РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.10.2018Справа № 915/485/18

За позовом до третя особа проФізичної особи-підприємця Руденко Сергія Анатолійовича 1. Миколаївської обласної державної адміністрації; 2. Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області. яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Первомайська районна державна адміністрація Миколаївської області. визнання договору оренди земельних ділянок поновленим.

Суддя Підченко Ю.О. Секретар судового засідання Коновалов С.О.
Представники сторін: від позивача: Белоущенко А.Ж. - за довіреністю;
від відповідача -1: від відповідача -2: від третьої особи: не з'явився; не з'явився; не з'явився;
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Руденко Сергій Анатолійович (надалі - позивач) звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовними вимогами до Миколаївської обласної державної адміністрації (надалі - відповідач-1) та Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області" (надалі - відповідач-2) про визнання договору оренди земельних ділянок загальною площею 10,91 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (товарне риборозведення) за кадастровим номером :03:000:0131 та 3, 62 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (товарне риборозведення) за кадастровим номером :03:000:0132, від 15.06.2007 поновленим на той самий строк і на тих самих умовах.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що порушуючи вимоги статті 33 Закону України "Про оренду землі", відповідачі в місячний термін не розглянули надісланий лист-повідомлення з проектом додаткової угоди.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 04.06.2018 вказану позовну заяву вирішено передати на розгляд Господарському суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.06.2018 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 27.07.2018.

09.07.2018 року від відповідача-1 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому він вказує на те, що у договорі оренди землі, з приводу поновлення якого звернувся позивач, були відсутні деякі істотні умови, зокрема, не зазначено кадастровий номер земельної ділянки, при цьому позивачем було надано витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 13.09.2017 № НВ-017 з кадастровим номером :03:000:0132 площею 3,6208 га, цільове призначення - для рибогосподарських потребу та витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 13.09.2017 № НВ-017 з кадастровим номером :03:000:0131 площею 10,9179 га, категорія земель - землі водного фонду, цільове призначення - для рибогосподарських потреб. Однак, зазначена у договорі оренди землі земельна ділянка не відповідала земельним ділянкам, зареєстрованим у Державному земельному кадастрі, згідно витягів які надав позивач. Також, відповідач-1 вказує на те, що позивач не надав підтвердження належного виконання обов'язків орендаря за договором, а також інші документи, необхідні для розгляду питання стосовно поновлення договору, а тому відповідач-1 просить суд відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 19.07.2018 призначено справу 915/485/18 до розгляду в судовому засіданні на 17.08.2018.

23.07.2018 від відповідача-2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому він вказує на те, що встановлений законом порядок передачі земельних ділянок у користування, унеможливлює одночасну наявність спільних обов'язків у відповідача-1 та відповідача-2 за вимогою позивача, оскільки відповідачі у даній справі не можуть одночасно реалізовувати повноваження щодо розпорядження об'єктами оренди - земельними ділянками з кадастровими номерами :03:000:0131 та :03:000:0132, які є землями водного фонду державної форми власності з цільовим призначенням для рибогосподарських потреб, а тому відповідач-2 просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та здійснити розгляд справи за відсутності представника відповідача-2.

10.08.2018 позивач надав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, а також письмові пояснення по справі, у яких зазначив, що відмова, що переважне право орендаря, вважається порушеним і підлягає захисту, як у разі укладення орендодавцем договору оренди з новим орендарем так і у разі невмотивованої відмови в продовження договору, але лише за умови дотримання процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.08.2018 залучено до участі у справі Первомайську районну державну адміністрацією Миколаївської області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів та підготовче засідання відкладено на 21.09.2018.

20.09.2018 від третьої особи до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності його представника, з проханням винести рішення на розсуд суду відповідно до чинного законодавства.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.09.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 05.10.2018.

У судове засідання, що відбулось 05.10.2018 представники відповідача-1, відповідача-2 та третьої особи не з'явилися, відповідач-1 про причину неявки суд не повідомив.

Так, пунктом 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Частиною 1 ст.202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Таким чином, оскільки Сторін належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання, суд приходить до висновку, що неявка представників відповідача-1, відповідача-2 та третьої особи у судове засідання, що відбулось 05.10.2018 не перешкоджає розгляду справи по суті.

У судовому засіданні 05.10.2018 відповідно до приписів ч. 1 ст. 240 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

15 червня 2007 року між Фізичною особою-підприємцем Руденком Сергієм Анатолійовичем (за договором - Орендар) та Первомайською районною державною адміністрацією Миколаївської області (за договором - Орендодавець) було укладено договір оренди земельної ділянки (надалі - Договір) за умовами якого на підставі розпорядження голови Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду суб'єкту підприємницької діяльності Руденку Сергію Анатолійовичу» для товарного сільськогосподарського виробництва (товарне риборозведення) передається земельна ділянка загальною площею 14,54 га, в тому числі: 5,93 га - пасовищ, 2,49 га - під господарськими будівлями і дворами, 0,06 га, під господарськими шляхами 0,36 га - інші захисні насадження, 0,19 га-під гідротехнічними спорудами, 2,82 га -болота, 2,69 га - під ставками для товарного сільськогосподарського виробництва (товарне риборозведення) із земель запасу в межах території Первомайської районної ради. Земельна ділянка виділена в натурі (на місцевості) у встановленому законом порядку і її межі позначені на кадастровому плані, який є невід'ємною частиною цього договору (п. п. 1.1, 1.2 Договору).

Згідно п. 2.1 Договору, його було укладено на 10 років, і він набуває чинності з моменту його державної реєстрації.

Відповідно о п. 9.3. Договору, після закінчення строку договору, на який було укладено Договір, Орендар, який належно виконував обов'язки відповідно до умов договору має за інших рівних умов переважне право поновлення його на новий строк. У разі поновлення Договору оренди землі на новий строк, його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі якщо Орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень Орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені Договором.

У цьому разі Орендар має право подати Орендодавцю у встановленому порядку заявку про укладання Договору на новий термін не пізніше 60 календарних днів до завершення дії цого Договору (частина «л)» п. 8.3 Договору)

Даний Договір зареєстрований у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі по Первомайській селищній раді 16.10.2007 за реєстраційним номером 52.

Відтак, даний Договір діє до 15.10.2017.

Згідно ст. 792 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Так, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються, зокрема, Земельним кодексом України та Законом України «Про оренду землі».

Приписами ст. ст. 14, 15 Закону України "Про оренду землі" визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України. Істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. У разі якщо договором оренди землі передбачено здійснення заходів, спрямованих на охорону та поліпшення об'єкта оренди, до договору додається угода щодо відшкодування орендарю витрат на такі заходи.

Договір оренди може передбачати надання в оренду декількох земельних ділянок, що перебувають у власності одного орендодавця (а щодо земель державної та комунальної власності - земельних ділянок, що перебувають у розпорядженні одного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування).

Згідно ч. 4 ст. 19 Закону України "Про оренду землі", при передачі в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства, особистого селянського господарства земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які є земельними ділянками меліорованих земель і на яких проводиться гідротехнічна меліорація, строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може бути меншим як 10 років. До договору оренди землі включається зобов'язання орендаря здійснювати інвестиції у розвиток та модернізацію відповідних меліоративних систем і об'єктів інженерної інфраструктури та сприяти їх належній експлуатації.

Разом з тим, за змістом норм ч. 4 ст. 59 Земельного кодексу України, громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, озера, водосховища, інші

водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб.

Частиною 1 ст. 51 Водного кодексу України передбачено, що у користування на умовах оренди для рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, лікувальних рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково - дослідних робіт можуть надаватися водосховища (крім водосховищ комплексного призначення), ставки, озера та замкнені природні водойми.

Повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність і користування визначені в межах ст. 122 Земельного кодексу України.

Так, частиною 5 ст. 122 Земельного кодексу України передбачено, що обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

Разом з тим, відповідно до вимог Закону України від 06 вересня 2012 року № 5245- VI (далі Закон 5245-VI) «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», який набрав чинності з 01 січня 2013 року, землі державної та комунальної власності в Україні вважаються розмежованими. Обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

Таким чином, розпорядником орендованими земельними ділянками за кадастровим № :03:000:0131 та 3,62 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (товарне риборозведення) за кадастровим № :03:000:0132 став відповідач-1 - Миколаївська обласна державна адміністрація.

Стаття 33 Закону України "Про оренду землі" визначає правові підстави поновлення договору оренди землі та фактично об'єднує два випадки пролонгації такого договору.

Так, частинами першою та п'ятою статті 33 цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. А отже, в силу положень статті 33 Закону України "Про оренду землі" реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Відтак, для застосування частини першої статті 33 цього Закону та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди землі необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов'язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив про наявність заперечень щодо поновлення договору та своє рішення.

Окрім того, частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Тому, для поновлення договору оренди землі з підстави, передбаченої частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі" необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов'язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди: орендар продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди. Частинами восьмою, дев'ятою статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді.

Таким чином, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту, буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору (правова позиція Верховного суду України, викладена у справі № 6-2027цс15 (постанова від 13.04.2016).

Так, 15.09.2017 позивачем направлено лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі та проект додаткової угоди до відповідача-1 та відповідача-2, які 18.09.2017 отримали вказаний лист з проектом додаткової угоди.

Відповідачем-1, у свою чергу, надано позивачеві лист №4367/0/05-46/3-17 від 23.10.2017, у якому йдеться про те, що позивачеві необхідно розробити та погодити у встановленому чинним законодавством порядку паспорт водного об'єкта, також відповідач-1 зазначає про необхідність проведення грошової оцінки земельної ділянки та необхідність підтвердження належного виконання обов'язків орендаря.

Водночас, у вказаному листі відповідача-1 не йдеться про наявність безумовних заперечень щодо укладення з позивачем договору оренди на тих самих умовах, в розумінні приписів ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що вказаний лист відповідача-1 направлено протягом 1 місяця з моменту закінчення строку дії Договору. А отже, відповідачем-1, не надано обґрунтованого, своєчасного та однозначного заперечення щодо користування позивачем земельними ділянками.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи та зокрема - з квитанцій про сплату позивачем податку на землю за період з жовтня 2017 року по лютий 2018 року, копії яких містяться в матеріалах справи, позивач продовжує користуватись спірними земельними ділянками після закінчення строку дії Договору, а відповідач-1, у свою чергу, не повідомляв позивача про наявність заперечень у поновленні договору оренди землі протягом одного місяця після закінчення строку його дії.

Так, ст. ст. 74, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Разом з тим, в силу припису статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело прав. Перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним, а держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення "законів".

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 24.06.2003 у справі "Стретч проти Об'єднаного Королівства Великобританії та Північної Ірландії" встановлено, що особа (орендар) мала принаймні законне сподівання на реалізацію передбаченого договором права на продовження договору оренди і в цілях ст. 1 Першого протоколу таке сподівання можна вважати додатковою частиною майнових прав, наданих їй муніципалітетом за орендним договором, та зазначено, що наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Девелопмент ЛТД" та інші проти Ірландії" в якій він постановив, що ст.1 Першого протоколу Конвенції можна застосувати до захисту "правомірних очікувань" щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. "Правомірні очікування" виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати, що таке рішення є дійсним та розраховувати на певний стан речей. З наведеного слідує висновок про те, що по-перше, особа, якій відповідним рішенням надано право користування земельною ділянкою, набуває право власності на майно у вигляді правомірних очікувань щодо набуття у майбутньому права володіння майном (право оренди) ще до укладення відповідного договору оренди на виконання даного рішення, по-друге, після укладення відповідного договору оренди у особи виникає право мирно володіти майном, яким є майнові права (право оренди) протягом певного строку. При цьому, право власності на майно у вигляді як правомірних очікувань, так і майнового права (права оренди), є об'єктом правового захисту згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції та національного законодавства України.

Разом з тим, відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права

Відтак, Держава Україна несе обов'язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Підсумовуючи вищевикладене, оскільки позивач продовжує правомірно користуватись земельними ділянками з кадастровими номерами :03:000:0131 та :03:000:0132, а відповідачем-1, як розпорядником спірної земельної ділянки, не надано позивачеві відповідних заперечень щодо продовження строку дії договору оренди земельної ділянки від 15.06.2007 згідно приписів ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", чим позбавлено позивача визначеності щодо правомірних очікувань з набуття права володіння земельними ділянками, у зв'язку із чим суд приходить до висновку, що відповідачем-1 порушено право позивача, за захистом якого він звернувся до суду.

Разом з тим, оскільки повноваження передавати земельну ділянку водного фонду в оренду для рибогосподарської потреби, з огляду на ч. 5 ст.122 Земельного кодексу України, не належить до повноважень відповідача-2 - Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, суд приходить до висновку щодо відсутності порушених відповіадачем-2 прав позивача, за захистом яких останній звернувся до суду з даним позовом.

За таких обставин, вимоги позивача до відповідача-1 про визнання договору оренди земельних ділянок загальною площею 10,91 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (товарне риборозведення) за кадастровим номером :03:000:0131 та 3, 62 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (товарне риборозведення) за кадастровим номером :03:000:0132, від 15.06.2007 поновленим на той самий строк і на тих самих умовах є обґрунтованими та позов до відповідача-1 підлягає задоволенню. Разом з тим, позовні вимоги до відповідача-2 не підлягають задоволенню у зв'язку із відсутністю порушеного права позивача з боку відповідача-2 щодо спірних правовідносин.

Відповідно до положень статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача-1.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 46, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст. ст. 232, 233, 237, п. 2 ч. 5 ст. 238, ст. ст. 240, 241, ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, ст. 33 Закону України "Про оренду землі" та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Руденка Сергія Анатолійовича задовольнити в повному обсязі.

2. Визнати договір оренди земельних ділянок загальною площею 10,91 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (товарне риборозведення) за кадастровим № :03:000:0131 та 3,62 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (товарне риборозведення) за кадастровим № :03:000:0132, від 15.06.2007 року, укладений між Фізичною особою-підприємцем Руденком Сергієм Анатолійовичем та Первомайською районною державною адміністрацією Миколаївської області та який зареєстрований у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі по Первомайській районній раді 16.10.2007 року за реєстраційним номером 52 - поновленим на той самий строк і на тих самих умовах.

3. Стягнути з Миколаївської обласної державної адміністрації (54001, Миколаївська обл., м. Миколаїв, вул. Адміральська, буд. 22; ) на користь Фізичної особи-підприємця Руденка Сергія Анатолійовича (54001, АДРЕСА_1; ідентифікаційний код: НОМЕР_1) витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 762,00 грн. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Згідно з п. п. 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 10.10.2018 року.

Суддя Ю.О. Підченко