КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" вересня 2018 р. Справа№ 910/4967/18

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Дідиченко М.А.

секретар судового засідання Кравченко Х.С.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

на рішення Господарського суду міста Києва від 27.06.2018р.

у справі №910/4967/18 (суддя Мандриченко О.В.)

за позовом Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Електротехнічна компанія "Система"

про стягнення 147 618,90 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Національна енергетична компанія "Укренерго" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Електротехнічна компанія "Система" про стягнення 81 379,65 грн. пені та 66 239,25 грн. штрафу за порушення строків поставки товару.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.06.2018р. у справі №910/4967/18 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Електротехнічна компанія "Система" на користь Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" 2 838,82 грн. пені та 42,58 грн. судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач - Державне підприємство "Національна енергетична компанія "Укренерго" подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржуване рішення в частині відмови в задоволенні позову та прийняти нове, яким задовольнити позов в цій частині.

За твердженням позивача, суд першої інстанції, всупереч приписам чинного законодавства, змінив обумовлений договором момент виконання обов'язку відповідача з поставки товару, оскільки зобов'язання постачальника щодо поставки продукції вважається належно виконаним в момент підписання сторонами акту приймання-передачі товару (11.01.2018р.), а не в момент фактичної доставки продукції в погоджене сторонами місце (20.10.2017р.). Крім того, у відповідності до пункту 7.2 договору обов'язок складання акту приймання-передачі продукції за договором сторони поклали на відповідача, тож всупереч умовам договору відповідач в момент доставки продукції не склав та не передав такий акт позивачу.

На думку скаржника, акт приймання-передачі від 11.01.2018р. був підписаний сторонами без зауважень та претензій щодо строку поставки продукції і є належним доказом виконання постачальником зобов'язання 11.01.2018р.

Апелянт також вказував, що позивач пред'явив відповідачу вимогу щодо якості продукції, тому період призупинення поставки продукції на час проведення випробувань товару з метою перевірки якості, не виключає факту прострочення обов'язку відповідача з поставки товару належної якості та не звільняє останнього від відповідальності за таке прострочення, оскільки випробування проведено за ініціативою та згодою відповідача, і як наслідок неналежного транспортування ним продукції.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.07.2018р. апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий суддя), Дідиченко М.А., Сітайло Л.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 31.07.2018р. відкрито апеляційне провадження, роз'яснено сторонам, що розгляд оскаржуваного рішення підлягає здійсненню без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

14.08.2018р. до Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив із запереченнями на апеляційну скаргу.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного господарського суду від 24.09.2018р., у зв'язку з перебуванням судді Сітайло Л.Г. у відпустці, змінено та сформовано колегію суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий), Дідиченко М.А., Пономаренко Є.Ю.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 10.05.2017р. між Державним підприємством "Національна енергетична компанія "Укренерго" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Електротехнічна компанія "Система" (постачальник) укладено договір поставки №09-1/1109-17, за умовами якого постачальник зобов'язався поставити та передати у власність покупця продукцію - вимикачі 150 кВ, за ціною, з характеристиками (якістю), у порядку та строки, що визначаються у додатку до договору, в інших умовах договору (надалі - продукція), а також надати на свій ризик послуги шеф-монтажу (виконання постачальником організаційно-технічного керівництва під час монтажу продукції у ході її встановлення на об'єкті покупця та нагляду за таким монтажем) за переліком, в обсягах, визначених у додатку до договору, а позивач зобов'язався здійснити оплату належно поставленої продукції і належно наданої послуги.

Ціна договору станом на дату укладення становить 979 275,00 грн. Ціна за одиницю продукції (з усіма витратами, пов'язаними з продукцією та її поставкою (передачею) визначається у додатку №1. Повна ціна договору складається з усіх витрат, пов'язаних з продукцією та її поставкою (передачею), зокрема навантаженням продукції, її перевезенням (за потреби - перевантаженням), розвантаженням у покупця (одержувача), здійснення шеф-монтажу (пункт 2.3 договору).

Договір набирає чинності з дати його підписання обома сторонами та діє до 27.11.2017р., а в частині виконання постачальником гарантійних зобов'язань на продукцію - до закінчення гарантії. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання передбачених ним зобов'язань (пункти 3.1, 3.2 договору).

Додатком №1 до договору оформлено специфікацію на продукцію за предметом закупівлі "27.12.1 Апаратура електрична для комутації чи захисту електричних кіл на напругу більше, ніж 1000 В (31210000-1 Електрична апаратура для комутування та захисту електричних кіл, 31214120-6) 27.12.10-20.00 5), лот 3 - вимикачі кВ; тип обладнання - вимикач елегазів 150 кВ типу 150-SFM-40В, ціна за одиницю - 788 562,50 грн. без ПДВ, вартість шеф-монтажу по лоту № 3 - 27 500,00 грн. без ПДВ. За технічними характеристиками продукція представляє собою елегазів вимикач типу LTB 170D1 для ПС 330 кВ "Дніпро-Донбас" запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Автодорожна, 3-А; адреса поставки обладнання - Дніпровська ЕС, ПС 330 кВ "Дніпро-Донбас" Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Автодорожна, 3-А.

Згідно з пунктом 6.1 договору постачальник здійснює поставку продукції протягом шести місяців з дати підписання договору, але не пізніше 16.10.2017р., відповідно до додатку №1 до договору, інших умов договору, на умовах DDP (згідно з міжнародними правилами Інкотермс 2010) за адресою (місцем) поставки (передачі) продукції відповідно до вимог покупця. Відокремлений підрозділ покупця, який визначений як одержувач продукції, здійснює в установленому порядку перевірку продукції і, за умови відповідності продукції умовам договору, її приймання. Датою поставки (передачі) продукції визнається дата підписання покупцем акту.

18.05.2017р. покупець направив постачальнику факсограму про необхідність поставки продукції одержувачу - Дніпровська ЕС. У відповідь на зазначену факсограму відповідач виставив позивачеві рахунок на оплату 80% авансу.

31.05.2017р. позивач перерахував відповідачеві 757 020,00 грн. авансу на поставку вимикачів 150 кВ, що підтверджується платіжним доручення №15 від 31.05.2017р.

Вказуючи, що акт приймання-передачі продукції до договору поставки №09-1/1109-17 від 10.05.2017р. був підписаний 11.01.2018р., позивач стверджував, що відповідач на 86 днів прострочив поставку продукції, а тому повинен сплатити передбачені договором 81 379,65 грн. пені за період прострочення поставки з 17.10.2017р. по 10.01.2018р. та 66 239,25 грн. штрафу за прострочення понад тридцять днів у розмірі 7% від вартості товару.

З аналізу вказаного правочину випливає, що між сторонами виникли правовідносини з договору поставки, який додатково містить деякі елементи договору про надання послуг в частині зобов'язань відповідача здійснити шеф-монтаж обладнання. Тобто, правовідносини підпадають під регулювання загальних положень договору купівлі-продажу та договору про надання послуг.

Статтею 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

На виконання умов договору постачальником поставлено покупцю товар, при прийнятті якого (у складі комісії одержувача - структурного підрозділу позивача - Дніпровська ЕС у м. Запоріжжі по вул. Автодорожній, 3-а) позивачем складено акт приймання, зі змісту якого випливає, що 20.10.2017р. на склад 06-0401 Дніпровської енергетичної системи згідно з накладною №22 від 17.10.2017р. за договором №09-1/1109-17 від 10.05.2017р. надійшов від ТОВ "Електротехнічна компанія "Система" вимикач елегазовий 150 кВ типу 150-SFM-40В. При зовнішньому огляді упаковочної тари було виявлено пошкодження двох ящиків з обладнанням, які виникли під час перевезення та руху обладнання в упаковці. Знімки місця пошкодження відправлені постачальнику для вирішення питання подальшої прийомки обладнання.

На акті представник постачальника зробив напис про надання представнику одержувача дозволу виконати приймання обладнання без присутності представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Електротехнічна компанія "Система" з проведенням фото та відеофіксації процесу приймання.

25.10.2017р. одержувач продукції склав на ім'я відповідача письмове звернення №02/303, в якому просив надати гарантійний лист щодо придатності продукції для монтажу та направити представника постачальника для додаткового огляду обладнання, оскільки під час приймання продукції було встановлено пошкодження транспортної упаковки через незадовільне кріплення, яке призвело до його самовільного руху всередині. При цьому зазначено, що при огляді обладнання пошкоджень продукції не встановлено та повідомлено, що до виконання зазначених вимог приймання продукції призупинено.

У відповідь відповідач листом №3177 від 26.10.2017р. повідомив, що гарантує придатність вимикача для подальшого монтажу або заміни його в цілому (чи його окремих частин) у разі виявлення внутрішніх пошкоджень в процесі монтажу та протягом терміну гарантії.

Листом №3196 від 01.11.2017р. відповідач запропонував позивачеві провести діагностику обладнання із залученням відповідного фахівця Товариства з обмеженою відповідальністю "Електротехнічна компанія "Система", зважаючи на занепокоєння покупця можливими недоліками товару через пошкодження тари у процесі доставки. Також постачальник повідомляв про надання додаткових гарантій у разі виявлення будь-яких дефектів продукції.

Листом №01/12267 від 03.11.2017р. покупець, посилаючись на виявлення пошкоджень упаковки продукції під час її приймання, просив відповідача організувати додаткові випробування у термін до 14.11.2017р.

У відповідь на вказаний лист відповідач повідомив листом №3201 від 07.11.2017р. дати проведення додаткових випробувань, дані працівників та транспорту, що будуть направлені.

15.11.2017р. проведені додаткові випробування продукції, про що складено відповідний акт, за висновками якого вимикач придатний до використання та подальшої експлуатації.

Після проведення випробувань листом №3217 від 17.11.2017р. відповідач повідомив позивача, що за результатами проведених додаткових випробувань встановлено, що вимикач відповідає заявленим заводом-виробником технічним параметрам, може бути змонтований та введений в роботу. Також відповідач зауважив, що на вимикач 150кВ повною мірою розповсюджуються гарантійні зобов'язання згідно з договором, а у разі виявлення під час шеф-монтажу невідповідностей заявленим параметрам потрібні частини будуть замінені протягом одного тижня. При цьому, відповідач просив направити йому підписаний акт приймання-передачі від 15.11.2017р.

У листі №3219 від 20.11.2017р. постачальник описуючи послідовність дій сторін після поставки продукції 20.10.2017р., просив скорегувати термін поставки обладнання шляхом підписання додаткової угоди з датою, не пізніше 30.11.2017р. та продовжити термін дії договору з огляду на його закінчення 27.11.2017р., у зв'язку з тим, що станом на 20.11.2017р. покупець не надав постачальнику повідомлення про готовність продукції до монтажу.

Листами №3249 від 07.12.2017р. та №3275 від 28.12.2017р. відповідач просив позивача продовжити термін дії договору до повного виконання зобов'язань в частині шеф-монтажу та підписати акт приймання-передачі товару.

Акт приймання-передачі до договору поставки №09-1/1109-17 від 10.05.2017р. був підписаний сторонами 11.01.2018р.

06.02.2018р. покупець звернувся до постачальника з претензією №01/5217, в якій вимагав сплатити штрафні санкції за порушення строків поставки продукції постачальником з 16.10.2017р. до 11.01.2018р.

Листом №3355 від 06.03.2018р. відповідач повідомив, що викладені у претензії вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Частинами 1, 2 статті 673 Цивільного кодексу України встановлено, що продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети.

Згідно зі ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу.

У договорі поставки №09-1/1109-17 від 10.05.2017р. визначено, що постачальник здійснює поставку продукції протягом шести місяців, але не пізніше 16.10.2017р.

Нормами статті 664 Цивільного кодексу України передбачається, що обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар або ж у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов'язку передати товар.

Статтею 689 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов'язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Покупець зобов'язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Матеріалами справи підтверджується, що постачальник передав товар визначеному позивачем одержувачу 20.10.2017р., тоді як акт приймання-передачі товару був підписаний сторонами 11.01.2018р.

Тобто, з урахуванням приписів ст. 664 та ст. 689 Цивільного кодексу України обов'язок передати товар був виконаний відповідачем з простроченням на три дні, тоді як зустрічне виконання зобов'язання покупця прийняти товар було виконане лише 11.01.2018р., а не у момент вручення 20.10.2017р.

Положеннями абз. 6 пункту 6.1 договору вказується, що датою поставки (передачі) продукції визнається дата підписання покупцем акту, а право власності, ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження продукції переходить до покупця з дати підписання обома сторонами акту, проте колегія суддів вважає, що надання товару належної якості відбулось саме 20.10.2017р. і покупець повинен був підписати акт приймання-передачі товару цього же дня в момент його отримання.

Проте, 20.10.2017р. у одержувача продукції виникли сумніви щодо цілісності товару, який був доставлений в обумовлене місце в упаковці, яка мала ознаки пошкодження та для переконання у задовільному стані продукції, відсутності непомітних при зовнішньому огляді пошкоджень та підтверджень гарантійних зобов'язань постачальника, одержувач продукції (відокремлений підрозділ позивача, уповноважений покупцем на прийняття товару за договором) зажадав від постачальника додаткових гарантій. У свою чергу постачальник, надав додаткові гарантії та з власної ініціативи запропонував і, у подальшому провів, додаткові перевірки та додаткові випробування продукції із залученням фахівців.

Приймаючи товар та маючи сумніви у його цілісності та придатності до використання, позивач не був позбавлений можливості заявити про це відповідачеві та у подальшому заявити вимоги щодо якості. Право на заявлення вимог щодо якості товару передбачене як договором, так і чинним законодавством.

Зі змісту статті 686 Цивільного кодексу України випливає, якщо продавець передав покупцеві товар без тари та (або) упаковки чи в неналежних тарі та (або) упаковці, покупець має право вимагати від продавця передання товару у належних тарі та (або) упаковці або заміни неналежних тари та (або) упаковки, якщо інше не випливає із суті зобов'язання чи характеру товару, або пред'явити до нього інші вимоги, що випливають із передання товару неналежної якості (стаття 678 цього Кодексу).

Однак, в листі покупця №02/303 від 25.10.2017р. не міститься вимог щодо неналежної якості товару, а йде мова про те, що пошкоджена лише транспортна упаковка і при огляді обладнання пошкоджень не було встановлено. При цьому, вимог щодо заміни неналежної тари, чи передачі товару у належній тарі від покупця матеріали справи не містять.

Наявність у покупця сумнівів у цілісності та придатності товару не повинна слугувати підставою для фактичного прийняття товару без належного документального оформлення з подальшим заявленням вимог про сплату штрафних санкцій.

Таким чином, позивач не навів обґрунтувань дати підписання акту приймання-передачі саме 11.01.2018р., а не 20.10.2017р. або ж 14.11.2017р., коли були проведення додаткові випробування та встановлено відсутність пошкоджень обладнання та його повну готовність до монтажу; товар був прийнятий покупцем без будь-яких зауважень, тож твердження апелянта на зміну моменту виконання обов'язку відповідача з поставки товару, не підтверджуються документально.

Відхиляючи твердження скаржника про те, що постачальник всупереч умовам договору в момент поставки продукції не склав та не передав покупцю акт приймання-передачі і позивачем була заявлена вимога постачальнику саме щодо якості продукції, колегія суддів враховує наступне.

Пунктом 7.2 договору встановлено, що акт передається покупцю (одержувачу) постачальником під час поставки (передачі) продукції (відповідної партії продукції); при цьому в акті зазначаються номер та дата договору, найменування, кількість, ціна прийнятої покупцем продукції (партії продукції), інші відомості при необхідності, а якщо поставка здійснюється після заявки покупця, то дані заявки покупця (номер, дата заявки) і дані щодо її отримання постачальником; акт також повинен мати інші визначені реквізити первинних документів; підписується акт особами, уповноваженими на підписання актів про приймання продукції.

У разі невідповідності продукції умовам договору та/або якщо постачальником не передані одночасно з продукцією документи, що її стосуються, або такі документи неналежно оформлені, як-то: невідповідність заповнення, відсутність печатки, відписів тощо, то акт не підписується, а подальше приймання продукції призупиняється, про що складається відповідний акт щодо виявлення недоліків.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що сторони не повідомили про обставини, які унеможливили підписання акту приймання-передачі товару 20.10.2017р., окрім обставин виявлення пошкоджень пакувальної тари. Разом з цим, покупцем не зазначено в переліку відсутніх документів про акт приймання-передачі товару, а також вимог про заміну постачальником продукції або усунення інших недоліків.

Як вказувалося вище, листом №02/303 від 25.10.2017р. позивач повідомив постачальника про призупинення приймання продукції через виявлення пошкоджень упаковки при транспортуванні, тож доводи апелянта стосовно того, що призупинення поставки продукції не звільняє відповідача від відповідальності за таке прострочення, спростовуються абз. 2 ч. 1 ст. 614 ЦК України особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Оскільки цілісність продукції та її придатність до експлуатації була підтверджена проведеними відповідачем випробуваннями 15.11.2017р., то слід вважати, що процес прийняття продукції був призупинений з 20.10.2017р. до 15.11.2017р., а тому прострочення поставки товару відбулось з 17.10.2017р. по 20.10.2017р.

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки.

Господарськими санкціями ст. 217 Господарського кодексу України визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки, як-то відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Штрафні санкції визначаються ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України як господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Зі змісту пункту 9.3 договору випливає, що за порушення строків поставки продукції та/або строку прибуття постачальника для участі в прийманні продукції та/або для надання послуги постачальник сплачує покупцю згідно з ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України пеню в розмірі 0,1% вартості продукції, строк поставки якої порушений (строк прибуття для приймання-передачі порушений), вартості послуги з шеф-монтажу при неналежному виконання зобов'язань з шеф-монтажу за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів постачальник повинен додатково сплатити покупцю штраф у розмірі 7% від вказаної вартості.

За перерахунком суду апеляційної інстанції розмір пені за період порушення строків поставки продукції з 17.10.2017р. по 20.10.2017р. складає 2 838,82 грн. є арифметично вірним і підлягає задоволенню в цій частині. У задоволенні штрафу слід відмовити, оскільки прострочення постачальника становить менше тридцяти днів.

Доводи апелянта правомірності висновків суду першої інстанції не спростовують, тож судова колегія не вбачає підстав для скасування прийнятого судом першої інстанції рішення у даній справі, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуваний судовий акт - без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 27.06.2018р. у справі №910/4967/18 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 27.06.2018р. у справі №910/4967/18 - залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/4967/18 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України. Повний текст складено 28.09.2018р.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Дідиченко