ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

08.10.2018 м. Ужгород Справа № 907/603/17

Господарський суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Ушак І.Г.

за участю секретаря судового засідання Лазар С.Л.

у відкритому судовому засіданні розглянув справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ДСВ Логістика", м. Київ (далі - ТОВ Логістика)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - товариства з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Імпорт», с. Щасливе, Бориспільський район, Київська область (далі - ТОВ Юнайтед Імпорт)

до фізичної особи-підприємця Белень Ганни Миколаївни, смт. Міжгір'я, Закарпатська область (далі - ФОП Белень)

про стягнення збитків на суму 96660,78 грн.

та за зустрічним позовом фізичної особи-підприємця Белень Ганни Миколаївни, смт. Міжгір'я, Закарпатська область

до товариства з обмеженою відповідальністю "ДСВ Логістика", м. Київ

про стягнення суми 30 717,55 грн. заборгованості за договором транспортного експедирування та перевезення вантажів в міжнародному сполученні №RH-5013 від 01.06.2015,

представники (за первісним позовом):

позивача - Шульга А.В., Лєбєдєв П.В., представник за довіреністю

третьої особи - не з'явився

відповідача - Куруц А.А., адвокат

ТОВ Логістика звернулося до суду з позовом до ФОП Белень про стягнення збитків на суму 96660,78 грн., що включає 76860,21 грн. відшкодування за пошкоджений вантаж та 19800.57 грн. неустойки за прострочення доставки вантажу.

Посилається, при цьому на те, що відповідач як експедитор-2 порушив умови договору транспортного експедирування та перевезення в міжнародному сполученні укладеного з позивач як експедитором-1, неналежно виконавши перевезення, допустивши пошкодження вантажу та несвоєчасну його доставку вантажоодержувачу - третій особі у даній справі. В результаті наведених обставин ТОВ Логістика сплачено на вимогу вантажоодержувача у зв'язку з пошкодженням, псуванням товару суму 76860,21 грн.

У ході судового провадження відповідач проти позову заперечував та заявив зустрічний позов до ТОВ Логістика про стягнення суми 30717,55 грн. заборгованості за договором транспортного експедирування та перевезення вантажів в міжнародному сполученні.

Третя особа вважала заявлені позовні вимоги за первісним позовом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Дана справа розглядалася господарським судом Закарпатської області, за результатами розгляду прийнято рішення суду від 26.10.2017, яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 24.01.2018 у справі №907/603/17 та яким у задоволенні первісного позову відмовлено повністю, зустрічний позов задоволено та стягнуто з ТОВ Логістика на користь ФОП Белень суму 30 717,55 грн. як заборгованість договором транспортного експедирування та перевезення вантажів в міжнародному сполученні.

Постановою Верховного Суду від 17.05.2018р. у даній справі за результатами касаційного перегляду скасовано рішення господарського суду Закарпатської області від 26.10.2017 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 24.01.2018 в частині відмови в задоволенні первісного позову про стягнення збитків в сумі 78 860,21 грн. та в цій частині справу передано на новий розгляд до господарського суду Закарпатської області; в іншій частині рішення господарського суду Закарпатської області від 26.10.2017 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 24.01.2018 у справі № 907/603/17 залишено без змін.

У постанові Верховного Суду на підставі аналізу законодавства, яке належить застосовувати до спірних відносин зазначено, що законодавець покладає на перевізника обов'язок доводити наявність обставин, що звільняють його від відповідальності за незбереження вантажу, чого не було враховано судами попередніх інстанцій, які поклали обов'язок такого доказування на позивача за первісним позовом, який відповідно до встановлених обставин справи, у правовідносинах з відповідачем за первісним позовом не є перевізником.

За результатами авторозподілу справа передана для розгляду судді господарського суду Закарпатської області Ушак І. Г., ухвалою суду від 10.07.18 справа прийнята до провадження в частині первісного позову про стягнення збитків на суму 78 860,21 грн.

У ході нового судового розгляду справи позивач - замовник спірного перевезення, експедитор-1 - уточнив суму позовних вимог та наполягає на стягненні суми 76860,21 грн. вартості пошкодженого товару, посилаючись на помилку допущену при досудовому врегулюванні спору між позивачем та третьою особою у справі.

З огляду на наведене предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача зазначеної вище суми 76860,21 грн.

Позивач у ході нового судового розгляду письмовими та усними поясненнями наполягає на задоволенні позовних вимог, посилаючись, зокрема, на те, що вантажовідправник передав перевізнику вантаж належної якості, перевізник не зробив жодних застережень при прийманні вантажу до перевезення. Наполягає, що подавши для перевезення вантажу транспортний засіб, у якому тент та підлога мали дірки, перевізник порушив основний обов'язок за договором (п. 4.1.4). що стало причиною проникнення вологи всередину транспортного засобу та пошкодження товару. Посилається на надмірну тривалість спірного перевезення порівняно зі звичайними умовами (20 днів спірного транспортування вантажу з Італії до України вмісто 6-11 днів зазвичай) та на те, відповідачем не надано позивачу передбачених договором документів, що підтверджують виконання договірних зобов'язань, зокрема, товаро-транспортну накладну (CMR) з відміткою вантажоодержувача про прийняття вантажу та довіреність на отримання вантажу.

Відповідач - експедитор-2, перевізник у спірному перевезенні - у ході нового судового розгляду надав письмовий відзив, за змістом якого та усними поясненнями заперечує проти позову.

Наполягає, що відповідно до умов договору та на підставі укладеної заявки від 6.10.16 вантаж був доставлений на адресу вказану в заявці в хорошому стані, відсутність пошкоджень, що підтверджується відмітками про проходження санітарно-епідеміологічного та фіто-санітарного контролю, про що зроблено відмітки в накладній CMR при здійсненні митного контролю. Посилається також на листи Держспоживслужби України. Стверджує, що розвантаження товару відбулося 25.10.16 на прохання позивача на складі вантажоодержувача в с. Щасливе Бориспільського району, вул.. Перспективна,2. Водій не був присутній при розвантаженні, яке було здійснено третьою особою - вантажоодержувачем, останній також склав акт приймання-передачі продукції за кількістю та якістю від 25.10.16. Відповідач заперечує достовірність цього акту як складеного без дотримання Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання № П-7 від 25.04.1966 щодо, зокрема, порядку прийняття неякісної продукції, участі у прийманні продукції та складанні акту відправника, експедиторів-1, 2, а при їх неявці - інших незалежних осіб для складання акту. Посилається на відсутність експертизи, фотофіксації пошкодженого вантажу в кузові автомобіля, яким здійснено спірне перевезення.

Третя особа - вантажоодержувач - у новому судовому розгляді справи участі свого представника не забезпечив, письмовим клопотанням надісланим суду повідомив про підтримання заявлених позовних вимог позивача з підстав наведених у раніше наданих поясненнях, просить розглянути справу без участі його представника.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, встановив наступне.

13.01.16 ТОВ Логістика - позивач у справі - як експедитор уклав з ТОВ Юнайтед Імпорт - третьою особою у справі як замовником договір транспортного експедирування в міжнародному сполученні № RС-3989 (далі - договір-1), (том І, а. с. 192).

За умовами договору-1 (п. 1.1) експедитор бере на себе зобов'язання за плату і за рахунок замовника організувати виконання визначених договором транспортно-експедиційних послуг у міжнародному сполученні, пов'язаних з перевезенням та митним оформленням вантажу у відповідності з умовами, узгодженими сторонами у заявках до даного договору, а замовник зобов'язується оплачувати надані експедитором послуги.

Даний договір є договором транспортного експедирування, за яким відповідно до ст. 929 ЦК України, одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням.

01.06.15 р. ТОВ Логістика як експедитор-1 та ФОП Белень - відповідач у справі - як експедитор-2 уклали договір транспортного експедирування в міжнародному сполученні № RH-5013 (далі - договір-2), (том І. а. с. 11-12).

За умовами договору-2 (п.1.1) експедитор-2 бере на себе зобов'язання щодо забезпечення доставки вантажів експедитора-1 (далі - вантаж) автомобільним транспортом в міжнародному сполученні у відповідності з умовами, узгодженими сторонами у Заявках до даного договору, і які є невід'ємною частиною договору.

Даний договір-2 за своїми ознаками є договором перевезення, за яким відповідно до ч. 1 ст. 909 ЦК України одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Умовами договору-2 встановлено, що послуги щодо кожного окремого перевезення надаються експедитором-2 на підставі укладеної сторонами заявки.

06.10.16 ТОВ Логістика та ФОП Белень укладена та підписана заявка на надання збірного тентованого автотранспорту для перевезення вантажу з Італії (6-10.10.16 дата завантаження) до місця розвантаження - Україна, Броварський р-н, с. Димитрове, вул. Гогелівська, 1 А, Митний пост "Східний термінал" (дата прибуття - 17-18.10.16); вартість перевезення 1100 евро. Копія цієї заявки долучена позивачем до матеріалів справи (т. 1, а.с.14).

Разом з тим, матеріали справи містять також копію цієї заявки поданої відповідачем, з тексту якої вбачається, що сторонами погодили строк доставки вантажу 17-24.10.2016 (т. 1, а.с. 68).

У ході нового судового розгляду сторонами як і в попередньому розгляді суду не було надано оригіналу зазначеної заявки, однак встановлено та не заперечується ніким із учасників, що доставка вантажу до місця призначення була здійснена 24.10.2016.

За твердженням позивача під час прийняття вантажу з транспортного засобу було виявлено, що транспортний засіб не має пломби, а вантаж має нетоварний вигляд, палети, картонні ящики та плівка повністю мокрі, товар під захисною плівкою також мокрий, внаслідок чого деформовані картонні ящики, а товар, що знаходився всередині ящиків також повністю мокрий. Товар під захисною плівкою складений хаотично та мокрий. Товар, що надійшов згідно інвойсу № 9303 від 06.10.2016, а саме: Борошно з м'яких сортів пшениці Тіро 00 марка Santini 550 упаковок по 1 кг; Борошно з м'яких сортів пшениці Тіро 0 Ideale for Pizza марка Santini 550 упаковок по 1 кг; Борошно з твердих сортів пшениці "Semola" марка Santini 440 упаковок по 1 кг; Борошно з м'яких сортів пшениці Тіро 00 "Manitoba" марка Santini 440 упаковок по 1 кг, повністю пошкоджений пліснявою - на пачках виявлені чорні плями плісняви.

При більш детальному огляді транспортного засобу та вантажу, під час якого здійснювалась фотофіксація, було додатково виявлено, що транспортний засіб, яким доставлений вантаж не відповідає умовам транспортування продуктів харчування, а саме: тент та підлога транспортного засобу мають дірки.

Також було виявлено, що завантаження вантажу, що надійшов згідно інвойсу № 9303 від 06.10.2016 (борошно) здійснювалось наступним чином: Борошно твердих сортів пшениці "Semola" марка Santini та Борошно м'яких сортів пшениці Тіро 00 марка Santini - на одній палеті; Борошно м'яких сортів пшениці Тіро 00 "Manitoba" марка Santini та Борошно м'яких сортів пшениці Тіро 0 Ideale for Pizza марка Santini - на другій палеті, але фактично, під час вивантаження, вантаж був розміщений іншим чином, а саме: борошно твердих сортів пшениці "Semola" марка Santini, Борошно м'яких сортів пшениці Тіро 0 Ideale for Pizza марка Santini, борошно м'яких сортів пшениці Тіро 00 марка Santini, борошно м'яких сортів пшениці Тіро 00 "Manitoba" марка Santini - упереміш на двох палетах.

Відтак, за твердженням позивача, внаслідок порушення умов перевезення харчових продуктів було знецінено частину вантажу - борошно у кількості 1980 пачок на загальну суму 1520,20 євро згідно інвойсу № 9303 від 06.10.2016.

На підставі виявлених недоліків, третьою особою у справі - ТОВ Юнайтед Імпорт - вантажоодержувачем було складено відповідний акт прийому-передачі продукції (товарів) за кількістю та якістю б/н від 25.10.2015 з детальним описом та фотофіксацією всіх виявлених фактів.

Акт було складено у присутності водія, який від підписання акту відмовився без пояснення причин такої відмови, про що зроблено відповідний запис в акті та у товаросупровідних документах (том І, а. с. 14-16).

З огляду на наведені обставини у порядку досудового врегулювання (претензія вих. № 107 від 28.10.2016 р.) ТОВ Логістика на вимогу ТОВ Юнайтед Імпорт відшкодувало суму 76860,21 грн., що становило вартість пошкодженого товару на суму 45372,00 грн. (еквівалент 1520,20 євро) та 31488,21 грн. - суму плати за перевезення, митні та інші платежі та податки.

Наведене передувало та послугувало підставою даного позову ТОВ Логістика до ФОП Белень як перевізника з вимогою відшкодувати вартість зіпсованого вантажу, що був предметом перевезення за договором-2.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з того, що спірні правовідносини, як правовідносини перевезення, регулюються Конвенцією про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19.05.1956 (далі - Конвенція), Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Конвенції, така застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною країною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін. Для цілей цієї Конвенції "транспортний засіб" означає автомобілі, автопоїзди, причепи і напівпричепи як це визначено в статті 4 Конвенції про дорожній рух від 19 вересня 1949 року.

За приписами ст. 3 Конвенції, для її цілей, перевізник відповідає за дії і недогляди своїх агентів, службовців та всіх інших осіб, до послуг яких він звертається для виконання перевезення, коли такі агенти, службовці чи інші особи виконують покладені на них обов'язки, як за власні дії і недогляди.

Згідно ст. 9 Конвенції, вантажна накладна є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником.

Якщо вантажна накладна не містить спеціальних застережень перевізника, то, якщо не доведено протилежне, припускається, що вантаж і його упаковка були зовні в належному стані в момент прийняття вантажу перевізником, і що кількість вантажних місць, а також їх маркування та нумерація відповідали заявам, які містилися у вантажній накладній.

Згідно ст. 17 Конвенції, перевізник несе відповідальність за повну чи часткову втрату вантажу або за його ушкодження, що сталися з моменту прийняття вантажу для перевезення і до його доставки, а також за будь-яку затримку доставки.

Однак, перевізник звільняється від відповідальності, якщо втрата вантажу, його ушкодження чи затримка його доставки стались внаслідок дій або недогляду позивача, внаслідок інструкцій позивача, не викликаних діями або недоглядом з боку перевізника, внаслідок дефекту вантажу чи внаслідок обставин, уникнути яких перевізник не міг і наслідки яких він не міг відвернути.

Перевізник не звільняється від відповідальності з причини несправності транспортного засобу, яким він користувався для виконання перевезення, або з причини дій або недогляду особи, у якої був найнятий транспортний засіб, або агентів і службовців останньої.

За умови дотримання пунктів 2 - 5 статті 18, перевізник звільняється від відповідальності, якщо втрата чи ушкодження вантажу є наслідком особливого ризику, нерозривно пов'язаного з однією чи декількома з перерахованих нижче обставин:

a) з використанням відкритих безтентових транспортних засобів, якщо таке використання було погоджене і чітко зазначене у вантажній накладній;

b) з відсутністю чи дефектами упаковки, у випадках, коли вантажі, що перевозяться без упаковки чи без належної упаковки, за своєю природою піддаються псуванню чи пошкодженню;

c) з обробкою, навантаженням, складуванням чи вивантаженням вантажу відправником або одержувачем, чи особами, які діють від імені відправника або вантажоодержувача;

d) з природними властивостями деяких вантажів, внаслідок яких вони піддаються повній або частковій втраті чи пошкодженню, зокрема, внаслідок поломки, корозії, гниття, усушки, нормального витоку або дії молі чи шкідників;

e) з недостатністю або неадекватністю маркування чи нумерації вантажних місць;

f) з перевезенням худоби.

Якщо відповідно до цієї статті перевізник не несе жодної відповідальності за деякі обставини, що викликали втрату, ушкодження або затримку, то він несе відповідальність лише в тій мірі, у якій обставини, за які він відповідає згідно цієї статті, сприяли виникненню втрати, ушкодження або затримки.

За змістом ст. 908 ЦК України, загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За приписами ст. 314 ГК України, перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. У транспортних кодексах чи статутах можуть бути передбачені випадки, коли доведення вини перевізника у втраті, нестачі або пошкодженні вантажу покладається на одержувача або відправника.

Відповідно до ст. 924 ЦК України, перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Зазначена норма передбачає принцип винності в разі відповідальності перевізника за втрату, нестачу, псування й ушкодження вантажу, який є загальним для всіх видів транспорту. Перевізник несе відповідальність за нестачу, втрату, псування й ушкодження вантажу лише у випадках, коли він винен у несхоронності вантажу. При цьому обов'язок доведення своєї невинуватості лежить на ньому.

Отже, відповідальність перевізника побудована за принципом вини і діє, як правило, презумпція вини зобов'язаної сторони.

Перевізник несе відповідальність, якщо не доведе, що втрата, псування й ушкодження вантажу відбулися внаслідок обставин, яким він не міг запобігти чи усунення яких від нього не залежало, зокрема внаслідок вини перевізника чи відправника вантажу; особливих природних властивостей перевезеного вантажу; недоліків тари й пакування, яких не можна було встановити шляхом зовнішнього огляду при прийманні вантажу до перевезення й інших обставин, передбачених законом.

Перевізник несе відповідальність щодо забезпечення схоронності вантажу чи багажу в період здійснення перевезення. Крім того, він також зобов'язаний доставити вантаж чи багаж у пункт призначення і видати його уповноваженій особі.

Невиконання цього обов'язку тягне відповідальність перевізника, який звільняється від відповідальності тільки у випадках, коли незбереження вантажу стало наслідком обставин, що характеризуються одночасно двома ознаками: 1) усунення цих обставин не залежало від перевізника; 2) перевізник не міг запобігти цим обставинам.

Отже, перевізник звільняється від відповідальності за незбереження вантажу у випадках, коли причиною його незбереження була непереборна сила. Втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу внаслідок випадку, що не підлягає під визначення непереборної сили, відповідно до ч. 1 ст. 924 ЦК України не звільняють перевізника від відповідальності за незбереження вантажу.

Таким чином, законодавець покладає на перевізника обов'язок доводити наявність обставин, що звільняють його від відповідальності за незбереження вантажу.

У даних спірних відносинах позивача та відповідача, останній за умовами договору-2 є перевізником, на якого відповідно до наведених вище законодавчих приписів, що підлягають застосуванню, покладається обов'язок забезпечення схоронності вантажу під час перевезення, доставки вантажу до пункту призначення та видачі його уповноваженій особі. Невиконання цього обов'язку є підставою для відповідальності перевізника за незбереження вантажу, крім випадків, коли він доведе наявність обставин, що за законом звільняють його від відповідальності.

Досліджуючи умови договору-2, судом встановлено також, що ФОП Белень - як експедитор-2 - має право залучати до виконання своїх обов'язків інших осіб, в тому числі водіїв, несучи повну відповідальність за їх дії та бездіяльність як за свої власні (п. 4.1.1); зобов'язаний забезпечити подання транспортного засобу під завантаження в усіх відношеннях придатному для автомобільного перевезення (відповідно до санітарних, технічних гігієнічних та ін. вимог) вантажу з урахуванням вимог заявки, типу вантажу (п.4.1.4); приймає вантаж за кількістю і якістю, у випадку виявлення пошкоджених одиниць завантаження, недоліків пакування, кріплення, розміщення вантажу у транспортному засобі, повідомляє експедитора-1 та робить запис у товаросупровідних документах, а за відсутності повідомлення та запису, вважається, що експедитор-2 прийняв вантаж у належній якості, кількості та належно упакований, закріплений (п. 4.1.6, 4.1.7); у термін 5-ть робочих днів з моменту виконання своїх зобов'язань експедитор-2 надає експедитору-1 в оригіналах заявку, оформлену експедитором-2, два примірники акту приймання-передачі послуг, рахунок на оплату послуг, два екземпляри товаро-транспортної накладної (CMR) з відміткою вантажоодержувача про прийняття вантажу та довіреності на отримання вантажу (4.1.8); доставляє вантаж експедитора-1 у відповідності до правил та вимог заявки (4.1.9); зобов'язаний при настанні непередбачених обставин, пов'язаних з виконанням послуг, повідомити експедитора-1 та діяти відповідно до його інструкцій, а у випадку неможливості такого - прийняти всі можливі міри для належного виконання своїх зобов'язань (4.1.10); несе повну матеріальну відповідальність за збереження прийнятого вантажу з моменту його прийняття до перевезення до моменту передачі уповноваженому вантажоодержувачу (5.2); несе відповідальність за дії та недогляд осіб залучених ним до виконання договору у тому ж порядку як за власні дії та відповідає за доставку вантажу відповідно до заявки.

ФОП Белень як перевізник за договором-2, здійснивши спірне перевезення відповідно до заявки від 6.10.16, не довів у ході судового розгляду справи факту доставки прийнятого до перевезення вантажу до пункту призначення та видачі його уповноваженій особі, що є підставою для покладення на нього відповідальності за незбереження вантажу - предмету спору у даній справі.

При цьому суд приймає до уваги, що ФОП Белень залучив до виконання своїх обов'язків за договором-2 водія, який безпосередньо здійснював спірне перевезення. У ході нового судового розгляду ФОП Белень всупереч наведеного у постанові суду касаційної інстанції не надав відповідної документально обґрунтованої інформації, відтак - не було можливим встановити чи належить відповідачу (чи іншій особі) транспортний засіб та причеп, яким здійснювалось перевезення за договором-2 та відповідною заявкою, його тип; наявність трудових правовідносин відповідача з водієм; наявність у відповідача відповідних дозволів на право здійснення міжнародних перевезень. Однак, зважаючи на встановлені судом наведені вище умови договору-2 щодо зобов'язань експедитора-2 та умов його відповідальності за їх належне виконання та збереження прийнятого вантажу, в тому числі, за дії осіб залучених ним до виконання договору, ці обставини не є визначальними у спірних відносинах з позивачем.

ФОП Белень, залучивши до виконання своїх обов'язків за договором-2 водія, який безпосередньо здійснив спірне перевезення, несе повну відповідальність за його дії як за свої. Так, при здійсненні спірного перевезення ФОП Белень, отримавши заявку позивача на спірне перевезення, забезпечив подання транспортного засобу під навантаження, прийняв вантаж до перевезення без повідомлень експедитору-1 та запису в товаросупровідних документах про наявність пошкоджень одиниць завантаження, недоліків упаковки, кріплення та розміщення вантажу в транспортному засобі, відтак - за наведеними вище приписами законодавства та умовами договору-2 вважається, що вантаж прийнятий у належній якості, кількості, належно упакований та закріплений.

Відповідачем не доведено виконання своїх зобов'язань за договором, оскільки не надано позивачу відповідно до п. 4.1.8 у термін 5-ть робочих днів з моменту виконання своїх зобов'язань в оригіналах заявку, оформлену експедитором-2, два примірники акту приймання-передачі послуг, рахунок на оплату послуг, два екземпляри товаро-транспортної накладної (CMR) з відміткою вантажоодержувача про прийняття вантажу та довіреності на отримання вантажу.

Натомість, позивачем доведено факт псування вантажу під час перевезення, оскільки одержувачем вантажу при його прийманні складено акт приймання-передачі від 25.10.16, який відмовився підписати водій, та зроблено відповідне застереження щодо пошкодження вантажу в графі 24 CMR, що є первинним доказом того, що одержувач прийняв від перевізника пошкоджений вантаж.

Не виконавши обов'язку щодо схоронності вантажу під час перевезення, доставки вантажу до пункту призначення та видачі його уповноваженій особі вантажоодержувача, відповідач не довів також наявності обставин, що звільняють його від відповідальності за незбереження вантажу.

Позивач як експедитор за договором-1 на вимогу ТОВ Юнайтед Імпорт замовника за договором-1 та вантажоодержувача за договором-2 відшкодував суму 76860,21 грн., що становило вартість пошкодженого товару на суму 45372,00 грн. (еквівалент 1520,20 євро) та 31488,21 грн. - суму плати за перевезення, митні та інші платежі та податки.

За таких обставин вимоги позивача у даній справі до відповідача як перевізника за договором-2 про відшкодування зазначеної суми є правомірними з огляду на приписи законодавства, що регулюють спірні відносини та умови договору-2, тому підлягають задоволенню - з відповідача належить стягнути на користь позивача суму 76860,21 грн.

При цьому суд, оцінюючи докази сторін, вважає, що посилання відповідача на лист Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про «відповідність вантажу вимогам чинного законодавства України» з огляду на наявність відтисків відповідних штампів на CMR від 6.10.2016р. № 933/16, не спростовує доведеного факту пошкодження вантажу, про що також є відповідне застереження на зазначеній CMR.

Твердження відповідача про недостовірність акту приймання-передачі продукції від 25.10.16 не приймаються судом як необґрунтовані та такі, що не спростовують факту невиконання відповідачем власних зобов'язань за договором-2 щодо забезпечення схоронності при перевезенні вантажу, доставки вантажу та передачі його вантажоодержувачу у встановленому порядку.

Судові витрати позивача відповідно до приписів ст. 129 ГПК України підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача відповідно до присудженої суми.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 86, 129, 247-252 Господарського процесуального кодексу України,

СУД В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Белень Ганни Миколаївни (АДРЕСА_1, ід.номер НОМЕР_1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ДСВ Логістика» (03148, м. Київ, вул. Сім»ї Сосніних, 7, літ. Д , ) заборгованість на суму 76860,21 грн. (сімдесят шість тисяч вісімсот шістдесят грн. 21 коп.) та у відшкодування витрат судових витрат 1275,25 грн. (одна тисяча двісті сімдесят п'ять грн. 25 коп.)

Відповідно до приписів ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України. Повний текст рішення складено 22.10.18

Суддя Ушак І.Г.