ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2018 року Справа № 915/811/18

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складi головуючого суддi Мавродієвої М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Долгової А.О.,

представника позивача: Степаненко О.О. - дов. №01/54-335 від 02.05.2018,

представника відповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» (54017, м.Миколаїв, вул.Громадянська, буд.40; ідент.код 23399393),

до відповідача: Державного підприємства «Миколаївський суднобудівний завод» (54001, м.Миколаїв, вул.Адміральська, буд.38; ідент.код 14313240),

про: стягнення заборгованості в розмірі 5412,50 грн, з яких 3703,14 грн основного боргу, 934,78 грн пені, 691,99 грн інфляційних втрат, 82,59 грн - 3% річних, -

в с т а н о в и в:

01.08.2018 Акціонерне товариство «Миколаївобленерго» звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою №01/22-5726 від 30.07.2018, в якій просить стягнути з Державного підприємства "Миколаївський суднобудівний завод" 5412,50 грн заборгованості за договором №44/5633 від 26.06.2015 про постачання електричної енергії, з яких: 3703,14 грн основного боргу за перетікання реактивної електроенергії, 934,78 грн пені, 691,99 грн інфляційних втрат та 82,59 грн - 3% річних

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що відповідач всупереч умовам договору та приписам чинного законодавства своєчасно не розрахувався за використану реактивну електроенергію, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на дату подання позову не погашена. Неналежне виконання з боку відповідача умов договору стало підставою для нарахування пені, збитків від інфляції та 3% річних.

Ухвалою суду від 06.08.2018 у даній справі відкрито провадження. Справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Під час розгляду справи, представник позивача підтримав доводи, викладені у позові.

Відповідач явку повноважного представника у судове засідання не забезпечив, відзиву по суті позовної заяви до суду не надав, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Господарським судом також враховано, що явка представників сторін не визнавалась судом обов'язковою.

Згідно ч.3 ст.202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення про причини неявки.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутності представника відповідача.

Ухвалою суду від 03.09.2018 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду

У судовому засіданні 03.10.2018 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

26.06.2015 року між ПАТ «Миколаївобленерго» (АТ «Миколаївобленерго» (далі - позивач, постачальник) є юридичною особою із новим найменуванням) та ДП «Суднобудівний завод ім.61 комунара», правонаступником якогоє ДП «Миколаївський суднобудівний завод» (далі - відповідач, споживач), був укладений договір про постачання електричної енергії №44/5633 (далі - Договір) (а.с. 11-14) з додатками до нього, відповідно до п.1 якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з дозволеною потужністю 316,0 кВт, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Відповідно до п.2.1 Договору під час виконання умов цього договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов'язуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією (далі - ПКЕЕ).

Відповідно до пунктів 2.2.1, 2.2.2 Договору постачальник зобов'язався виконувати умови цього договору, постачати споживачу електроенергію як різновид товарної продукції в обсягах, визначених цим договором.

Відповідно до п.2.3.3 Договору споживач зобов'язаний оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків №10 "Порядок розрахунків" (далі - додаток №10 до Договору) та №4 "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії" (далі - додаток №4 до Договору).

Відповідно до п.1 додатку №10 до Договору (а.с.17), розрахунковим вважається період з 31 числа місяця (або з іншого останнього дня місяця) до такого ж числа наступного місяця. Покази розрахункових засобів обліку відповідно до переліку об'єктів відповідача і точок комерційного обліку фіксуються відповідачем на звітну дату кожного місяця та оформлюються "Актом про використану електричну енергію" по наведеному у Додатку № 4 зразку у 2-х примірниках по одному для кожної сторони. Розрахунки за електричну енергію проводяться відповідачем виключно грошовими коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання позивача. За дату оплати приймається дата зарахування коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання позивача або дата внесення відповідачем готівки в касу позивача.

Відповідно до п.2 додатку №10 до Договору, відповідач протягом розрахункового періоду здійснює три планові платежі:

до 5 числа поточного місяця - 20% заявленого обсягу споживання електроенергії поточного розрахункового періоду;

до 15 числа поточного місяця - 40% заявленого обсягу споживання електроенергії поточного розрахункового періоду;

до 25 числа поточного місяця - 40% заявленого обсягу споживання електроенергії поточного розрахункового періоду.

В день надання "Акту про використану електричну енергію" постачальник надає споживачу рахунок на здійснення планового платежу за активну та реактивну електроенергію та рахунки за фактично спожиту активну електроенергію і фактичне перетікання реактивної електроенергії за розрахунковий період.

Якщо фактичне споживання електричної енергії (перетікання реактивної електроенергії) виявиться більшим, ніж очікуване, різниця між сумою планових платежів та вартістю фактично спожитої електроенергії (перетікання реактивної електроенергії) має бути сплачена протягом 5 операційних днів з дня отримання рахунку за фактично використану у розрахунковому періоді електричну енергію (перетікання реактивної електроенергії).

Відповідно до п.2.3.4 Договору відповідач зобов'язався здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею позивача та електроустановками відповідача згідно з додатком №5 "Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії" (додаток №5 до Договору).

Відповідно до п.16 додатку №5 до Договору (а.с.18,19) кошти оплати за перетікання реактивної електроенергії перераховуються відповідачем на поточний рахунок позивача протягом 5 днів від дня отримання розрахункових документів.

Позивач надав відповідачу послугу з перетікання реактивної електроенергії у період з квітня по червень 2018 року включно на суму 3703,14 грн, що підтверджується актами про використану електричну енергію та актами прийняття-передавання товарної продукції (а.с.56-57, 61-62, 65-67, 69).

На виконання умов Договору позивачем були виставлені відповідачу наступні рахунки: №44/5633/4/2 від 02.05.2018 року за квітень 2018 року на загальну суму 1528,70 грн (а.с.59); №44/5633/5/2 від 04.06.2018 року за травень 2018 року на загальну суму 978,92 грн (а.с.63); №44/5633/6/2 від 03.07.2018 року за червень 2018 року на загальну суму 1195,52 грн (а.с.68).

В порушення умов Договору, на дату подання позову, заборгованість за послуги з перетікання реактивної електричної енергії за період з квітня по червень 2018 року включно в сумі 3703,14 грн відповідачем не оплачена, що зумовило звернення позивача до суду з позовом про стягнення заборгованості.

На підставі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.1 ст.275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно з ч.1 ст.193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.7 ст.276 ГК України оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Частиною 5 ст.530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На дату подання позову, відповідач за використану реактивну електроенергію не розрахувався.

Під час розгляду справи, позивач листом №5243/10-12ю від 03.10.2018 повідомив суд про здійснення відповідачем оплати заборгованості за реактивну електроенергію в сумі 3703,14 грн, що підтверджено платіжним дорученням №76 від 03.09.2018.

Враховуючи викладене, провадження у справі в частині стягнення 3703,14 грн основного боргу за використану реактивну електроенергію підлягає закриттю в зв'язку з відсутністю предмету спору.

Щодо стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних суд доходить висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі, враховуючи наступне.

У відповідності до п.4.2.1 Договору за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.3 - 2.3.4 цього Договору, з порушенням термінів, визначених додатком №10 «Порядок розрахунків», Споживач сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, 3% річних та індекс інфляції.

Судом встановлено, що позивачем у період з серпня 2017 по березень 2018 надавались відповідачу послуги з перетікання реактивної електроенергії, що підтверджується актами про використану електричну енергію (а.с. 22, 23, 25, 26, 29, 30, 34, 35, 38, 39, 42, 43, 47, 48, 52, 53) та виставленими позивачем рахунками, а саме:

- №44/5633/8/2 від 31.08.2017 за серпень 2017 на загальну суму 2282,41 грн. (а.с.24);

- №44/5633/9/2 від 02.10.2017 за вересень 2017 на загальну суму 2255,28 грн. (а.с.27);

- №44/5633/10/2 від 31.10.2017 за жовтень 2017 на загальну суму 2220,80 грн. (а.с.31);

- №44/5633/11/2 від 30.11.2017 за листопад 2017 на загальну суму 1615,39 грн. (а.с.36);

- №44/5633/12/2 від 31.12.2017 за грудень 2017 на загальну суму 1632,61 грн. (а.с.40);

- №44/5633/1/2 від 31.01.2018 за січень 2018 на загальну суму 1780,81 грн. (а.с.44);

- №44/5633/2/2 від 28.02.2018 за лютий 2018 на загальну суму 1622,68 грн. (а.с.49);

- №44/5633/3/2 від 30.03.2018 за березень 2018 на загальну суму 25,85 грн. (а.с.54).

У зв'язку з порушенням відповідачем умов Договору щодо оплати послуг з перетікання реактивної електроенергії у період з серпня 2017 по березень 2018, позивач звертався до Господарського суду Миколаївської області із відповідними позовами (заявами) про стягнення заборгованості.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 22.11.2017 у справі №915/1121/17 з відповідача на користь позивача стягнуто зокрема заборгованість за послуги з перетікання реактивної електроенергії у липні - вересні 2017 року.

Судовим наказом від 19.01.2018 у справі №915/36/18 з відповідача на користь позивача стягнуто зокрема заборгованість за послуги з перетікання реактивної електроенергії у жовтні - грудні 2017 року.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 24.05.2018 у справі №915/361/18 з відповідача на користь позивача стягнуто зокрема заборгованість за послуги з перетікання реактивної електроенергії у січні - березні 2018 року.

Зазначені рішення та судовий наказ набрали законної сили.

Судом також встановлено, що у квітні 2018 року позивач відпустив відповідачу активну електричну енергію на загальну суму 33150,23 грн, що підтверджується актом прийняття-передавання (а.с.60), яка частково оплачена відповідачем 08.05.2018 в сумі 17590,54 грн, що підтверджується виставленим позивачем рахунком №44/5633/4/1 від 02.05.2018 за квітень 2018 на суму 15559,69 грн (а.с.58).

Згідно наданого позивачем розрахунку, залишок заборгованості за активну електроенергію за квітень 2018 року в сумі 15559,69 грн відповідачем погашена повністю 15.05.2018.

Згідно наданого суду розрахунку (а.с.73,74) позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню в загальному розмірі 934,78 грн, а саме нараховану:

- з 28.02.2018 по 02.03.2018 на суму боргу 11787,30 грн (загальна сума заборгованості за період з серпня 2017 року по січень 2018 року включно) - у розмірі 20,67 грн;

- з 02.03.2018 по 06.03.2018 на суму боргу 11787,30 грн (загальна сума заборгованості за період з серпня 2017 року по січень 2018 року включно) - у розмірі 43,92 грн;

- з 06.03.2018 по 07.03.2018 на суму боргу 13409,98 грн (загальна сума заборгованості за період з серпня 2017 року по лютий 2018 року включно) - у розмірі 12,49 грн;

- з 07.03.2018 по 06.04.2018 на суму боргу 11127,57 грн (загальна сума заборгованості за період з вересня 2017 року по лютий 2018 року включно) - у розмірі 310,96 грн;

- з 06.04.2018 по 09.04.2018 на суму боргу 11153,42 грн (загальна сума заборгованості за період з вересня 2017 року по березень 2018 року включно) - у розмірі 31,17 грн;

- з 09.04.2018 по 30.04.2018 на суму боргу 8898,14 грн (загальна сума заборгованості за період з жовтня 2017 року по березень 2018 року включно) - у розмірі 174,06 грн;

- з 30.04.2018 по 07.05.2018 на суму боргу 8898,14 грн (загальна сума заборгованості за період з жовтня 2017 року по березень 2018 року включно) - у розмірі 58,02 грн;

- з 07.05.2018 по 08.05.2018 на суму боргу 6677,34 грн (загальна сума заборгованості за період з листопада 2017 року по березень 2018 року включно) - у розмірі 6,22 грн;

- з 08.05.2018 по 15.05.2018 на суму боргу 23765,73 грн (загальна сума заборгованості за період з листопада 2017 року по квітень 2018 року включно) - у розмірі 154,97 грн;

- з 15.05.2018 по 31.05.2018 на суму боргу 8206,04 грн (загальна сума заборгованості за період з листопада 2017 року по квітень 2018 року включно) - у розмірі 122,30 грн.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Стаття 549 ЦК України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.2 ст.551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

За приписами ч.1 ст.231 ГК України законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання за вимогою кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення.

Позивач згідно наданого до суду розрахунку (а.с.70,71) нарахував за період з 28.02.2018 по 31.05.2018 та просить суд стягнути з відповідача 3% річних в загальному розмірі 82,59 грн, з яких:

- з 28.02.2018 по 06.03.18 на суму боргу 11787,30 грн (загальна сума заборгованості за період з серпня 2017 року по січень 2018 року включно) - у розмірі 5,81 грн;

- з 06.03.2018 по 07.03.2018 на суму боргу 13409,98 грн (загальна сума заборгованості за період з серпня 2017 року по лютий 2018 року включно) - у розмірі 1,10 грн;

- з 07.03.2018 по 06.04.2018 на суму боргу 11127,57 грн (загальна сума заборгованості за період з вересня 2017 року по лютий 2018 року включно) - у розмірі 27,44 грн;

- з 06.04.2018 по 09.04.2018 на суму боргу 11153,42 грн (загальна сума заборгованості за період з вересня 2017 року по березень 2018 року включно) - у розмірі 2,75 грн;

- з 09.04.2018 по 30.04.2018 на суму боргу 8898,14 грн (загальна сума заборгованості за період з жовтня 2017 року по березень 2018 року включно) - у розмірі 15,36 грн;

- з 30.04.2018 по 07.05.2018 на суму боргу 8898,14 грн (загальна сума заборгованості за період з жовтня 2017 року по березень 2018 року включно) - у розмірі 5,12 грн;

- з 07.05.2018 по 08.05.2018 на суму ббргу 6677,34 грн (загальна сума заборгованості за період з листопада 2017 року по березень 2018 року включно) - у розмірі 0,55 грн;

- з 08.05.2018 по 15.05.2018 на суму боргу 23765,73 грн (загальна сума заборгованості за період з листопада 2017 року по квітень 2018 року включно) - у розмірі 13,67 грн;

- з 15.05.2018 по 31.05.2018 на суму боргу 8206,04 грн (загальна сума заборгованості за період з листопада 2017 року по квітень 2018 року включно) - у розмірі 10,79 грн.

Згідно наданого суду розрахунку (а.с.72) позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати в загальному розмірі 691,99 грн, з яких:

- за жовтень 2017 року - червень 2018 року по рахунку №44/5633/8/2 на суму боргу 2282,41 грн - у розмірі 174,31 грн;

- за жовтень 2017 року - червень 2018 року по рахунку №44/5633/9/2 на суму боргу 2255,28 грн - у розмірі 172,24 грн;

- за листопад 2017 року - червень 2018 року по рахунку №44/5633/10/2 на суму боргу 2220,80 грн - у розмірі 141,26 грн;

- за грудень 2017 року - червень 2018 року по рахунку №44/5633/11/2 на суму боргу 1615,39 грн - у розмірі 87,43 грн;

- за січень 2018 року - червень 2018 року по рахунку № 44/5633/12/2 на суму боргу 1632,61 грн - у розмірі 71,32 грн;

- за квітень 2018 року - червень 2018 року по рахунку №44/5633/1/2 на суму боргу 1780,81 грн - у розмірі 14,25 грн;

- за березень 2018 року - червень 2018 року по рахунку №44/5633/2/2 на суму боргу 1622,68 грн - у розмірі 30,97 грн;

- за квітень 2018 року - червень 2018 року по рахунку №44/5633/3/2 на суму боргу 25,85 грн - у розмірі 0,21 грн.

Перевіривши розрахунки пені, 3% річних та інфляційних втрат, суд вважає їх методологічно та арифметично вірними, а вимоги в цій частині позовних вимог обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

Відповідно до ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно зі статтями 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Будь-яких доказів того, що відповідач належним чином і в повному обсязі сплатив суму боргу за надані послуги з перетікання реактивної електроенергії за період з серпня 2017 по березень 2018, а також нараховані позивачем суми пені, 3% річних та інфляційних втрат, останній у порушення приписів статтей 73, 74 ГПК України суду не надав, тобто не довів безпідставність в цій частині позовних вимог, тоді як надані позивачем докази, як зазначалось вище, навпаки підтверджують обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення штрафних та фінансових санкцій.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення штрафних та фінансових санкцій відповідають фактичним обставинам справи, підтверджені належними і допустимими доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до приписів ст.129 ГПК України, сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача пропорційно розміру задоволених вимог. У випадку, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (ч.9 ст.129 ГПК України). Враховуючи, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, суд вважає за необхідне покласти на нього судовий збір у сумі 1762,00 грн.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-79, 91, 210, 220, п.2) ч.1 ст.231, 232, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. В частині стягнення 3703,14 грн боргу за реактивну електричну енергію провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю предмету спору.

3. Стягнути з Державного підприємства «Миколаївський суднобудівний завод» (54001, м.Миколаїв, вул.Адміральська, буд.38; ідент. код 14313240) на користь Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» (54017, м.Миколаїв, вул.Громадянська, буд.40; ідент. код 23399393) 934,78 грн пені, 691,99 грн інфляційних втрат, 82,59 грн - 3% річних та 1762,0 грн судового збору.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч.1 ст.254 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до пп.17.5) п.17) ч.1 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне судове рішення складено 16.10.2018 року.

Суддя М.В. Мавродієва