РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.10.2018Справа № 910/9893/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. за участю секретаря судового засідання Письменної О.М., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Воронкіна Олега Руслановича

до Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі регіональної філії "ПІВДЕННО-ЗАХІДНА ЗАЛІЗНИЦЯ" Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ"

про стягнення 212 765,00 грн.

за участю представників:

від позивача: Воронкін О.Р., Олексієнко М.М.,

від відповідача: Деменюк О.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Воронкін Олег Русланович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі регіональної філії "ПІВДЕННО-ЗАХІДНА ЗАЛІЗНИЦЯ" Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" про стягнення 212 765,00 грн., з яких: заборгованість за договором поставки №ПЗ/НХ-171709/НЮ від 31.10.2017 в розмірі 210 066,93 грн., яка складається з: 182 900,00 грн. - основний борг, 16 187,92 грн. - пеня, 2931,41 грн. - 3% річних, 8 047,60 грн. - інфляційні втрати; заборгованість за договором поставки №ПЗ/НХ-171738/НЮ від 06.11.2017 в розмірі 2 698,07 грн., яка складається з: 892,55 грн. - пеня, 178,32 грн. - 3% річних, 1627,20 грн. - інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №ПЗ/НХ-171709/НЮ від 31.10.2017 та договору поставки №ПЗ/НХ-171738/НЮ від 06.11.2017 в частині оплати за поставлений товар.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.07.2018 дану позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

14.08.2018 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків, допущених при поданні до суду даного позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.08.2018 прийнято вказану вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/9893/18, відмовлено у задоволенні клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 18.09.2018.

В підготовчому засіданні 18.09.2018 відкладено розгляд справи на 04.10.2018, про що постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, відповідачу направлено ухвалу про виклик в підготовче засідання.

В судовому засіданні 04.10.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 09.10.2018, про що постановлено ухвалу занесену до протоколу судового засідання.

Представники позивача в судовому засіданні 09.10.2018 надали суду акти виконаних робіт та квитанції про сплату коштів за юридичні послуги. Представники позивача надали пояснення по суті позовних вимог, просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 09.10.2018 зазначив, що визнає позовні вимоги у повному обсязі.

В судовому засіданні 09.10.2018 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників учасників процесу, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

31.10.2017 між Фізичною особою-підприємцем Воронкіним Олегом Руслановичем (постачальник, позивач) та Публічним акціонерним товариством "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі виконуючого обов'язки начальника служби матеріально-технічного забезпечення регіональної філії "ПІВДЕННО-ЗАХІДНА ЗАЛІЗНИЦЯ" ПАТ "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" Ткачука Павла Григоровича та головного інженера служби матеріально-технічного забезпечення регіональної філії "ПІВДЕННО-ЗАХІДНА ЗАЛІЗНИЦЯ" ПАТ "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" Мішкоріза Олександра Миколайовича (покупець, відповідач) укладений договір поставки №ПЗ/НХ-171709/НЮ (далі - договір поставки №ПЗ/НХ-171709/НЮ), відповідно до умов якого постачальник зобов'язується у 2017 році поставити і передати у власність покупцю певну продукцію (далі - товар), відповідно до Специфікації №1 (додаток №1), а покупець зобов'язується прийняти і оплатити цей товар на умовах даного договору.

У відповідності до п.п. 1.2., 1.3., 1.4. договору поставки №ПЗ/НХ-171709/НЮ позивач взяв на себе зобов'язання поставити відповідачу товар (стіл) кількістю 146 шт. вартістю 182900,00 грн.

Пунктом 4.2 договору поставки №ПЗ/НХ-171709/НЮ визначено, що покупець здійснює оплату поставленого товару протягом 30 банківських днів з дня отримання товару. Днем отримання товару вважається день підписання сторонами або їх уповноваженими представниками видаткової накладної.

У відповідності до п.п.7.2.1 п. 7.2. договору поставки №ПЗ/НХ-171709/НЮ у разі порушення строків оплати покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі облікової ставки НБУ від суми заборгованості, за кожен день прострочки, включаючи день оплати.

На виконання умов договору поставки №ПЗ/НХ-171709/НЮ позивач поставив, а відповідач отримав товар на загальну суму 182900,00 грн., що підтверджується видатковою накладною №23 від 22.11.2017.

Відповідач оплати поставленого позивачем товару за договором поставки №ПЗ/НХ-171709/НЮ не здійснив, у зв'язку із чим заборгованість відповідача перед позивачем становить 182900,00 грн.

У зв'язку із простроченням відповідачем грошового зобов'язання за договором поставки №ПЗ/НХ-171709/НЮ позивачем нараховані за період з 05.01.2018 по 18.07.2018 пеня у сумі 16 187,92 грн., 3% річних у сумі 2931,41 грн. та за період з 01.01.2018 по 30.06.2018 інфляційні втрати у сумі 8 047,60 грн.

06.11.2017 між Фізичною особою-підприємцем Воронкіним Олегом Руслановичем (постачальник, позивач) та Публічним акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі виконуючого обов'язки начальника служби матеріально-технічного забезпечення регіональної філії "ПІВДЕННО-ЗАХІДНА ЗАЛІЗНИЦЯ" ПАТ "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" Ткачука Павла Григоровича та головного інженера служби матеріально-технічного забезпечення регіональної філії "ПІВДЕННО-ЗАХІДНА ЗАЛІЗНИЦЯ" ПАТ "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" Мішкоріза Олександра Миколайовича (покупець, відповідач) укладений договір поставки №ПЗ/НХ-171738/НЮ (далі - договір поставки №ПЗ/НХ-171738/НЮ), відповідно до умов якого постачальник зобов'язується у 2017 році поставити і передати у власність покупцю певну продукцію (далі - товар), відповідно до Специфікації №1 (додаток №1), а покупець зобов'язується прийняти і оплатити цей товар на умовах даного договору.

У відповідності до п.п. 1.2., 1.3., 1.4. договору поставки №ПЗ/НХ-171738/НЮ позивач взяв на себе зобов'язання поставити відповідачу товар (шафи для документів) кількістю 56 шт. вартістю 67800,00 грн.

Пунктом 4.2 договору поставки №ПЗ/НХ-171738/НЮ визначено, що покупець здійснює оплату поставленого товару протягом 30 банківських днів з дня отримання товару. Днем отримання товару вважається день підписання сторонами або їх уповноваженими представниками видаткової накладної.

У відповідності до п.п. 7.2.1 п. 7.2. договору поставки №ПЗ/НХ-171738/НЮ у разі порушення строків оплати покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі облікової ставки НБУ від суми заборгованості, за кожен день прострочки, включаючи день оплати.

На виконання умов договору поставки №ПЗ/НХ-171738/НЮ позивач поставив, а відповідач отримав товар на загальну суму 67800,00 грн., що підтверджується видатковою накладною №22 від 22.11.2017.

05.02.2018 відповідач здійснив оплату поставленого позивачем товару за договором поставки №ПЗ/НХ-171738/НЮ, що підтверджується банківською випискою по особовому рахунку позивача.

Позивач мотивуючи позовні вимоги зазначає, що у з огляду на положення пункту 4.2 договору поставки №ПЗ/НХ-171738/НЮ, останнім днем оплати поставленого згідно із видатковою накладною товару є 04.01.2018, у зв'язку із чим, відповідач здійснивши оплату товару 05.02.2018 допустив прострочення виконання грошового зобов'язання.

У зв'язку із простроченням відповідачем грошового зобов'язання за договором поставки №ПЗ/НХ-171738/НЮ позивачем нараховані за період з 05.01.2018 по 05.02.2018 пеня у сумі 892,55 грн., 3% річних у сумі 178,32 грн. та інфляційні втрати у сумі 1627,20 грн.

Позивач направив адресу відповідача претензію №3 від 27.04.2018, в якій вимагав здійснити оплату заборгованості за договорами поставки №ПЗ/НХ-171709/НЮ та №ПЗ/НХ-171738/НЮ від 06.11.2017. Вказана вимога залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

З огляду на наведене вище, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача 210066,93 грн. - заборгованості за договором поставки №ПЗ/НХ-171709/НЮ від 31.10.2017, яка складається з: 182 900,00 грн. - основний борг, 16 187,92 грн. - пеня, 2931,41 грн. - 3% річних, 8 047,60 грн. - інфляційні втрати; заборгованість за договором поставки №ПЗ/НХ-171738/НЮ від 06.11.2017 в розмірі 2 698,07 грн., яка складається з: 892,55 грн. - пеня, 178,32 грн. - 3% річних, 1627,20 грн. - інфляційні втрати.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як підтверджено матеріалами справи, на виконання умов договору поставки №ПЗ/НХ-171709/НЮ згідно із видатковою накладною №23 від 22.11.2017 поставив, а відповідач отримав товар на загальну суму 182900,00 грн.

Також на виконання умов договору поставки №ПЗ/НХ-171738/НЮ згідно із видатковою накладною №22 від 22.11.2017 позивач поставив, а відповідач отримав товар на загальну суму 67800,00 грн. Згідно із наявною в матеріалах справи банківською випискою по особовому рахунку позивача, поставлений позивачем за договором поставки №ПЗ/НХ-171738/НЮ товар на загальну суму 67800,00 грн. був оплачений відповідачем 05.02.2018.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

В пункті 4.2. договорів сторони погодили, що оплата за поставлений товар здійснюється відповідачем протягом 30 банківських днів з дня отримання товару.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідач оплати поставленого позивачем товару за договором поставки №ПЗ/НХ-171709/НЮ у загальній сумі 182900,00 грн. не здійснив.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем зобов'язань за договором поставки №ПЗ/НХ-171709/НЮ в частині оплати за поставлений товар на суму 182900,00 грн.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Враховуючи викладене вище, оскільки, невиконане зобов'язання за договором поставки №ПЗ/НХ-171709/НЮ у розмірі 182900,00 грн. підтверджується матеріалами справи, сума заборгованості визнана відповідачем, суд задовольняє позовні вимоги про стягнення основного боргу за договором поставки №ПЗ/НХ-171709/НЮ у сумі 182900,00 грн.

Позивачем у зв'язку із простроченням грошового зобов'язання за договором поставки №ПЗ/НХ-171709/НЮ нараховані за період з 05.01.2018 по 18.07.2018 пеня у сумі 16 187,92 грн., 3% річних у сумі 2931,41 грн. та за період з 01.01.2018 по 30.06.2018 інфляційні втрати у сумі 8 047,60 грн.

Також, у зв'язку із простроченням відповідачем грошового зобов'язання за договором поставки №ПЗ/НХ-171738/НЮ, позивачем нараховані за період з 05.01.2018 по 05.02.2018 пеня у сумі 892,55 грн., 3% річних у сумі 178,32 грн. та інфляційні втрати у сумі 1627,20 грн.

В пункті 1.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" визначено, що з урахуванням приписів статті 549, частини другої статті 625 ЦК України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" правовими наслідками порушення грошового зобов'язання, тобто зобов'язання сплатити гроші, є обов'язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Оскільки, матеріалами справи підтверджено факт наявності прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання, то позивачем правомірно здійснено нарахування пені та 3% річних.

За змістом з ч. 2 ст. 217 ГК України одним з видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 ГК України).

За приписами ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно із ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідальність у вигляді пені за порушення строків оплати за поставлений товар передбачена у п.п. 7.2.1 п. 7.2. договорів, згідно із яким сторони погодили, що у разі порушення строків оплати відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі облікової ставки НБУ від суми заборгованості, за кожен день прострочки, включаючи день оплати.

При цьому, судом враховано, що з огляду на положення п.п. 7.2.1 п. 7.2. договорів, сторони передбачили інший період нарахування пені, аніж шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України), а тому нарахування пені на заборгованість у сумі 182900,00 грн. за період з 05.01.2018 по 18.07.2018 є обґрунтованим.

Частиною 1 статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно зі частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов'язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов'язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

Розрахунки пені у сумі 16 187,92 грн. та 3% річних у сумі 2931,41 грн., нарахованих на заборгованість за договором поставки №ПЗ/НХ-171709/НЮ є арифметично вірними, а тому вимогу у цій частині підлягають задоволенню.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, нарахованих на заборгованість за договором поставки №ПЗ/НХ-171709/НЮ судом встановлено, що сума інфляційних втрат становить 7989,75 грн., у зв'язку із чим вимоги у цій частині суд задовольняє частково.

Перевіривши розрахунки пені, 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на заборгованість за договором поставки №ПЗ/НХ-171738/НЮ, судом встановлено, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 862,82 грн. - пені, 172,75 грн. - 3% річних та 1017,00 грн. - інфляційних втрат, у зв'язку із чим вимоги у цій частині суд, також задовольняє частково.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем доказів оплати заборгованості за договорами поставки №ПЗ/НХ-171709/НЮ та №ПЗ/НХ-171738/НЮ суду не надано, факт наявності заборгованості за вказаними договорами визнаний представником відповідача в судових засіданнях 04.10.2018 та 09.10.2018.

Враховуючи встановлені вище обставини, суд задовольняє частково позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Воронкіна Олега Руслановича до Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі регіональної філії "ПІВДЕННО-ЗАХІДНА ЗАЛІЗНИЦЯ" Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в частині стягнення з відповідача заборгованості за договором поставки №ПЗ/НХ-171709/НЮ від 31.10.2017: 182900,00 грн. - основний борг, 16 187,92 грн. - пеня, 2931,41 грн. - 3% річних, 7989,75 грн. - інфляційні втрати та заборгованості за договором поставки №ПЗ/НХ-171738/НЮ від 06.11.2017: 862,82 грн. - пеня, 172,75 грн. - 3% річних, 1017,00 грн. - інфляційні втрати.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Щодо судових витрат на правову допомогу у розмірі 5500,00 грн., то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, окрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 2 ст. 126 ГПК України).

Згідно із ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Позивачем в підтвердження надання витрат на правову допомогу на суму 5500,00 грн. надано суду договір про надання юридичних послуг №20/07/2018-ГС від 20.07.2018, укладений між позивачем та ФОП Олексієком М.М.; додаткову угоду до договору №1; акти виконаних робіт від 20.07.2018, від 18.09.2018 та від 04.10.2018; квитанції від 20.07.2018, від 18.09.2018 та від 04.10.2018.

При цьому, відповідно до статті 126 Господарського процесуального кодексу України можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини 1 статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.

Однак, як встановлено судом ФОП Олексієнко М.М. не має правового статусу адвоката у розумінні Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Оскільки грошові кошти у розмірі 5500,00 грн. за надання правової допомоги позивач сплатив ФОП Олексієнку М.М., який не є адвокатом у розумінні Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", то вказана сума не може бити віднесена до судових витрат та не підлягає відшкодуванню на підставі ст. ст. 126, 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (03680, м. Київ, вулиця ТВЕРСЬКА, будинок 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі регіональної філії "ПІВДЕННО-ЗАХІДНА ЗАЛІЗНИЦЯ" Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (01601, м. Київ, Шевченківський район, ВУЛИЦЯ ЛИСЕНКА, будинок 6, код ЄДРПОУ ВП: 40081221) на користь Фізичної особи-підприємця Воронкіна Олега Руслановича (02121, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) заборгованість за договором поставки №ПЗ/НХ-171709/НЮ від 31.10.2017: 182900,00 грн. - основний борг, 16 187,92 грн. - пеня, 2931,41 грн. - 3% річних, 7989,75 грн. - інфляційні втрати; заборгованість за договором поставки №ПЗ/НХ-171738/НЮ від 06.11.2017: 862,82 грн. - пеня, 172,75 грн. - 3% річних, 1017,00 грн. - інфляційні втрати та судовий збір у розмірі 3180,92 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 19.10.2018.

Суддя О.В. Гулевець