ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2018 рокуСправа № 912/1701/18
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Вавренюк Л.С., за участю секретаря судового засідання Скопець В.В., розглянув у судовому засіданні справу №912/1701/18

за позовом: публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до відповідача: дочірнього підприємства "Центргаз" відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз"

про стягнення 3 758 919,41 грн.

Представники:

від позивача - ОСОБА_1, довіреність №14-84 від 14.04.2017;

від відповідача - ОСОБА_2, довіреність б/н від 01.08.2018.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - ПАТ "НАК "Нафтогаз України") до дочірнього підприємство "Центргаз" відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз" (далі - ДП "Центргаз" ВАТ по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз") про стягнення з відповідача на користь позивача боргу у загальній сумі 3 758 919,41 грн., у тому числі: пеня в сумі 3 296 608,63 грн., 3% річних в сумі 462 310,78 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору купівлі-продажу природного газу від 30.12.2015 № 16-124-Н, що полягає у несвоєчасній оплаті за поставлений позивачем газ.

Ухвалою від 13.07.2018 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №912/1701/18 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 08.08.2018, встановив сторонам строк для подання заяв по суті спору.

31.07.2018, у строк, встановлений судом, на адресу суду надійшов відзив на позов, відповідно до змісту якого ДП "Центргаз" ВАТ по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз" заперечує проти заявленого позову та просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с. 48-53 том 1). Так, відповідач посилається на те, що між сторонами, Головним управлінням Державної казначейської служби України в Кіровоградській області та Департаментом фінансів Кіровоградської ОДА були укладені спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, якими сторони змінили порядок та строки проведення розрахунків за надані послуги, що не було належно враховано позивачем. На підставі Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевими бюджетам та надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005, розрахунок за основними спірними зобовязаннями проводився з позивачем з урахуванням порядку та строків, визначеними спільними протокольними рішеннями про проведення взаєморозрахунків. Відповідач стверджує, що незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов'язання між сторонами договору в частині, яку держава буде компенсувати за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема, адміністративного (бюджетного), і застосування яких не залежить від того, чи передбачили сторони у договорі відповідні умови. На підставі викладеного, відповідач вважає, що розрахунок за поставлений природний газ здійснювався ним у порядку та строки, передбачені договором. Поряд з цим, відповідач просить суд, у разі задоволення позовних вимог, зменшити розмір пені на 99% від суми заявленої до стягнення позивачем.

Згідно ухвали суду від 08.08.2018 закрито підготовче провадження у справі №912/1701/18; справу призначено до судового розгляду по суті на 03.09.2018.

Як вбачається з квитанції Укрпошти Стандарт, позивачем 06.08.2018, тобто у строк, встановлений судом, направлено на адресу суду та відповідача відповідь на відзив (а.с. 1-6 том 2), згідно якої позивач вважає безпідставним посилання відповідача на спільні протокольні рішення, які підставу для зміни порядку та строку розрахунків за договором, а також доводи останнього щодо несвоєчасного затвердження державою нормативів перерахування коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання. Також позивач заперечує проти задоволення судом клопотання відповідача про зменшення пені.

На підставі ч. 2 ст. 216 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні 03.09.2018 оголошено перерву до 03.10.2018, про що постановлено протокольну ухвалу.

У судовому засіданні 03.10.2018 представники сторін підтримали свої правові позиції щодо предмету спору, викладені в заявах по суті справи.

Розглянувши наявні у справі матеріали та оцінивши подані сторонами докази, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив наступні обставини.

30.12.2015 між ПАТ "НАК "Нафтогаз України" (Продавець) та ДП "Центргаз" ВАТ по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз" (Покупець) укладено договір на купівлю-продаж природного газу №16-124-Н (далі Договір, а.с. 11-15 том 1), відповідно до умов п.п. 1.1.-1.2. якого Продавець зобовязався передати у власність Покупцю у 2016 році природний газ (далі-газ), а Покупець зобовязався прийняти та оплатити газ на умовах Договору; газ, що продається за Договором, використовується Покупцем виключно для подальшої реалізації побутовим споживачам.

Відповідно до п. 2.1 Договору, Продавець передає Покупцю з 01.01.2016 по 31.03.2016 (включно) газ обсягом до 150000,00 тис.куб.м., у тому числі помісячно: січень - 60000 тис.куб.м., лютий -50000 тис.куб.м., березень - 40000 тис. куб.м.

Згідно п. 3.2., 3.4. Договору, приймання-передачі газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу; корегування планових обсягів газу оформляється Покупцем у вигляді заявки.

У розділі 5 Договору сторони погодили ціну газу (п.п. 5.1.-5.2. Договору) та визначили також, що у разі зміни ціни на природний газу та/або зміни тарифів на транспортування та розподіл газу, торгової націнки, вони є обовязковими для сторін за Договором з моменту введення їх в дію, про що сторонами підписується додаткова угода до Договору; загальна сума вартості природного газу за цим Договором складається із сум вартості місячних поставок газу і становить 481 975 000,00 грн. без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 578 370,00 грн.

Пунктами 6.1.-6.2. Договору передбачено, що оплата планових обсягів газу здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється Покупцем до 25-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу, на підставі підписаного сторонами акта приймання-передачі газу за розрахунковий місяць; оплата за газ здійснюється з поточного рахунка із спеціальним режимом використання Покупця на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Продавця кожного банківського дня розрахункового місяця згідно з нормативами розподілу коштів, затвердженими відповідною постановою НКРЕКП.

У п. 9.3. Договору сторонами погоджено, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист прав за цим Договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю у пять років.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу до 31.03.2016 (включно), а в частині розрахунків до їх повного здійснення (п. 11.1 Договору).

Договір підписано повноважними представниками Продавця і Покупця, скріплено печатками сторін.

Шляхом підписання Додаткових угод до Договору сторонами вносились зміни та доповнення до Договору (а.с. 16-23 том 1):

- згідно Додаткової угоди № 1 від 02.03.2016 до Договору сторони виклали п. 6.1. до Договору в наступній редакції: "Сторони погодили, що з урахуванням п. 10.2. цього Договору укладення договору (ів) про організацію взаєморозрахунків, крім того, підписання сторонами відповідно до постанови КМУ від 11.01.2005 № 20 спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання не змінює строків, термінів та умов розрахунків за цим Договором, не звільняє Покупця від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобовязань за цим Договором, включаючи, але не обмежуючись обовязком Покупця сплатити на користь Продавця неустойку (штраф, пеню), платежі відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України"; Договір доповнено п. 7.7. в редакції Додаткової угоди; пункт 10.2. Договору викладено в новій редакції, зокрема, передбачивши, що будь-як спільні протокольні рішення, в тому числі спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, підписані сторонами відповідно до постанови КМУ від 11.01.2005 № 20, протоколи нарад, дво- та багатосторонніх зустрічей, листування між сторонами не вносять змін до цього Договору, та не можуть бути застосовані до відносин за цим Договором без підписання сторонами окремої додаткової угоди або угоди про внесення змін до цього Договору; додано до Договору п. 10.6. в редакції Додаткової угоди;

- згідно Додаткової угоди № 2 від 31.03.2016 до Договору сторонами п. 2.1. Договору доповнено абзацом у наступній редакції: "Продавець додатково передає Покупцю з 01.04.2016 по 30.04.2016 (включно) газ обсягом до 22000 тис. куб.м.; викладено в новій редакції п.п. 3.1. та 3.3. Договору; з 01.04.2016 викладено в новій редакції п.п. 5.1., 5.2. та 5.4. Договору, зокрема, вказавши, що сума вартості природного газу за цим Договором складається із сум вартості місячних поставок газу і становить 532077713,00 грн. без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 638493255,60 грн."; викладено п.6.1. Договору в наступній редакції: "6.1.Оплата планових обсягів газу здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється Покупцем до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем реалізації газу"; викладено п. 11.1. Договору в наступній редакції: "11.1. Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу до 30.04.2016 (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.";

- згідно Додаткової угоди № 3 від 30.04.2016 до Договору сторонами викладено п. 2.1. Договору у новій редакції, згідно якої Продавець передає Покупцю з 01.01.2016 по 30.09.2016 (включно) газ обсягом до 181578,533 тис.куб.м., у тому числі з розбивкою по місяцях в обсягах, погоджених сторонами у Додатковій угоді; з 01.05.2016 п.п. 5.1., 5.2., 5.4. Договору викладено в нових редакціях, вказавши, зокрема, що загальна сума вартості газу за цим Договором становить 828505161,62 грн. разом з ПДВ; викладено п. 11.1. Договору в новій редакції, вказавши, що Договір в частині реалізації газу діє до 30.09.2016 (включно);

- згідно Додаткової угоди № 4 від 22.08.2016 до Договору сторонами вирішено вважати Додаткову угоду від 02.03.2016 № 1 до цього Договору такою, що втратила чинність з 01.08.2016; доповнено п. 6.1. Договору абзацами три і чотири у наступній редакції: "Оплата вартості придбаного газу на суму наданих побутовим споживачам пільг, субсидій та компенсацій може проводитися за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою КМУ від 11.01.2005 № 20. Сторони погодили, що підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ відповідно до постанови КМУ від 11.01.2015 № 20 не змінює строків та умов розрахунків за цим Договором"; видалено п. 6.3. Договору; вирішено вважати п.п. 6.4., 6.5., 6.6. Договору відповідно п.п. 6.3, 6.4., 6.5. Договору; викладено п. 7.2. Договору в новій редакції; видалено п. 7.3. Договору; вирішено вважати п.п. 7.4., 7.5., 7.6. Договору відповідно п.п. 7.3., 7.4., 7.5. Договору;

- згідно Додаткової угоди № 5 від 28.02.2017 до Договору сторонами викладено п. 2.1. Договору у новій редакції, згідно якої Продавець передає Покупцю з 01.01.2016 по 30.09.2016 (включно) газ обсягом 167442,813 тис.куб.м., у тому числі з розбивкою по місяцях в обсягах, погоджених сторонами у Додатковій угоді; викладено п. 5.4. Договору у новій редакції, згідно якої загальна сума вартості природного газу за цим Договором складається із сум вартості місячних поставок газу і становить разом з ПДВ 742029413,51 грн.

Сторони вказали в Додаткових угодах, що решта умов Договору є незмінною і обовязковою для виконання сторонами.

Як вбачається з наданих до суду позивачем актів приймання-передачі природного газу від 31.01.2016, 29.02.2016, 31.03.2016, 30.04.2016, 31.05.2016, 30.06.2016, 31.07.2016, 31.08.2016 та 30.09.2016, позивачем належно виконано умови Договору та передано у власність Покупцю для подальшої реалізації побутовим споживачам газ на загальну суму 742 029 413,51 грн. (а.с. 30-38 том 1).

Зазначені вище акти приймання-передачі природного газу підписані повноважними особами позивача і відповідача, скріплені печатками сторін.

Згідно довідки по операціях за Договором по підприємству відповідача за період з 01.01.2016 по 31.01.2018, за поставлений позивачем на підставі Договору газ відповідач розрахувався в повному обсязі (а.с. 40-42 том 1).

Зазначене також підтверджується наданими відповідачем у справі доказами (а.с. 54-207 том 1).

Разом з тим, за доводами позивача, відповідач свої зобов'язання за Договором по остаточному розрахунку за фактично переданий газ здійснював несвоєчасно, тобто з порушенням строків, визначених п. 6.1. Договору та п.6.1. Договору в редакції Додаткової угоди № 2 від 31.03.2016.

Зазначене, стверджує позивач, є підставою для нарахування та стягнення з відповідача пені в сумі 3 296 608,63 грн. та 3% річних в сумі 462 310,78 грн., нарахованих за період прострочення.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначає, що 18.02.2016 (№№579-582, сума протоколу 124000000,00 грн.), 18.03.2016 (№№988-990, 993-998, сума протоколу 119 999 999,00 грн.), 15.04.2016 (№№1211-1214, сума протоколу 130 000 000,00 грн.), 20.05.2016 (№№1590-1594, сума протоколу 47 000 000,00 грн.), 17.06.2016 (№№1759-1764, сума протоколу 26 000 000,00 грн.), 20.07.2016 (№№1909-1910, сума протоколу 3 000 000,00 грн.), 18.08.2016 (№№2182-2184, сума протоколу 8 500 000,00 грн.), 16.09.2016 (№№ 2344-2347, сума протоколу 8 300 000,00 грн.) та 18.10.2016 (№2492, сума протоколу 497 502 597,92 грн.) між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Кіровоградській області, Департаментом фінансів Кіровоградської обласної держаної адміністрації, позивачем та відповідачем укладались спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України, предметом яких є організація проведення сторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови КМУ від 11.01.2005 № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій".

У вказаних спільних протокольних рішеннях сторони погодили перелік підприємств (установ, організацій), що беруть участь у проведенні взаєморозрахунків, та послідовність виконання сторонами Спільного протокольного рішення, а саме порядок перерахування грошових коштів від Державної казначейської служби України до позивача. Так, сторонами протокольних рішень погоджено, що відповідач перераховує позивачу кошти за придбаний у 2016 році природний газ згідно Договору, позивач перераховує кошти до загального фонду Державного бюджету України у вигляді податків.

Аналізуючи ж норми Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, відповідач дійшов висновку, що державою офіційно визнається неможливість підприємств ПЕК забезпечити вчасні розрахунки в цій частині, а тому держава, приймаючи відповідні нормативно-правові акти, змінює характер регулювання відповідних правовідносин, що склались між сторонами на підставі укладених між ними договорів. Наявність спільних протокольних рішень, на думку відповідача, свідчить, що сторони Договору фактично змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ та погодились, що оплата за Договором підлягає погашенню шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі спільних протокольних рішень.

Однак, зазначене, не було враховано позивачем при здійснені розрахунку пені та 3% річних.

Крім того, відповідач, посилаючись на постанову КМУ № 792 від 30.09.2015, якою встановлено, що для здійснення купівлі-продажу природного газу сторони зобовязані відкрити у повноважних банках поточні рахунки зі спеціальним режимом використання, кошти з яких перераховуються банком виключно згідно з алгоритмом розподілу коштів, затвердженим НКРЕКП, зазначає, що постанова НКРЕКП від 26.04.2016 № 666, якою визначався алгоритм розподілу коштів у квітні 2016 набрала чинності тільки 27.04.2016. З огляду на викладене, відповідач з незалежних від нього обставин, не мав можливості своєчасно виконати зобовязання по оплаті отриманого у березні 2016 газу. Тому нарахування пені та 3% річних в цей період відповідач вважає неправомірним.

На підтвердження таких своїх доводів відповідачем надано до суду контррозрахунок відповідних нарахувань (а.с. 208-216 том 1).

Вирішуючи даний спір по суті, господарським судом враховано наступне.

Відповідно до ст. 67 Господарського кодексу України, відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Згідно п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Нормами ст. 714 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно з приписами ст.ст. 655, 692 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з приписами ст.ст. 216 - 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" визначено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 7.2. Договору, у разі невиконання Покупцем умов п. 6.1. цього Договору він зобов'язується сплатити Продавцю крім суми заборгованості пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Згідно п. 7.2. Договору в редакції Додаткової угоди від 22.08.2018 № 4, з 01.08.2016 нарахування пені не здійснюється Продавцем на суми оплат, проведені Покупцем відповідно до постанови КМУ від 11.01.2005 № 20.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с. 24-29 том 1), позивачем нараховано пеню за зобовязаннями відповідача за Договором з січня по серпень 2016 року на загальну суму 3 296 608,63 грн. та 3% річних за зобовязаннями у вказаний період в загальній сумі 462 310,78 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, господарський суд вважає його обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, умовам Договору та фактичним обставинам справи.

При цьому, господарським судом не приймаються до уваги заперечення відповідача стосовно того, що розрахунок за газ здійснювався у відповідності до постанови КМУ від 11.01.2005 № 20, чинної на момент спірних відносин, та спільних протокольних рішень, оскільки зазначеним нормативним актом встановлено державне регулювання порядку перерахування субвенцій, отож, вказана постанова не може впливати на договірні відносини сторін в частині порядку та умов розрахунків за господарськими договорами, у тому числі, купівлі-продажу газу.

Слід зауважити також, що згідно умов Договору та Додаткових угод до Договору сторонами неодноразово погоджувалось, що укладення спільних протокольних рішень в будь-якому випадку не змінює строків та порядку розрахунків за Договором, а внесення змін до Договору може відбуватись виключно шляхом укладення відповідної Додаткової угоди до Договору.

Що ж до заперечень відповідача в частині безпідставності нарахування пені та 3% річних за зобовязаннями Покупця по оплаті отриманого газу у березні 2016, господарський вважає їх безпідставним з огляду на те, що ані Порядком проведення розрахунків за спожитий природний газ, затвердженого постановою КМУ від 30.09.2015 №792, ані Алгоритмом розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання постачальників природного газу, на яких покладені спеціальні обов'язки, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2516 (далі - Алгоритм) не передбачено заборони проводити розрахунки між продавцем та постачальником газу шляхом перерахування коштів з поточних рахунків на рахунки із спеціальним режимом використання.

Більш того, п. 2 Алгоритму встановлено, що дія цього Алгоритму не поширюється на відносини, пов'язані з остаточним розрахунком газопостачального підприємства та його структурних підрозділів із оптовим продавцем природного газу, операторами газотранспортної та газорозподільних систем відповідно до умов укладених договорів та погашенням заборгованості споживачів за спожитий природний газ.

Отже, питання остаточного розрахунку за спожитий природний газ не регулюються даним нормативним актом, тобто - відсутня заборона на здійснення оплат поза механізмом автоматичного розподілу коштів.

На підставі викладеного, слід дійти висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача.

Поряд з цим, у відзиві на позовну заяву відповідач просив, у разі прийняття судом рішення про задоволення позову, в порядку ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України та ст. 233 Господарського кодексу України, зменшити розмір пені на 99% від суми, заявленої до стягнення позивачем.

При цьому, відповідач просить суд врахувати, що ДП "Центргаз" ВАТ по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз" жодним чином не намагається уникнути зобов'язань за Договором чи порушити права або охоронювані законом інтереси позивача, а порушення строків оплати вартості природного газу за Договором виникло через незалежні від відповідача обставини.

Відповідач вказує також на те, що позивач не поніс значних збитків від порушення відповідачем строків оплати газу, а значні суми пені та 3% річних, пред'явлених до стягнення з відповідача виникли у зв'язку з великою вартістю природного газу, а не у зв'язку з тривалим терміном прострочення виконання зобов'язання відповідачем.

ДП "Центргаз" ВАТ по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз" просить врахувати, що підприємство на сьогоднішній день має скрутний майновий стан: дебіторська заборгованість відповідача станом на 31.07.2018 складає 192842904,00 грн., з яких заборгованість населення - 187321068,81 грн. (а.с. 217 том 1), а заборгованість держави по пільгам та субсидіям для населення станом на 31.07.2018 складає 145601147,48 грн. (а.с. 218 том 1).

Відповідач акцентує увагу також на тому, що на момент подання позову та судового розгляду даної справи відповідачем повністю погашена заборгованість за отриманий на підставі Договору газ.

Позивач у відповіді на відзив заперечив проти задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру пені, вказуючи на те, що ПАТ "НАК "Нафтогаз" є об'єктом стратегічного значення для економіки країни, суспільства та безпеки держави, тоді як значний обсяг несплаченої заборгованості підприємств спричиняє нестачу коштів для здійснення поточної діяльності підприємства позивача, у тому числі - для забезпечення підприємств необхідним обсягом природного газу протягом опалювального сезону 2017/2018 років. Таким чином, за доводами позивача, несвоєчасність оплати за поставлений газ контрагентами позивача прямо перешкоджає виконанню покладених на ПАТ "НАК "Нафтогаз" державою обов'язків, погіршує фінансове становище, впливає на якість та своєчасність надання послуг з постачання газу.

Доводи відповідача, викладені у клопотанні про зменшення пені, позивач вважає необґрунтованими та не підтвердженими належними доказами. Так, позивач зазначає, що відповідач має належним чином та в повному обсязі виконувати взяті на себе за Договором зобов'язання та нести відповідальність у разі їх невиконання та/або неналежного виконання; відповідачем не надано до суду доказів проведення останнім роботи щодо стягнення з його боржників заборгованості, а з держави - недоотриманих субвенцій; на підтвердження доводів, викладених у клопотанні, відповідачем надано до суду одноособово складені документи, які не є належними доказами в розумінні процесуального закону; відповідачем не доведено неправомірності дій позивача, що в силу ч. 3 ст. 219 Господарського кодексу України, є підставою для звільнення від відповідальності або її зменшення.

Таким чином, стверджує позивач, здійснюючи підприємницьку діяльність відповідач повинен самостійно нести всі ризики як щодо дотримання норм чинного законодавства України, та і щодо належного виконання добровільно взятих на себе договірних зобов'язань, а також самостійно нести юридичну відповідальність за допущені у своїй діяльності правопорушення.

Вирішуючи клопотання відповідача про зменшення розміру пені, господарський суд враховував наступне.

У відповідності до ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Правовий аналіз зазначених правових норм свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду, а тому вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причин неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Тобто, зменшення розміру пред'явленої до стягнення суми неустойки є правом суду, яке може бути використане за наявності певних умов.

Отож, враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи, а саме:

- закупівлю газу відповідачем на підставі Договору виключно для подальшої реалізації побутовим споживачам;

- повне виконання відповідачем зобов'язання з оплати вартості поставленого за Договором газу;

- незначний період прострочення відповідачем взятих на себе за Договором зобов'язань;

- відсутність (недоведеність наявності) збитків позивача, у зв'язку з таким простроченням, внаслідок чого розмір пред'явленої до стягнення суми пені не відповідає наслідкам прострочення виконання зобов'язання відповідачем, господарський суд вважає за можливе скористатись своїм правом та зменшити пред'явлену до стягнення суму пені.

Разом з тим, з метою дотримання балансу майнових інтересів сторін, беручи до уваги стратегічний напрямок господарської діяльності позивача, а також враховуючи правову природу та призначення штрафних санкцій, господарський суд вважає доцільним часткове задоволення заявленого відповідачем клопотання та зменшення пред'явленої до стягнення суми пені до 50%.

Таким чином, стягненню з відповідача підлягає пеня в сумі 1 648 304,32 грн. (50% відсотків від пред'явленої до стягнення) та 3% річних в сумі 462 310,78 грн.

Отже, позов підлягає частковому задоволенню в загальній сумі 2 110 615,10 грн., в задоволенні решти вимог позивача слід відмовити.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору в розмірі покладаються на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 73-80, 129, 233, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з дочірнього підприємства "Центргаз" відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз" (25006, м. Кропивницький, вул. Володарського, 67, ід. код 31146068, рахунки в банківських установах не відомі) на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б Хмельницького, буд. 6, ід. код 20077720, рахунки в банківських установах не відомі) борг у загальній сумі 2 110 615,10 грн., у тому числі: пеня в сумі 1 648 304,32 грн., 3% річних в сумі 462 310,78 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 56 383,79 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

У задоволені позову в іншій частині відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через Господарський суд Кіровоградської області.

Копії рішення направити сторонам, а саме:

позивачу за адресою: вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01001;

відповідачу за адресою: вул. Володарського, 67, м. Кропивницький, 25006.

Дата складення повного рішення 12.10.2018.

Суддя Л.С. Вавренюк