 32877 кв.м., що розташована в м.Луцьку на вул. Привокзальній,12 за періоди з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року та з 01.01.2017 року по 31.10.2017 року.

Позовну вимогу обґрунтовує тим, що оспорюване рішення не відповідає вимогам чинного законодавства та порушує права позивача.

Зокрема, розмір збитків визначено з порушенням: Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затв. ПКМУ від 19.04.1993 року № 284 (надалі Порядок № 284), норм Земельного кодексу України; при визначенні збитків відповідачем не враховано положення ст. 1166 ЦК України, щодо необхідності чотирьох елементів правопорушення: наявності шкоди, протиправної поведінки заподіювача шкоди, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, вини; вказує, що зі сторони позивача вживалися необхідні заходи по оформленню права користування земельною ділянкою.

Також зазначає, що засідання комісії по відшкодуванню збитків проведено без участі представників позивача, без врахування та дослідження матеріалів листування з товариством, результатів позапланової перевірки Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, оформлених актом від 07.07.2017 року № 117-ДК, що є порушенням п.п. 3.2, 5.9 Порядку № 284.

Зокрема, при визначені розміру збитків невірно визначено площу земельної ділянки та періоди користування земельною ділянкою без оформлення права оренди; зазначає, що несвоєчасне оформлення права користування земельною ділянкою відбулося саме з вини Луцької міської ради, яка тривалий час не виносила на розгляд сесії питання надання дозволу товариству на розробку технічної документації із встановлення меж земельної ділянки в натурі.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 14.08.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 11.09.2018 року і зобовязано відповідача надати відзив на позов, позивача відповідь на відзив.

Відповідач 03.09.2018 року подав відзив на позов, в якому вимогу позивача повністю заперечує. При цьому вказує, що Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затв. ПКМУ від 19.04.1993 року № 284, абзацом 1.4 п.2 якого передбачено визначення розміру збитків комісіями, що створені відповідними радами, райдержадміністраціями, виконавчими комітетами, результати роботи комісії оформляються відповідними актами, які затверджуються органами, що створили комісії.

На виконання Порядку № 284 Луцькою міською радою прийнято:

-рішення від 26.02.2014 року № 55/103 «Про затвердження Порядку визначення та відшкодування Луцькій міській раді збитків завданих внаслідок використання земельних ділянок міської комунальної власності без правовстановлюючих документів», зі змінами, внесеними рішеннями Луцької міської ради від 25.06.2014 року № 61/32 та від 25.10.2017 року № 32/50;

- виконавчим комітетом Луцької міської ради прийняті рішення від 17.02.2016 року № 97-1, від 03.08.2016 року № 463-1 та від 28.04.2017 року № 214-1, якими створено комісію з визначення збитків, завданих внаслідок використання земельних ділянок міської комунальної власності без правовстановлюючих документів та затверджено її склад.

Вважає, що доводи товариства про порушення п.п.4.1-4.2 Порядку № 284 безпідставні, оскільки збитки визначаються за фактичний період користування земельною ділянкою, але не більше як за три останні роки, розмір збитків визначається з врахуванням орендної плати за землю при оформлені правовстановлюючих документів; про засідання комісії з визначення збитків позивача повідомлено листом від 14.11.2017 року; зі змісту позовної заяви вбачається, що рішення виконавчого комітету оспорюється позивачем не як документ, що вирішує питання організації та здійснення господарської діяльності, а як рішення у якому неправильно нараховано збитки, завдані внаслідок використання земельної ділянки комунальної власності без правовстановлюючих документів; однак повноваження виконавчого комітету обмежуються лише затвердженням акту, оформленого комісією з визначення збитків; щодо відшкодування збитків, то дані не можуть бути примусово відшкодовані по спірному рішенню, а відшкодовуються або у добровільному порядку, або шляхом звернення до суду.

При цьому звертає увагу на те, що до повноважень виконавчого комітету не належить визначення розміру збитків, а тому оспорюване рішення не порушує права позивача та не створює для нього будь-яких негативних наслідків, з врахуванням зазначеного у відзиві вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

10.09.2018 року на адресу суду від заступника керівника Луцької місцевої прокуратури поступило повідомлення про вступ у справу прокурора.

Позивач 28.09.2018 року подав відповідь на відзив відповідача (а.с.141-143), в якій підтримує вимоги позовної заяви в частині порушення відповідачем п.п. 3.2, 5.9 Порядку № 284; вважає непідтвердженим направлення позивачу листа-повідомлення від 14.11.2017 року про засідання комісії з визначення збитків; щодо порушення прав та законних інтересів ТзОВ «Спектр Центр» внаслідок прийняття оспорюваного рішення, то дане полягає в тому, що збитки нараховано безпідставно, без встановлення всіх обставин та без участі позивача, не досліджено правомірність нарахування збитків нормативно-правовим актам.

Прокуратура Волинської області 02.10.2018 року надала пояснення, в якому вказує, що даний спір не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, а є предметом розгляду Волинського окружного адміністративного суду, а тому провадження у даній справі підлягає закриттю, в підтвердження даного зазначено перелік судових рішень адміністративних судів.

11.10.2018 року позивач, через відділ документального забезпечення та контролю суду подав пояснення № 28 від 11.10.2018 року в якому вказує, що допуск прокурора до участі у даній справі не відповідає принципу змагальності, вважає, що у даній справі немає передбачених законом виключних випадків, коли прокурор може здійснювати представництво інтересів держави, а твердження заступника прокурора Луцької місцевої прокуратури викладені в повідомленні є безпідставними та необґрунтованими, оскільки Виконавчий комітет Луцької міської ради належним чином здійснює через своїх представників захист своїх інтересів. Щодо доводів прокурора про непідвідомчість даного спору господарському суду вказує, що відповідач, приймаючи оспорюване рішення не виступав субєктом владних повноважень, а як власник землі, учасник земельних відносин. Зазначив, що заявлені позивачем вимоги стосуються правомірності визначення збитків, завданих внаслідок використання земельної ділянки комунальної власності землекористувачем, відтак, спір не є публічно-правовим.

16.10.2018 року представник відповідача в судовому засіданні та в поясненні від 16.10.2018 року підтримав заявлене прокурором клопотання про закриття провадження у справі та просить його задоволити.

Суд, дослідивши матеріали справи дійшов висновку про обґрунтованість заявленого клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 231 ГПК України виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі "Сокуренко і Стригун проти України" зазначив, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Статтею 1 ГПК України передбачено, що Господарський процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави (ч. 1 ст. 2 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ГПК України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Зазначене право на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду.

Конституційний Суд України у рішенні від 12.06.2007 № 2-рп/2007 вказав, що необхідно відрізняти поняття «обмеження основоположних прав і свобод» від прийнятого у законотворчій практиці поняття «фіксація меж самої сутності прав і свобод» шляхом застосування юридичних способів (прийомів), визнаючи таку практику допустимою (абзац другий пункту 10 мотивувальної частини). При цьому, як слідує зі змісту Рішення Конституційного Суду України від 25.12.1997 № 9-зп, не є порушенням права на судовий захист відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених не у відповідності до чинного законодавства.

Так, в силу ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Відповідно до ст. 125 Конституції України, судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності.

Найвищим судом у системі судоустрою є Верховний Суд. Систему судоустрою складають: 1) місцеві суди; 2) апеляційні суди; 3) Верховний Суд.

Згідно з ч. 3 ст. 22 названого Закону, місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Підвідомчість визначається як коло справ, віднесених до розгляду і вирішення господарських судів у силу прямої вказівки закону. Підвідомчість визначає також властивості (характер) спірних правовідносин, у силу яких їх вирішення віднесене до компетенції господарського суду.

В основу визначення підвідомчості покладено два критерії: суб'єктний склад правовідносин і характер діяльності суб'єктів (характер спірного правовідношення).

Стаття 20 ГПК України визначає справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, а саме господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Звертаючись до господарського суду, позивач повинен вказати у позовній заяві предмет та підстави позову, тобто, самостійно визначити, яке його право, на його суб'єктивну думку, є порушеним та в який спосіб належить здійснити судовий захист порушеного права.

Як встановлено судом, предметом спору у даній справі є питання щодо правомірності дій виконавчого комітету Луцької міської ради як суб'єкта владних повноважень, при прийнятті п.1 рішення № 797-1 від 20.12.2017 року щодо затвердження акта з визначення збитків власнику землі від 20.11.2017 року, нанесених територіальній громаді міста Луцька в особі Луцької міської ради внаслідок використання ТзОВ Спектр Центр земельної ділянки міської комунальної власності територіальної громади м.Луцька без правовстановлюючих документів, загальною площею 32877 кв.м., що розташована в м.Луцьку на вул. Привокзальній,12 за періоди з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року та з 01.01.2017 року по 31.10.2017 року.

З матеріалів справи слідує, що акт з визначення розміру збитків від 20.11.2017 року складено комісією по визначенню збитків, завданих внаслідок використання земельних ділянок міської комунальної власності без правовстановлюючих документів, яка створена відповідно до рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 28.04.2017 року № 214-1.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач як підставу позову зазначає, що виконкомом Луцької міської ради під час прийняття рішення про затвердження розміру збитків не враховано, що у товариства відсутні елементи цивільного правопорушення, визначені ст.1166 ЦК України, необхідні для застосування такої міри відповідальності та факт вжиття передбачених законом заходів для оформлення права користування земельною ділянкою, на якій розміщене майно позивача.

Оскаржуваним рішенням виконавчий комітет Луцької міської ради лише затвердив акт з визначення збитків власнику землі від 20.11.2017, нанесених територіальній громаді міста Луцька в особі Луцької міської ради внаслідок використання ТзОВ «Спектр Центр» земельної ділянки міської комунальної власності територіальної громади міста Луцька без правовстановлюючих документів, загальною площею 32 877 кв.м, що розташована у м. Луцьку на вул. Привокзальній, 12, за періоди з 01.01.2016 по 31.12.2016 року та з 01.01.2017 по 31.10.2017 року. Згідно вказаного акту розмір завданих збитків становить 1 201 665,24 грн.

Що стосується відшкодування виявлених збитків, то вони не можуть бути примусово стягнені на підставі рішення відповідача. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

26.12.2017 року відповідач направив на адресу позивача лист № 1-1-16/7973 про відшкодування збитків (а.с.43), у листі-відповіді від 10.01.2018 року № 1/1 товариство відмовилося відшкодовувати збитки, 16.07.2018 року прокуратура звернулася до господарського суду з позовом про стягнення збитків в судовому порядку (а.с.118-123).

Спір щодо стягнення з ТзОВ «Спектр Центр» збитків, завданих використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів перебуває на розгляді у господарському суді Волинської області (справа № 903/503/18 за позовом Луцької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Луцької міської ради до ТзОВ «Спектр Центр» про стягнення збитків).

Ухвалою господарського суду Волинської області від 22.08.2018 провадження по вищевказаній справі № 903/503/18 за позовом заступника керівника Луцької місцевої прокуратури зупинене до набрання законної сили рішенням у справі № 903/564/18 за позовом ТзОВ «Спектр Центр» до виконавчого комітету Луцької міської ради про визнання протиправним і скасування п.1 резолютивної частини рішення № 797-1 від 20.12.2017 «Про затвердження актів комісії з визначення збитків власнику землі».

Відтак, наявність чи відсутність підстав для відшкодування збитків, у тому числі, з мотивів відсутності факту самовільного використання земельної ділянки, досліджених всіх елементів для відшкодування збитків за ст. 1166 ЦК України, буде досліджено при розгляді справи № 903/503/18.

Отже, повноваження виконавчого комітету Луцької міської ради Волинської області при прийнятті оспорюваного рішення обмежуються лише затвердженням акту розміру збитків у встановленому законом порядку.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 18 жовтня 2016 року у справі № 500/2776/14-а, постанові Вищого адміністративного суду України від 06.12.2016 року у справі № 682/1207/15-а, ухвалах Вищого адміністративного суду України від 23.03.2017 року у справі № 501/463/15-а, від 13.12.2016 року у справі № 522/19604/14-а.

З врахуванням вищевикладеного суд вважає, що справа за позовом ТзОВ «Спектр Центро» до виконавчого комітету Луцької міської ради про визнання протиправним і скасування п.1 резолютивної частини рішення від 20.12.2017 року № 797-1 «Про затвердження актів комісії з визначення збитків власнику землі» не може бути розглянута в порядку господарського судочинства, провадження по ній на підставі ч. 1 ст. 232 ГІІК України підлягає закриттю.

Суд звертає увагу, що приписи ст.20 ГПК України не передбачають можливості розгляду спору в господарському суді, стороною якого є субєкт владних повноважень в процесі виконання ним владних управлінських функцій.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст. 157 Земельного кодексу України порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Кабінет Міністрів України 19.04.1993 постановою №284 затвердив Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, змістом пунктів 2, 3 якого передбачено, що розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії.

Тобто, до повноважень виконкому віднесено лише затвердження в установленому порядку актів комісій з визначення збитків.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, визначальним критерієм віднесення справи до справ адміністративної юрисдикції є наявність стороною у справі суб'єкта владних повноважень та виконання ним у спірних відносинах управлінських функцій.

Водночас за приписами п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України, суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що спір, який є предметом даного розгляду, є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб'єкта владних повноважень, що реалізовував у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції.

В судовому засіданні повідомлено, що п.2 рішення № 797-1 від 20.12.2017 року було оскаржено до адміністративного суду, який розглянув даний спір по суті.

Пунктом 1 частини 1 ст. 231 ГПК України передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

На виконання приписів ч. 2 ст. 231 ГПК України суд розяснює, що спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 231, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

у х в а л и в :

1. Закрити провадження у справі в звязку з тим, що спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена до апеляційної інстанції протягом 10 днів з дня її проголошення (ст.ст.256, 257 ГПК України).

Повний текст ухвали

виготовлено 22.10.2018 року.

Суддя С. В. Костюк