РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.10.2018Справа № 910/9214/18
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., при секретарі судового засідання Коноплянко Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

За первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська міжнародна торгівельна компанія" (02068, м. Київ, вул. А.Ахматової, 13, оф.222, )

до Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" (01001, м. Київ, вул. Хрещатик 22, )

про стягнення 456 679,84 грн.

За зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" (01001, м. Київ, вул. Хрещатик 22, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська міжнародна торгівельна компанія" (02068, м. Київ, вул. А.Ахматової,13,оф.222, )

про стягнення 116228,74 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Хахаєва В.І. за дов.

від відповідача: Левченко С.М. за дов., Пясецька Г.О. за дов.

ВСТАНОВИВ:

Пред'явлені вимоги про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" 456 679,84 грн заборгованості за поставлений товар по договору поставки № 171017-04/12Р200 від 17.10.2017, з яких: 345 384,00 грн основного боргу, 78 842,12 грн пені, 10597,66 грн 3% річних, 21 856,06 грн інфляційних втрат.

Ухвалою суду від 17.07.2018 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, судове засідання призначено на 04.09.2018.

02.08.2018 до суду відповідачем подано зустрічний позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська міжнародна торгівельна компанія" про стягнення 57110,98 грн пені, 57526,56 грн штрафу за порушення строків поставки, 1591,20 грн штрафу за поставку неякісної продукції по договору поставки № 171017-04/12Р200 від 17.10.2017; також відповідачем подано відзив на позовну заяву в якому вказує про прострочення позивачем строку поставки продукції.

Обґрунтовуючи зустрічні позовні вимоги, Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрпошта" посилається на те, що відповідачем за зустрічним позовом порушено строки поставки товару, поставлено продукцію неналежної якості, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення штрафних санкцій.

Ухвалою суду від 03.08.2018 прийнято зустрічний позов Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська міжнародна торгівельна компанія" до розгляду.

29.08.2018 через канцелярію суду позивачем за первісним позовом подано відзив на зустрічну позовну заяву.

31.08.2018 через канцелярію суду позивачем за первісним позовом подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути з відповідача за первісним позовом 345 384,00 грн основного боргу, 84 673,51 грн пені, 11 975,58 грн 3% річних, 19 369,29 грн інфляційних втрат та судовий збір.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Таким чином, суд приймає збільшення позовних вимог та розглядає вимоги позивача відповідно до заяви про збільшення розміру позовних вимог.

04.09.2018 через канцелярію суду відповідачем за первісним позовом подано відповідь на відзив.

В судовому засіданні 04.09.2018 оголошено перерву до 25.09.2018.

25.09.2018 через канцелярію суду позивачем за первісним позовом подано заперечення на відповідь на відзив на зустрічний позов.

Ухвалою від 25.09.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 09.10.2018.

09.10.2018 через відділ діловодства суду відповідачем за первісним позовом подано клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

Представник позивача в судовому засіданні 09.10.2018 підтримав первісні позовні вимоги та просив їх задовольнити, у задоволенні зустрічних позовних вимог просив відмовити , представники відповідача заперечили проти задоволення первісних позовних вимог, та просили задовольнити зустрічні позовні вимоги.

В судовому засіданні 09.10.2018 оголошено вступну та резолютивну частину рішення відповідно до ст.240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

17.10.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська міжнародна торгівельна компанія» (далі - позивач за первісним позовом) та Публічним акціонерним товариством «Укрпошта» (далі - відповідач за первісним позовом) укладено договір поставки N 171017-04/12Р200.

Згідно з п. 1.1. постачальник зобов'язується поставити покупцю у власність продукцію, асортимент, найменування, код УКТЗЕД, технічні характеристики, кількість та ціна якої зазначено у технічній специфікації (Додаток № 1 до цього договору, який є невід'ємною частиною договору) - (ДК 021:2015 - 18110000-3 Формений одяг (зимова куртка) - далі продукція, а покупець зобов'язується прийняти продукцію і оплатити її в порядку та на умовах цього договору.

Пунктом 3.1. договору, передбачено, ціну договору, яка становить 2 087 280,00 грн.

Відповідно до п. 4.1. договору оплата за поставлену продукцію здійснюється покупцем впродовж 30 календарних днів з моменту отримання кожної окремої партії продукції, на підставі належно оформлених первинних документів (товарно-транспортної накладної, видаткової накладної), наданих покупцю при оформленні поставки, та належним чином оформленої податкової накладної, зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН).

Цей договір набирає чинності з моменту підписання сторонами, скріплення печатками сторін і діє до 31.11.2017 включно, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами до своїх зобов'язань в частині розрахунків (п. 10.1 договору).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання зобов'язань за договором позивачем передано у власність відповідачу зимові куртки загальною вартістю 2 087 280,00 грн.: на підставі видаткової накладної від 19.12.2017 № 1247 на суму 189540 грн. та Довіреності від 20.12.2017 № 5067; на підставі видаткової накладної від 27.12.2017 № 1270 на суму 255996 грн. та Довіреності від 27.12.2017 № 5118; на підставі видаткової накладної від 29.12.2017 № 1284 на суму 159120 грн. та Довіреності від 28.12.2017 № 5147; на підставі видаткової накладної від 09.01.2018 № 28 на суму 345384 грн та Довіреності від 09.01.2018 № 5157; на підставі видаткової накладної від 15.01.2018 № 50 на суму 315432 грн. та Довіреності від 15.01.2018 № 5166 ; на підставі видаткової накладної від 24.01.2018 № 91 на суму 249912 грн. та Довіреності від 24.01.2018 № 5181; на підставі видаткової накладної від 01.02.2018 № 132 на суму 314028 грн. та Довіреності від 01.02.2018 № 5204; на підставі видаткової накладної від 14.02.2018 № 178 на суму 257868 грн. та довіреності від 14.02.2018 № 5236.

Вказані вище видаткові накладні підписані представниками відповідача без зауважень та заперечень.

Відвантаження товарів супроводжувалося випискою податкових накладних, що зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних в порядку, копії яких містяться в матеріалах справи.

За доводами позивача, спір у даній справі виник у зв'язку з тим, що відповідач всупереч умовам договору належним чином не виконав свої зобов'язання щодо розрахунку за поставлений позивачем товар сплативши за видатковими накладними загальну суму у розмірі 1 741 896,00 грн, а видаткова накладна від 09.01.2018 № 28 на суму 345 384,00 грн залишилась відповідачем не оплачена, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість у розмірі 345 384,00 грн.

Стаття 712 ЦК України регулює відносини, що виникають із договору поставки. Так, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Згідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Заперечення відповідача за первісним позовом викладені у відзиві на позовну заяву, стосуються строків поставки товару про що буде досліджено в зустрічній позовній заяві.

Оскільки факт наявності боргу у відповідача перед позивачем за договором поставки у заявленому розмірі 345 384,00 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, строк оплати товару, у відповідності до умов договору є таким, що настав, позовні вимоги в частині стягнення основного боргу у розмірі 345 384,00 грн. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, за прострочення виконання відповідачем зобов'язань щодо оплати отриманого товару позивачем нараховано 11 975,58 грн. 3% річних, 19 369,29 грн. інфляційних втрат на підстав ч. 2 ст. 625 ЦК України та 84 673,51 грн. пені.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нараховані на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України 19 369,29 грн. інфляційних втрат, 11 975,58 грн. 3% річних, після перевірки розрахунку, задовольняються судом.

За приписами ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Пунктом 7.4. Договору визначено, що за прострочення оплати Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі 0,1 % від суми простроченого платежу за кожний банківський день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За розрахунком позивача, не спростованим у встановленому законом порядку відповідачем, останній за порушення зобов'язань за Договором має сплатити 84 673,51 грн пені.

Заперечення відповідача щодо строків нарахування пені та 3% річних по накладній № 1284 від 29.12.2017 не приймається судом до уваги, оскільки, в заяві про збільшення розміру позовних вимог, яка прийнята судом, період нарахування пені та 3% річних визначено вірно, а саме: з 30.01.2018 по 12.02.2018.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що первісні позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Щодо зустрічних позовних вимог суд зазначає наступне.

Як зазначалось вище, 17.10.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська міжнародна торгівельна компанія» та Публічним акціонерним товариством «Укрпошта» укладено Договір поставки N 171017-04/12Р200.

Відповідно до пункту 5.1. договору, поставка здійснюється партіями, на підставі письмової заявки покупця у строк, що не перевищує 45 календарних днів з моменту отримання письмової заявки покупця постачальником після підписання договору.

Відповідно до пункту 5.2. договору, заявка на поставку продукції подається покупцем шляхом відправлення електронного листа на електронну пошту постачальника з подальшим надсиланням оригіналу письмової заявки на адресу постачальника, зазначену у розділі 14 цього договору. Електронний лист зі скан-копією заявки підтверджує факт подачі покупцем такої заявки та має юридичну силу для постачальника до заміни її оригіналом.

Пунктом 5.3. договору визначено, поставка продукції здійснюється постачальником на склад покупця, згідно додатку №2 до цього договору (03999, м.Київ, вул.Георгія Кірпи, 2).

Як вбачається з матеріалів справи, в порядку виконання умов договору, ПАТ «Укрпошта» надало ТОВ «УМТК» заявку на поставку №412-753 від 23.10.2017 з переліком замовленої продукції на загальну суму 2 087 280,00 грн. 01.11.2017 вказана заявка була вручена під підпис директору ГОВ «УМТК» ОСОБА_4, а тому кінцевою датою поставки продукції згідно п.5.1. договору є - 18.12.2017.

Проте, постачальником в порушення умов договору, було несвоєчасно поставлено замовлену продукцію, а саме: 19.12.2017 на суму 189 540,00 грн видаткова накладна №1247, прибутковий ордер №89; 27.12.2017 на суму 255 996.00 грн видаткова накладна №1270, прибутковий ордер №91; 29.12.2017 на суму 159 120,00 грн видаткова накладна №1284, прибутковий ордер №92; 09.01.2018 на суму 345 384.00 грн видаткова накладна №28, прибутковий ордер №93; 15.01.2018 на суму 315 432,00 грн видаткова накладна №50, прибутковий ордер №94; 24.01.2018 на суму 249 912,00 грн видаткова накладна №91, прибутковий ордер №95; 01.02.2018 на суму 314 028,00 грн видаткова накладна №132; 14.02.2018 р. на суму 257 868,00 грн. видаткова накладна №178.

Крім того, у зустрічній позовній заяві позивач вказує, що при прийманні зазначеної партії товару було виявлено, що частина товару (17 штук) не відповідає вимогам технічної специфікації, а саме: в одній куртці відсутнє знімне відстібання, в решти (16 курток) відсутні петельки і ґудзики, що підтверджується Актом про приховані недоліки від 15.05.2018 р. Вказаний акт підписаний представником ТОВ «УМТК».

Копію цього Акту передано постачальнику для заміни неякісної продукції в порядку, передбаченому п.5.16 Договору. Зазначені вимоги постачальник задовільнив в повному обсязі та здійснив заміну продукції належної якості, що підтверджується Актом про приймання заміненої продукції від 25.05.2018 р.

У зв'язку із викладеним, 27.02.2018р. на адресу відповідача було направлено претензію №421-328 від 26.02.2018, в якій вимагалося сплатити на користь ПАТ «Укрпошта» пеню та штраф за несвоєчасну поставку продукції.

У відповідь на зазначену претензію від відповідача через електронну пошту отримано листа №48-05 від 08.05.2018 р. з відмовою виконувати вимоги претензії.

06.06.2018 позивачем за зустрічним позовом було направлено листа відповідачу з вимогою сплатити 1 591,20 грн штрафу за поставку неякісної продукції, проте, вказані вимоги залишені без відповіді та задоволення.

Відповідач у відзиві на позовну заяву вказує, що кошти в сумі 125 190,00 грн за гарантією, яка передбачена умовами п. 11.7 договору, були перераховані в рахунок погашення нарахованих відповідачу за зустрічним позовом штрафних санкцій за неналежне виконання зобов'язань за договором, що відповідає самій суті такого забезпечувального зобов'язання як гарантія. Крім того, відповідач за зустрічним позовом не може бути подвійно притягнутий до одного виду господарсько-правової відповідальності за одне й те саме правопорушення .

Спір виник в зв'язку з тим, що відповідач за зустрічним позовом, в порушення взятих на себе зобов'язань за договором поставку товару вчасно не здійснив, в зв'язку з чим має сплатити пеню в розмірі 57 110,98 грн та штрафу 57 526,56 грн за порушення строків поставки, 1 591,20 грн штрафу щодо якості продукції.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги зустрічного позову підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до п. 1. ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 1 ст. 546 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися зокрема неустойкою.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Матеріалами справи підтверджується що відповідач, в порушення умов договору, у визначений строк зобов'язання щодо поставки товару не здійснив, а отже є таким, що прострочив виконання зобов'язання.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що за порушення строків поставки товару (в тому числі строку передбаченого п.5.15, 5.16, 5.17, постачальник сплачує пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості непоставленої/невчасно поставленої партії товару за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

За порушення умов зобов'язання щодо якості продукції (постачання не якісної, дефектної продукції, яка не відповідає умовам цього договору) постачальник сплачує штраф у розмірі 20% вартості неякісної продукції (п. 7.3 договору).

Оскільки прострочення з постачання товару мало місце та товар був неналежної якості, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача 57 110,98 грн. пені та 57 526,56 грн. штрафу (за прострочення поставки), 1 591,20 грн штрафу (за поставку неналежної якості).

Заперечення відповідача за зустрічним позовом не приймаються судом до уваги, виходячи з наступного.

Відповідно до п.11.6 договору, постачальник зобов'язаний не пізніше дати підписання цього Договору надати покупцю оригінал банківської гарантії забезпечення виконання договору на суму, що становить 5 (п'ять ) відсотків вартості (ціни) договору. Строк дії банківської гарантії забезпечення виконання договору повинен перевищувати строк дії Договору не менш ніж на один місяць.

Згідно з п.11.9. договору, банківська гарантія забезпечення виконання договору не повертається постачальнику, у разі невиконання та/або неналежного виконання ним своїх зобов'язань за договором.

Аналогічно визначено в п3 ст.26 Закону України «Про публічні закупівлі», кошти, що надійшли як забезпечення виконання договору (у разі якщо вони не повертаються), підлягають перерахуванню до відповідного бюджету, а у разі здійснення закупівлі юридичними особами (їхніми об'єднаннями) не за бюджетні кошти - перераховуються на рахунок таких юридичних осіб (їхніх об'єднань).

Натомість в п. 11.10. договору зазначено, що забезпечення виконання договору повертається постачальнику після виконання зобов'язань за договором, а також у разі визнання судом результатів процедури закупівлі або договору про закупівлі недійсним та у випадках. Передбачених п.1 ст.26 Закону України «Про публічні закупівлі», але не пізніше ніж протягом 5 банківських днів з дня настання зазначених обставин та отримання письмового запиту від постачальника.

Згідно ст.560 Цивільного кодексу України, за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов'язку

Відповідно до п. 11.11 договору, кошти, що надійшли покупцю як забезпечення виконання Договору (у разі коли вони не повертаються постачальнику), не звільняють постачальника від сплати штрафних санкцій (відповідальності) зазначених у договорі.

Таким чином, суд дійшов висновку, що в даному випадку банківська гарантія №4427-1017/UMK5.1v від 06.10.2017 з урахуванням вимог ст.ст.24,26 Закону «Про публічні закупівлі» та п.п.11.6-11.10. договору, виступає обов'язковою передумовою для укладення договору закупівлі й є забезпеченням виконання основного зобов'язання по договору.

Отже, відповідачем за зустрічним позовом не спростовано належними засобами доказування обставин на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що зустрічні позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю.

У відповідності до приписів ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання первісного позову покладаються на відповідача за первісним позовом, а за подання зустрічного позову - на відповідача за зустрічним позовом.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст. 73, 86, 232, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Первісний позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, буд.22, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська міжнародна торгівельна компанія» (02068, м. Київ, вул. Анни Ахматової, буд.13, оф.222, ) 345 384 (триста сорок п'ять тисяч триста вісімдесят чотири) грн. 00 коп. основного боргу, 84 673 (вісімдесят чотири тисячі шістсот сімдесят три) грн. 51 коп. пені, 11 975 (одинадцять тисяч дев'ятсот сімдесят п'ять) грн. 58 коп. 3% річних, 19 369 (дев'ятнадцять тисяч триста шістдесят дев'ять) грн. 29 коп. інфляційних, та судовий збір у розмірі 6 921 (шість тисяч дев'ятсот двадцять одну) грн. 04 коп.

3.Зустрічний позов задовольнити повністю.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська міжнародна торгівельна компанія» (02068, м. Київ, вул. Анни Ахматової, буд.13, оф.222, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, буд.22, ) 57 110 (п'ятдесят сім тисяч сто десять) грн. 98 коп. пені, 59 117 (п'ятдесят дев'ять тисяч сто сімнадцять) грн. 76 коп. штрафу та судовий збір у розмірі 1 762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

5.Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 18.10.2018

Суддя О.М.Ярмак