ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09 жовтня 2018 р. Справа № 903/394/18

Суддя господарського суду Волинської області Дем'як В. М., за участю секретаря судового засідання Ведмедюка М. П., розглянувши справу

за позовом: Акціонерного товариства Укртрансгаз, м. Київ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ

до відповідача: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Волиньгаз, Волинська область, м. Луцьк

про стягнення 69914553,89 грн.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність № 1-31 від 29.05.2018р.

від відповідача: ОСОБА_2 - довіреність № 007.1Др-10-0118 від 25.01.2018р.

від третьої особи: ОСОБА_3, довіреність № 14-187від 24.11.2017р.

Встановив: Позивач - Акціонерне товариство Укртрансгаз звернувся до господарського суду з позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Волиньгаз про стягнення 69914553,89грн. з них: 37848923,24грн. заборгованості за послуги балансування обсягів природного газу, 20987597,12 грн. пеня, 2240852,54 грн. три проценти річних, 8837180,99грн. інфляційних витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору транспортування природного газу № від 17.12.2015 року.

Ухвалою суду від 11.06.2018р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження із підготовчої стадії та призначено до судового розгляду.

Ухвалою суду від 27.08.2018р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

01.10.2018р. в судовому засіданні оголошено перерву в судовому засіданні до 09.10.2018р. до 12год. 00хв.

Представник позивача позов підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просить суд задоволити позов у повному обємі.

Разом з тим, через відділ діловодства суду подав клопотання за вх.№01-55/10422/18 про приєднання до матеріалів справи, а саме: висновку Ради науково-правових експертиз при Інституті держави та права ім. В.М. Корецького НАН України від 21.09.2018р. № 126/204-е згідно, якого надано висновки щодо тлумачення окремих понять законодавства України з питань, що регулюють правовідносини, повязані з реалізацією, транспортуванням розподілом, зберіганням природного газу.

Відповідач у судовому засіданні та у відзиві на позовну заяву за вх. № 01-55/6479/18 від 25.06.2018р., позов вважає необґрунтованим, в зв'язку з тим, що відповідач здійснив повний розрахунок за договором шляхом перерахування коштів за рахунок наданих державою субвенцій по пільгах та субсидіях для соціально незахищених побутових споживачів згідно спільних протокольних рішень: № 1146/у від 16.02.2017р., № 132/УТГ від 06.03.2017р., № 135/УТГ від 10.03.2017р., № 133/УТГ від 07.03.2017р., № 1803/у від 17.03.2017р., № 151/УТГ від 16.03.2017р., №1804/у від 17.03.2017р., № 192/УТГ від 05.04.2017р., №№ 204/УТГ, 206/УТГ від 19.04.2017р., № 208/УТГ від 20.04.2017р. та згідно платіжних документів: №№ 1, 2 від 30.01.2018р., №№ 3, 4, 5, 6 від 31.01.2018р., №№ 11, 12, 13, 14 від 28.02.2018р., № 15 від 01.03.2018р., № 16 від 27.03.2018р., № 19 від 28.03.2018р., № 23 від 26.04.2018р., а на сьогодні заборгованість перед позивачем за період січень - грудень 2017 року відсутня.

Крім того, через відділ діловодства суд подав додаткові пояснення за вх.№01-55/10887/18 від 09.10.2018р., в яких просить суд не брати до уваги пояснення третьої особи ПАТ «НАК « Нафтогаз України» від 28.09.2018р. №14/44-2557 оскільки, останні не стосуються предмету доказуванню, та в ні в позовній заяві, ні в поясненнях так і не було наведено факти несанкціонованого відбору природного газу споживачами, постачальником природного газу для яких виступав ПАТ «НАК «Нафтогаз України». Крім того, вказує, що наданий позивачем висновок поданий з порушенням норма ГПК України та побудований на визначенні поняття несанкціонований відбір природного газу, що не є предметом доказування у даній справі, оскільки між сторонами існує спір виключно в частині застосування коригуючого коефіцієнту 1.2 за послуги балансування природного газу.

Представник третьої особи позовні вимоги підтримав з підстав викладених у письмових поясненнях за вх.№01-55/10421/18 від 01.10.2018р. в яких просить суд задоволити позов в повному обсязі мотивуючи тим, що відповідно до п. 10 гл.3 ХІІ Кодекс ГТС алокація фактичних обсягів споживача можлива тільки на постачальника, зазначеного у відповідній підтвердженій номінації/реномінації. У разі несанкціонованого відбору газу споживачем весь відповідний обсяг вноситься в алокацію на відповідного оператора газорозподільної системи, а тому обсяги несанкціонованого відібраного у спірному періоді природного газу повинні вноситись в алокацію відповідача, як оператора ГРМ. Також доводить, що відповідач за відсутності правових підстав, здійснив розподіл природного газу в спірні періоди. Разом з тим, природний газ, що був розподілений відповідачем не був власністю ПАТ «Національна акціонерна компанія « Нафтогаз України», та спірні періоди 2016-2017рр. підприємствами було здійснено несанкціонований відбір природного газу.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

Правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газотранспортної системи України встановлені Кодексом газотранспортної системи (надалі Кодекс ГТС), затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2493, зареєстрований в Міністерстві юстиції України за № 1378/27823 06.11.2015 року.

Відповідно до пункту 1 глави 1 розділу VIII Кодексу ГТС одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі послуг балансування системи, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування. Договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником послуг транспортування.

Згідно з пунктом 1 глави 3 розділу VIII Кодексу ГТС оператор ГТС на підставі договору транспортування природного газу та згідно з умовами, визначеними в цьому Кодексі надає суб'єктам ринку природного газу :

- право користування газотранспортною системою на використання газотранспортної системи в межах розподілу потужностей на точках входу та виходу;

- послуги транспортування природного газу газотранспортною системою через газотранспортну систему в межах договірних потужностей та підтверджених номінацій;

- послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї.

Частиною 1 статті 20 Закону України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015 року № 329- VIII передбачено, що оператор газотранспортної системи (позивач) на виключних засадах відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання в належному стані та розвиток, включаючи нове будівництво та реконструкцію, газотранспортної системи з метою задоволення очікуваного попиту суб'єктів ринку природного газу на послуги з транспортування природного газу. При цьому, з огляду на приписи пункту 4 частини 2статті 22 вказаного Закону, саме на оператора газотранспортної системи покладено обов'язок здійснювати балансування та функції оперативно-диспетчерського управління газотранспортною системою в економний, прозорий та недискримінаційний спосіб.

17 грудня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» (надалі - позивачем по справі; оператором газотранспортної системи за договором) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Волиньгаз» (надалі - відповідачем по справі; замовником за договором) укладено договір № НОМЕР_1 транспортування природного газу, виходячи з умов якого позивач надає відповідачу послуги транспортування природного газу, а відповідач сплачує позивачу встановлену в цьому договорі вартість таких послуг. Послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі ГТС, з урахуванням особливостей, передбачених цим договором. До послуг, які можуть бути надані відповідачу за цим договором належать: послуги замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (надалі - розподіл потужності); послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (надалі - транспортування); послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи та відбираються з неї.(а.с.23-33, т.1).

Сторони погодили, що приймання - передача газу, документальне оформлення та подання звітності позивачу здійснюється відповідно до вимог Кодексу ГТС (п. 2.5 договору № НОМЕР_1). Порядок комерційного обліку природного газу (у тому числі приладового) та перевірки комерційних вузлів обліку, а також порядок приймання - передачі природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи, визначення та перевірки параметрів якості в цих точках здійснюється сторонами відповідно до вимог Кодексу ГТС та з урахуванням цього договору (п. 5.1 договору № НОМЕР_1).

Позивач згідно п.п.2.7., 3.1. договору має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, зокрема, своєчасно надавати Послуги належної якості відповідно до умов, встановлених Кодексом; забезпечувати належну організацію та функціонування своєї диспетчерської служби; виконувати інші обов'язки, визначені Кодексом та чинним законодавством України.

Відповідач має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим Договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати Послуги на умовах, зазначених у Договорі. Відповідач має право, зокрема, замовляти транспортування та одержувати з газотранспортної системи обсяги природного газу, що відповідають його підтвердженим номінаціям/реномінаціям. (п.п.2.6, 4.1. Договору).

Згідно вимог пункту 5 глави 1 розділу І Кодексу наведено визначення термінів, зокрема:

алокація - підтвердження поділу за певний розрахунковий період фактичного обсягу (обєму) природного газу, поданого для транспортування в точку входу або відібраного з точки виходу, між замовниками послуги транспортування, у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів), що здійснюється відповідно до вимог розділу ХІІ цього Кодексу;

небаланс це різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається за процедурою алокації;

місячна номінація - заявка замовника послуг транспортування, надана оператору газотранспортної системи стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом місяця в розрізі кожної доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника та їх точок комерційного обліку (за необхідності);

підтверджена номінація - підтверджений оператором газотранспортної системи обсяг природного газу замовника послуг транспортування, який буде прийнятий від замовника в точках входу до газотранспортної системи та переданий замовнику в точках виходу з газотранспортної системи у відповідний період, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника та їх точок комерційного обліку (за необхідності);

несанкціонований відбір природного газу - відбір природного газу: за відсутності по суб'єкту ринку природного газу підтвердженої номінації (підтвердженого обсягу природного газу) на відповідний розрахунковий період, тощо.

Відповідно до п.9.2. договору вартість послуг балансування за газовий місяць визначається на підставі даних про негативний місячний небаланс замовника за формулою В балансування = БЦГ x К x Qбг, БЦГ базова ціна газу, Qбг обсяг негативного місячного небалансу замовника, К коефіцієнт компенсації , що дорівнює 1,2. При розмірі небалансу до 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт, що дорівнює 1.

Пунктом 9.4 договору в редакції додаткової угоди №1 від 29.11.2017 року, умови якої відповідно до п.7 цієї угоди застосовуються до відносин між сторонами по договору, починаючи з 29.12.2016 року, передбачено, що оператор до 14 числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник, крім вартості послуг вказаних у абзаці другому даного пункту, зобов'язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує 5-ти банківських днів.

Абзацом другим вказаного пункту встановлено, що оплата вартості послуг балансування оператором газорозподільної системи за рахунок виділених субвенцій з державного бюджету на покриття пільг, субсидій та компенсацій побутовим споживачам проводиться у строки та за процедурою, передбаченою порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року №20, у сумі, що не перевищує вартості послуг розподілу фактично спожитого природного газу зазначеними споживачами за розрахунковий період.

Згідно умов п.11.4 договору послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого замовником відповідно до Кодексу ГТС та розділу ІХ цього договору.

Пунктом 17.1 договору сторони погодили, що договір набирає чинності з дня його укладення на строк до 31.12.2016 року, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення , а саме з 01.12.2015 року. Цей договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього договору , жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Як стверджує позивач, у відповідача були наявні обсяги негативних місячних небалансів у період січень-грудень 2017 року, та відповідно ним були надані відповідачу послуги балансування обсягів природного газу на загальну суму 283 335 610,62грн., про що свідчать односторонні акти, складені позивачем у спірному періоді, а саме : №01-17--БАЛАНС від 31.01.2017 року на суму 37 267 860,00грн. ( за січень 2017р), №02-17--БАЛАНС від 28.02.2017 року на суму 32 766 240,00 грн. ( за лютий 2017р.), №03-17--БАЛАНС від 31.03.2017 року на суму 7 551 360,00грн. ( за березень 2017р.), №04-17--БАЛАНС від 30.04.2017 року на суму 6 270 570,90грн. ( за квітень 2017р.), №02-16--БАЛАНС/КОР/2 від 30.05.2017 року на суму 4 469 619,60грн. ( за лютий 2016 р.); №04-16--БАЛАНС/КОР від 30.05.2017 року на суму 1 669 133,28 грн. (за квітень 2016 р.), №05-16--БАЛАНС/КОР від 30.05.2017 року на суму 899 198,16грн. ( за травень 2016р.), №06-16--БАЛАНС/КОР від 30.05.2017 року на суму 734 683,85грн. ( за червень 2016р.), №05-17--БАЛАНС від 31.05.2017 року на суму 6 652 692,00 грн. ( за травень 2017 р.), №04-17--БАЛАНС/КОР від 14.06.2017 року на суму 1 254 114,18грн. (за квітень 2017р.), №07-16--БАЛАНС/КОР від 30.06.2017 року на суму 683 838,19грн. (за липень 2016р.), №08-16--БАЛАНС/КОР від 26.06.2017 року на суму 831 459,85грн. ( за серпень 2016р.), №09-16--БАЛАНС/КОР від 26.06.2017 року на суму 1 293 337,99грн. (за вересень 2016р.), №11-16--БАЛАНС/КОР від 26.06.2017 року на суму 5 460 900,12грн. ( за листопад 2016р.), №03-17--БАЛАНС/КОР від 30.06.2017 року на суму 1 510 272,00грн. (за березень 2017р.), №06-17--БАЛАНС від 30.06.2017 року на суму 4 380 875,93грн. ( за червень 2017р), №12-16--БАЛАНС/КОР від 27.07.2017 року на суму 5 318 432,81грн. ( за грудень 2016р.), №02-17--БАЛАНС/КОР від 27.07.2017 року на суму 6533 248,00грн. ( за лютий 2017 р.), №01-17--БАЛАНС/КОР від 27.07.2017 року на суму 7 453 572,00грн. ( за січень 2017р.), №07-17--БАЛАНС від 31.07.2017 року на суму 4 469 492,30грн. ( за липень 2017 р.) , №08-17--БАЛАНС від 31.08.2017 року на суму 24 189 192,00грн. ( за серпень 2017р.), №09-17--БАЛАНС від 30.09.2017 року на суму 32 418 524,16грн. ( за вересень 2017р.), №10-17--БАЛАНС від 31.10.2017 року на суму 20 590 912,22грн. ( за жовтень 2017р.), №11-17--БАЛАНС від 30.11.2017 року на суму 25 999 187,26 грн.( за листопад 2017р.), №12-17--БАЛАНС від 31.12.2017 року на суму 42 646 893,82грн. ( за грудень 2017р.) (за грудень 2017 року) (а.с.182, 186, 188, 191, 193, 197, 199, 203, 209,215, 222, 228, 231,234,239,243,245,246,248 т. 1/3, а.с. 4, 7, 10, 13,16, 27,30,34,40,45,50,55).

Вказані акти разом з розрахунком вартості послуг балансування, а також рахунками на оплату були направлені на адресу відповідача супровідними листами за січень 2017 року № 2025/12 від 15.02.2017 року, за лютий 2017 року № 3418/12 від 15.03.2017р., за березень 2017 року №496/12 від 14.04.2017р., за квітень 2017 року № 5917/12 від 15.05.2017р., за травень 2017р. №1001ВИХ-17-1499/1001.14 від 15.06.2017 року, за червень 2017 року №1001ВИХ-17-2824/1001.14 від 14.07.2017 року, за липень 2017 року №1001ВИХ-17-3617 від 15.08.2017 року, за серпень 2017 року №1001ВИХ-17-4324 від 14.09.2017 року, за вересень 2017 року №1001ВИХ-17-5084 від 13.10.2017 року, за жовтень 2017 року №1001ВИХ-17-5864 від 14.11.2017 року, за листопад 2017 року №TSOВИХ-17-137 від 15.12.2017 року, за грудень 2017 року №TSOВИХ-18-26 від 14.01.2018 року.

Крім того, акти разом з розрахунком вартості послуг балансування після проведення коригування за періоди лютий, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, листопад, грудень 2016 року та січень-квітень 2017 року, а також рахунками на оплату скорегованої вартості послуг балансування були направлені відповідачу за лютий, квітень, травень, червень 2016 року листом №1001ВИХ-17-1750/1001.14 від 20.06.2017 року, за квітень 2017 року листом №1001ВИХ-17-1957/1001.14 від 27.06.2017 року, за липень, серпень, вересень, листопад 2016 року та березень 2017 року листом №1001ВИХ-17-2955/1001.14.01.01 від 19.07.2017 року; за грудень 2016 року, лютий, січень 2017 року листом №1001ВИХ-17-4324 від 03.08.2017 року.

Судом встановлено, що розрахунок вартості послуг балансування у період з січня 2017 року по квітень 2017 року включно проведений позивачем на підставі пункту 9.2. договору, виходячи з коефіцієнта компенсації рівного одиниці, тобто по закінченню зазначених вище газових місяців позивач встановив, що негативний місячний небаланс відповідача у вказаних вище періодах не перевищив 5% від обсягу відібраного відповідачем природного газу з газотранспортної системи.

Однак, в червні 2017 року позивач вартість послуг балансування за лютий, квітень, травень, червень 2016 року та за квітень 2017 року, в липні 2017 року за липень, серпень, вересень, листопад 2016 року та березень 2017 року, в серпні 2017 року - за грудень 2016 року, лютий, січень 2017 року, тобто за попередній рік та за попередні газові місяці поточного року, застосувавши коефіцієнт 1, 2.

Таким чином, судом встановлено, що у період з червня по серпень 2017 року позивач збільшив вартість наданих відповідачу послуг з балансування на 38 131 810,03грн. за рахунок застосування зміненого коефіцієнта 1,2 замість раніше визначеного 1.

Отже, позивач доводить, що з моменту отримання відповідачами актів про надання послуг балансування рахунків на їх оплату та звіті по точками входу/ виходу відповідача з 28.04.2017р. відповідно до п. 9.4 договору та п.4 4 Розділу XIV Кодексу ГТС виникли зобовязання щодо здійснення оплати таких послуг у строк, що не перевищує пяти банківських днів з дня отримання зазначених документів.

Відповідач проти проведено позивачем перерахунку вартості наданих послуг з балансування природного газу за 2016 рік та січень квітень 2017 року заперечив, посилаючись на відсутність в оператора газотранспортної системи права коригування розрахунків небалансу попередніх періодів, по яких позивач вже здійснив балансування. Більш того, відповідач вважає, що у вказаних періодах його негативний небаланс не перевищував 5% від обсягу природного газу відібраного ним у точках виходу з газотранспортної системи, а відтак правові підстави для застосування позивачем коефіцієнту компенсації 1,2 взагалі відсутні.

Отже, спір вданій справі виник в зв'язку з тим, що відповідач, на думку позивача, в порушення умов укладеного договору свої зобов'язання по сплаті за виконані послуги виконав лише частково, у зв'язку з чим у останнього виникла заборгованість за послуги балансування обсягів природного газу.

Згідно ч.1ст.32 Закону України «Про ринок природного газу», транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому Кодексом ГТС та іншими нормативно-правовими актами.

Однією із складових послуги транспортування природного газу, що надається позивачем відповідачу в рамках укладеного договору, є послуга балансування обсягів природного газу, який подається відповідачем до газотранспортної системи та відбирається ним з газотранспортної системи ( пункт 9глави 1 розділу VIII Кодексу ГТС).

Виходячи з приписів пункту 2 розділу ХІІІ Кодексу ГТС , замовники послуг транспортування зобов'язані своєчасно врегульовувати свої небаланси. Оператор газотранспортної системи надає послуги балансування виключно з метою підтримання звичайного рівня функціонування газотранспортної системи в разі недотримання замовниками послуг транспортування своїх підтверджених номінацій. З метою забезпечення безпечності функціонування та цілісності газотранспортної системи , у тому числі балансування газотранспортної системи , оператор газотранспортної системи управляє потоками природного газу , які закачуються та відбираються до/з газосховища, що є у управлінні оператора газотранспортної системи , а також частиною газосховищ відповідно до пункту 3 цього розділу (п.9 розділу ХІІІ Кодексу ГТС)

Главою 1 розділу ХІV Кодексу ГТС «Комерційне балансування» встановлено , що при розрахунку небалансу замовників послуг транспортування оператор газотранспортної системи враховує всі обсяги газу у розрізі кожного замовника послуг транспортування , переданого до газотранспортної системи та відібраного з газотранспортної системи, у тому числі у розрізі його контрагентів ( споживачів) ( п.2) Перевищення обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу є негативним небалансом. ( п.3).

Частиною 3 статі 35 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що оператор газотранспортної системи (позивач) повинен забезпечити замовників безкоштовною, достатньою, своєчасною та достовірною інформацією про статус балансування в межах інформації, що знаходиться в розпорядженні оператора газотранспортної системи у відповідний момент часу . Така інформація має надаватися відповідному замовнику в електронному форматі. З огляду на умови пункту 4 глави 1 розділу ХІV Кодексу ГТС, оператор газотранспортної системи надсилає замовнику послуг транспортування відомості для визначення статусу небалансу замовника послуг транспортування. Відомості про статус небалансу надаються замовнику послуг транспортування за допомогою інформаційної системи.

Зі змісту пунктів 1-2 глави 2 розділу ХІV Кодексу ГТС, оператори газотранспортної системи розраховує добовий небаланс щодо кожного замовника послуг транспортування для кожної газової доби як різницю між обсягом природного газу, яку замовник послуг транспортування передав у точках входу, і обсягом природного газу, який відібрав з газотранспортної системи у точках виходу за цю газову добу. Оператор щодоби до 15:00 години UTC (17:00 за київським часом) для зимового періоду та 14:00 години UTC (17:00 за київським часом) для літнього періоду наступної газової доби інформує замовника послуг транспортування про добовий небаланс на підставі розрахункових даних, одержаних у процесі алокації, відповідно до положень розділу ХІІ цього Кодексу. Рівень інформації, що надсилається замовнику послуг транспортування , буде відповідати тому рівню, яким володіє оператор газотранспортної системи на час надання.

Згідно пунктів 1-2 глави 3 розділу ХІV Кодексу ГТС ( в редакції діючій з 28.04.2017 року) оператор газотранспортної системи визначає місячний небаланс для кожного місяця як різницю між обсягом природного газу, який замовник послуг транспортування передав у точках входу і отримав з газотранспортної системи у точках виходу за цей газовий місяць. Місячний небаланс розраховується оператором газотранспортної системи до 10-го числа наступного місяця на підставі фактичних даних, одержаних в процесі алокації , яку здійснює оператор газотранспортної системи .

Відповідно до пунктів 4,7 глави 3 розділу ХІV Кодексу ГТС, у разі негативного значення небалансу замовник послуг транспортування до 12-го числа наступного місяця: здійснює купівлю природного газу в інших замовників послуг транспортування; здійснює відбір природного газу шляхом подання оператору газосховища балансуючої номінації для врегулювання небалансу за цей газовий місяць. Місячний небаланс, який виник у замовника послуг транспортування та не був врегульований в строк до 12-го числа наступного місця, врегульовується оператором газотранспортної системи при негативному місячному небалансі за рахунок надання природного газу замовнику послуг транспортування в рамках послуги балансування для покриття ним неврегульованого обсягу природного газу.

Главою 4 розділу ХІV Кодексу ГТС встановлено, що розрахунок вартості послуг балансування, що були надані замовнику послуг транспортування за місяць. Проводиться оператором газотранспортної системи після закінчення газового місяця на підставі даних про місячний небаланс замовника послуг транспортування , що не був врегульований ним відповідно до пунктів 3-5 глави 3 цього розділу (пункт 1). Оператор газотранспортної системи визначає базову ціну газу щомісяця строк до 10-го числа поточного місяця та розміщує відповідну інформацію на своєму веб-сайті (пункт 2). Підставою для проведення розрахунку послуг з балансування є односторонній акт про надання послуг ба насування обсягів природного газу, оформлений оператором газотранспортної системи відповідно до умов договору транспортування природного газу (пункт 3). Оператор газотранспортної системи до 14-го числа місяця, наступного за звітним, надає замовнику послуг транспортування односторонній акт про надання послуг балансування на обсяги природного газу, місячного небалансу замовника послуг транспортування , що був не врегульований ним відповідно до пунктів 3-5 глави 3 цього розділу, рахунок на оплату, звіт по точкам входу/виходу замовника послуг транспортування ( що має містити деталізацію по споживачах замовника послуг транспортування на точках виходу). Замовник послуг транспортування повинен здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів з дня отримання ним зазначених документів.

З урахування вищевказаних норм Кодексу ГТС, відповідно до ст.ст. 13,74 ГПК України, згідно яких судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій) суд прийшов до висновку, що позивачем порушено порядок та строки визначення обсягу та вартості послуг балансування.

Оскільки, Кодексом ГТС чітко встановлені строки, в межах яких оператор газотранспортної системи має визначити небаланс замовника послуги, як добовий так місячний, та вчинити відповідні дії по його усуненню. При цьому , позивач як оператор ГТС не наділений правом корегувати, здійснювати перерахунок обсягів місячного небалансу попередніх газових місяців, по яким ним вже було надано послуги з балансування обсягів природного газу та відповідно змінювати їх вартість.

Аналогічні висновки викладено в листі НКРЕКП - регулятора на ринку природного газу від 27.06.2017 №7044/16.3.2/7-17, у вказаному листі НКРЕКП розяснив оператору ГТС та операторам ГРС, що чинними нормативними-правовими актами не передбачено здійснення операторами газотранспортної системи коригування небалансу замовників послуг транспортування попередніх періодів, по яким оператор ГТС вже здійснив балансування. Надання оператором ГТС замовникам послуг транспортування коригуючих актів суперечить положенням розділу ХІV Кодексу ГТС.

Доводи позивача, про те, що вказане роз'яснення НКРЕКП є неналежним доказом у справі, є необґрунтованими, оскільки саме цей орган відповідно до покладених на нього завдань розглядає звернення споживачів та надає роз'яснення з питань застосування нормативно-правових актів НКРЕКП, в тому числі норм Кодексу ГТС (підпункт 25 пункту 4 положення про НКРЕКП )

Таким чином, позивач безпідставно в червні-серпні 2017 року провів перерахунок місячних небалансів відповідача за лютий, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, листопад, грудень 2016 року та січень-квітень 2017 року на загальну суму 38 131 810,03грн.

Підтвердженням відсутності заборгованості відповідача за послуги балансування за 2016 рік за договором № НОМЕР_1 від 17.12.2015 року є також рішення судів у справах №903/629/16 ( балансування за період лютий, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень 2016року ) та №903/61/17 (балансування за період жовтень 2016 року) за позовами ПАТ «Укртрансгаз» до ПАТ «Волиньгаз» про стягнення основного боргу за послуги балансування та штрафних санкцій, інфляційних та річних.

Стосовно застосування алгоритму розрахунку вартості послуг з балансування обсягів природного газу у період з січня 2017 року по грудень 2017 року, що проведений позивачем, виходячи з коефіцієнту 1,2, замість суд зазначає наступне :

Пунктом 9.2 Договору визначено, що вартість послуг балансування за газовий місяць визначається на підставі даних про негативний місячний небаланс Замовника за формулою: В балансування = БЦГ x К x Qбг, БЦГ базова ціна газу, Qбг обсяг негативного місячного небалансу замовника, К коефіцієнт компенсації , що дорівнює 1,2. При розмірі небалансу до 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт, що дорівнює 1.

При цьому, при визначенні коефіцієнту компенсації К, враховується обсяг газу відібраний замовником з газотранспортної системи, тобто значення алокації по даному замовнику. А для оператора ГРС (відповідача) необхідно враховувати весь обсяг природного газу отриманий оператором ГРС у фізичних точках виходу з газотранспортної системи для подальшого розподілу приєднаним споживачам.

За звітами позивача про надані послуги з транспортування за договором № від 17.12.2015 року судом встановлено, що негативний небаланс відповідача складав: у лютому 2016 року - 2 985,000 тис.м куб, у квітні 2016 року 1 102,000 тис.м куб, у травні 2016 року 670,483 тис.м куб, у червні 2016 року 540,845 тис.м куб, у липні 2016 року 508,445 тис.м куб, у серпні 2016 року 569,150 тис.м куб, у вересні 2016 року 956,328 тис.м куб, у жовтні 2016 року 9 721,000 тис.м куб, у листопаді 2016 року 3 500,577 тис.м куб, у грудні 2016 року -3 100,187 тис.м куб, у січні 2017 року 4 450,000 тис.м куб, у лютому 2017 року 3560,000 тис.м куб, у березні 2017 року 800,000 тис.м куб, у квітні 2017 року 825,000 тис.м куб, у траві 2017 року 750,000 тис.м куб, у червні 2017 року 515,000 тис.м куб, у липні 2017 року 510,000 тис.м куб, у серпні 2017 року 2 700,000 тис.м куб, у вересні 2017 року 3 300,00тис.м куб, у жовтні 2017 року 2 140,000 тис.м куб, у листопаді 2017 року 2 485,000 тис.м куб, у грудні 2017 року 3 864,000 тис.м куб., що не заперечується також відповідачем.

Як вбачається із інформації щодо відсотку небалансу природного газу, поданої відповідачем до відзиву на позовну заяву, перевищення 5% від обсягів природного газу, відібраного з газотранспортної системи відбулося лише в серпні та вересні 2017 року, по всім іншим місяцям 2017 року, які є предметом стягнення перевищення більше ніж 5% не відбувалося.

Таким чином, при розрахунку вартості послуг балансування за всі місяці вказані в позовній заяві, окрім серпня та вересня 2017 року, необхідно застосовувати коефіцієнт компенсації 1, а не 1,2. Оскільки, у серпні та вересні 2017 року негативний небаланс відповідача перевищив 5% від обсягу природного газу, фізично відібраного відповідачем у точках виходу з газотранспортної системи, а тому при розрахунку вартості послуг балансування за ці місяці коефіцієнт компенсації має складати 1,2.

Разом з тим, розходження у розрахунках сторін щодо вартості послуг балансування природного газу пов'язано з тим, що позивач при визначенні співвідношення негативного небалансу до обсягу відібраного природного газу з точки виходу з газотранспортної системи враховує лише обсяги газу, що відібрані відповідачем на власні потреби та обсяги, відібрані ним для покриття виробничо-технічних витрат.

При цьому, спір відносно обсягів природного газу фізично відібраного відповідачем з точок виходу з газотранспортної системи між сторонами відсутній та підтверджується алокаціями (звітами) про поділ фактичного обсягу (об'ємів) природного газу, відібраного з точки виходу ПАТ «Волиньгаз», між замовниками послуги транспортування (постачальниками) .

Відповідно до пункту 2 глави 1 розділу ХІV Кодексу ГТС. Передбачено, що при розрахунку небалансу замовників послуг транспортування оператор газотранспортної системи враховує всі обсяги природного газу у розрізі кожного замовника послуг транспортування, переданого до газотранспортної системи та відібраного з газотранспортної системи, у тому числі у розрізі його контрагентів (споживачів). Негативний небаланс утворюється у разі перевищення обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу. Відповідно у п.9.2 договору сторони погодили, що коефіцієнт 1.2 застосовується у випадку, коли негативний небаланс перевищує 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи.

Таким чином, суд погоджується із доводами відповідача, про те що коефіцієнт компенсації необхідно розраховувати, виходячи з співвідношення небалансу до загального обсягу газу, відібраного з газотранспортної системи а не лише того, що був відібраний відповідачем для власного споживання для покриття виробничо-технічних витрат.

Листом НКРЕКП від 25.03.2016 №2840/16.3/7-16 розяснено, що для визначення коефіцієнту компенсації К при розрахунку вартості послуг балансування природного газу для оператора газорозподільної системи необхідно враховувати весь об'єм природного газу, отриманий оператором газорозподільної системи у фізичних точках виходу з газотранспортної системи для подальшого розподілу споживачам.

Положеннями ст.35 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що правила балансування повинні бути справедливими, недискримінаційними, прозорими та обумовленими об'єктивними чинниками. Такі правила мають відображати реальні потреби газотранспортної системи з урахуванням ресурсів у розпорядженні оператора газотранспортної системи, бути засновані на ринкових принципах, створювати економічні стимули для балансування обсягів закачування і відбору природного газу самими замовниками.

Враховуючи викладене, позивачем безпідставно в червні-серпні 2017 року проведено перерахунок вартості місячних небалансів відповідача за лютий, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, листопад, грудень 2016 року та січень-квітень 2017 року на загальну суму 38 131 810,03грн., тобто на 20% за рахунок коефіцієнту компенсації.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач станом на 26.04.2018 року (тобто до подачі позову - 07.06.2018 року )здійснив повний розрахунок за договором шляхом перерахування коштів за рахунок наданих державою субвенцій по пільгах та субсидіях для соціально незахищених побутових споживачів згідно підписаних спільних протокольних рішень,а саме: від 16.02.2017 року №1146/у на суму 32 414 902,85 грн.; від 06.03.2017 року №132/УТГ на суму 1 286 817,56грн., від 10.03.2017 року №135/УТГ на суму 1 300 000 ,00грн.; від 07.03.2017 року №133/УТГ на суму 5 000 000,00грн.; від 17.03.2017 року №1803/у на суму 25 000 000,00 грн.; від 16.03.2017 року №151/УТГ на суму 1 500 000,00 грн.; від 17.03.2017 року №1804/у на суму 5 000 000,00 грн.; від 05.04.2017 року №192/УТГ на суму 1 258 783,04 грн.; від 19.04.2017 року №204/УТГ на суму 1 057 657,42 грн.; від 19.04.2017 року №206/УТГ на суму 2 000 000,00 грн.; від 20.04.2017 року №208/УТГ на суму 4 492 593,53 грн. (а.с. 134-182); що разом складає 80 310 754,40грн., а також в зв'язку із відсутністю своєчасного фінансування з державного бюджету підписаних спільних протокольних рішень в 2017 році та змінами в законодавстві щодо перерахування державних субвенцій у 2018 році по невідшкодованих пільгах та субсидіях за 2017 рік, згідно Постанови КМУ №256 від 04.03.2002 року провів оплату у 2018 році згідно наступних платіжних документів : №1 від 30.01.2018 року на суму 15 016 944,38грн., №2 від 30.01.2018р. на суму 10 356 934,02грн., №3 від 31.01.2018р. на суму 8 155 757,19 грн., №4 від 31.01.2018р. на суму 11 825 367,61 грн., №5 від 31.01.2018 р. на суму 2 500 000,00 грн. , №6 від 31.01.2018р. на суму 1 791 243,74 грн., №8 від 22.02.2018р. на суму 20 924 321,58 грн., №11 від 28.02.2018 року на суму 500 000,00 грн., №12 від 28.02.2018р. на суму 1 300 000,00 грн., №13 від 28.02.2018р. на суму 1 889 114,88 грн., №14 від 28.02.2018 року на суму 6 479 037,69 грн. , №15 від 01.03.2018 року на суму 1 500 000,00грн. , №16 від 27.03.2018р. на суму 6 841 101,17грн., №19 від 28.03.2018р. на суму 37 935 812,40грн., №23 від 26.04.2018р. на суму 38 157 147,11грн. ( з них за 2017р. 37 877 411,53грн.), на загальну суму 164 893 046,19грн.

З огляду на особливості правовідносин на ринку природного газу та специфіку проведення взаємних розрахунків між підприємствами паливно-енергетичного комплексу (ПЕК), дії сторін з питань розрахунків за договором за їх взаємною згодою і домовленістю були підпорядковані умовам укладених між ними спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду державного бюджету, а також вимогам спеціальних нормативно-правових актів, а саме: постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року №20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій»; спільного наказу Міненерго та Мінфін України від 03.08.2015 № 493/688 «Про затвердження Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію» із змінами, що затверджені наказом Міненерго та Мінфін України від 25.11.2016р. № 754/1032 та зареєстровані в Мінюсті 30.11.2016 р. за №1551/29681; Постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 року №256 «Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету; Наказу Міністерства фінансів України №1 від 04.01.2018 року, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16.01.2018 року за №64/31516.

За умовами вищевказаних спільних протокольних рішень передбачалося надання державою коштів на погашення заборгованості, а також змінювалися строки виконання грошових зобовязань, які виникли на підставі договору транспортування природного газу № від 17.12.2015р.

Розділом 2 спільних протокольних рішень визначено порядок проведення розрахунків. За умовами п.2.6 зазначених протокольних рішень ПАТ "Волиньгаз" перераховує ПАТ "Укртрансгаз" кошти за надані послуги згідно договору № від 17.12.2015р. з таким записом у графі «призначення платежу» «постанова Уряду від 11.01.2005р. № 20, дата і номер спільного протокольного рішення, за надані послуги в 2017 році, договір транспортування № від 17.12.2015 р., в т.ч. ПДВ».

Отже, держава, шляхом запровадження спеціалізованих нормативних актів, виконання яких поклала на свої інститути влади, запровадили новий механізм взаєморозрахунків між відповідачем та позивачем, чим внесла в господарські правовідносини відповідача та позивача, елементи адміністративного та бюджетного права. Введення державою в господарські правовідносини елементів адміністративного та бюджетного права призвело до зміни істотних умов Договору в частинні, строків, розміру, форми оплати наданих послуг, фактично поклавши їх на органи державної влади.

Покладення вищевказаних обовязків на органи державної влади, позбавило відповідача можливості самостійно впливати в повній мірі на правовідносини за договором, в частині виконання обовязку з оплати послуг з балансування обсягів природного газу.

В свою чергу відповідач виконав положення спільних протокольних рішень, що свідчить про належне виконання останнім своїх зобовязань за договором.

Таким чином, підписання сторонами спільних протокольних рішень і виконання положень постанови Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005 року, наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015 року №493/688 свідчить про те, що сума основного боргу за надані послуги за договором транспортування природного газу була повністю погашена шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі спільних протокольних рішень.

Зважаючи на вказані нормативні акти, а також факт підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ усіма учасниками розрахунків, строки виконання грошових зобов'язань, які виникли на підставі договору, змінились. Зокрема позивач, підписавши спільні протокольні рішення, у такий спосіб виявив згоду здійснити розрахунки відповідно до Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію і тим самим погодився із зміною порядку та строків проведення розрахунків за транспортування природного газу, які визначені договором.

Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 37 848 923,24 грн. є недоведеними та безпідставними.

Як встановлено судом оплата за послуги з балансування у спірному періоді проведена відповідачем виключно за рахунок коштів, що виділялись у вигляді субвенцій на оплату пільг та житлових субсидій населенню щодо послуг з транспортування природного газу згідно Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року №20 ( що діяв до 01.01.2018 року) та згідно Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 року №256 ( в редакції, що вступила в дію з 01.01.2018 року).

Зі змісту Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року №20, вбачається, що держава взяла на себе бюджетне зобов'язання щодо відшкодування частини витрат підприємств паливо-енергетичного комплексу, пов'язаних з газопостачанням населення , яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними газопроводами та розподіл.

Таким чином, визнаючи неможливість розрахунків в цій частині підприємствами ПЕК, держава, приймаючи відповідні нормативно-правові акти, змінила характер регулювання відповідних правовідносин, що склались між сторонами на підставі укладених між ними договорів. Незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов'язання між сторонами договору в частині, яку держава компенсує за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема адміністративного (бюджетного), і застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачали сторони у договорі відповідні умови , чи навпаки.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного суду від 22.05.2018 року у справі № 926/2733/16.

Між тим, пояснення третьої особи ПАТ «НАК «Нафтогаз України» від 28.09.2018 року №14/44-2557, не приймаються до уваги суду, оскільки не стосуються предмету доказування, та ні в позовній заяві, ні в поясненнях не було наведено факти несанкціонованого відбору природного газу споживачами, постачальником природного газу для яких виступав ПАТ «НАК «Нафтогаз України».

Щодо поданого позивачем висновку Ради науково-правових експертиз при Інституті держави та права ім. В.М. Корецького НАН України від 21.09.2018р. № 126/204-е, то згідно ч.1ст.108 ГПУ України висновок експерта в галузі права може стосуватись:

1). застосування аналогії закону, аналогії права;

2)змісту норм іноземного права згідно з їх офіційним або загальноприйнятим тлумаченням, практикою застосування, доктриною у відповідній іноземній державі.

Наданий позивачем висновок не відповідає вищевказаним критеріям, оскільки містить тлумачення окремих понять законодавства України, та містить оцінку доказів.

Крім того, висновок побудований на визначенні поняття несанкціонований відбір природного газу, що не є предметом доказування у даній справі, оскільки між сторонами існує спір виключно в частині застосування коригуючого коефіцієнту 1.2 за послуги балансування природного газу.

Проте, сторони погодили в договорі, що приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності здійснюється відповідно до вимог кодексу ГТС ( п.2.5 договору). Як зазначено п.5.1. договору, порядок комерційного обліку природного газу та перевірки комерційних вузлів обліку, а також порядок приймання-передачі природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи та визначення і перевірки параметрів якості в цих точках здійснюються відповідно до вимог Кодексу ГТС та з урахуванням цього договору.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в позові в частині стягнення основного боргу в сумі 37 848 923,24 грн. за послуги з балансування обсягів природного газу згідно договору від 17.12.2015р. за № НОМЕР_1 за заявлений період.

Позивачем також заявлено до відповідача вимоги про стягнення пені в сумі 20987597,12 грн., три проценти річних - 2 240 852,54 грн. та інфляційних витрат - 8 837 180, 99 грн., за порушення відповідачем грошових зобов'язань за договором від 17.12.2015р. за № НОМЕР_1.

Як встановлено судом, оплата за послуги з балансування у спірному періоді проведена відповідачем виключно за рахунок коштів, що виділялись у вигляді субвенцій на оплату пільг та житлових субсидій населенню щодо послуг з транспортування природного газу згідно Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою КМУ від 11.01.2005 за № 20 (діючого до 01 січня 2018 року) та згідно Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою КМУ від 04.03.2002 за № 256 (зі змінами введеними в дію з 01 січня 2018 року).

Проаналізувавши зміст Порядків № 20 та № 256, суд дійшов висновку, що проводячи розрахунок за надані послуги у визначений у Порядку спосіб, сторонами було змінено порядок і строки виконання відповідачем грошових зобов'язань, які зазначені у договорі від 17.12.2015р. за № НОМЕР_1 на транспортування природного газу.

Крім того, суд виходить з того, що така зміна порядку передбачалась сторонами в договорі (п.9.4). Виходячи зі змісту абзацу 2 пункту 9.4 договору № НОМЕР_1 (у редакції додаткової угоди №1), який відповідає типовій формі затвердженій постановою НКРЕКП від 30.09.2015р., сторони додатково погоджували, що при оплаті оператором газорозподільної системи послуг з балансування за рахунок виділених субвенцій з державного бюджету, - строки та процедура розрахунків між сторонами урегульовуються відповідним нормативно - правовим актом, зокрема Порядком № 20, а після втрати ним чинності таким відповідним нормативно-правовим актом є Порядок № 256 (з урахуванням внесених до нього змін).

Враховуючи вищевикладене, суд встановив, що для застосування штрафних санкцій, зокрема пені, передбаченої пунктом 13.5 договору № НОМЕР_1, та наслідків порушення грошових зобов'язань, встановлених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, необхідно, щоб оплату було здійснено поза межами порядку і строків, встановлених Порядками № 20 та № 256.

Доказів, які підтверджують, що перерахування коштів було здійснено з порушенням строків, встановлених Порядками № 20 та № 256, - до суду позивачем не надано.

Відсутність порушення зобов'язання з оплати наданих послуг балансування природного газу з боку відповідача також виключає можливість стягнення з нього інфляційних втрат та 3% річних, оскільки ч.2ст.625 ЦК України встановлює обов'язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних виключно у разі порушення боржником грошового зобов'язання перед кредитором. Відсутність порушення грошового зобов'язання унеможливлює застосування до нього положень ч.2ст.625 ЦК України.

Отже, відсутні також, правові підстави для стягнення з відповідача нарахованих за прострочення виконання зобов'язання за договором 3% річних та інфляційних втрат.

У відповідності до частини 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Отже, права позивача відповідачем порушені не були.

Згідно ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість , достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані стороною докази, що ґрунтуються на повному, всебічному й обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про відмову у позові повністю.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 74, 86, 129, 237-238, 240-241 ГПК України, господарський суд, -

в и р і ш и в:

В позові відмовити.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Повний текст рішення складено

17.10.2018р.

Суддя В. М. Дем`як