КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" вересня 2018 р. Справа№ 911/5309/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Іоннікової І.А.

Тищенко О.В.

при секретарі судового засідання: Подоляк Р.Ю.

за участі представників: згідно з протоколом судового засідання від 19.09.2018

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Першого заступника прокурора Київської області та Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» на рішення Господарського суду Київської області від 23.03.2018 року у справі № 911/5309/14 (Головуючий суддя - Горбасенко П.В. судді: Саванчук С.О., Ярема В.А.) (Повний текст рішення складений 02.04.2018.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Турболінкс»

до Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі філії «Виробниче ремонтно-технічне підприємство «Укргазенергосервіс» Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз»

за участю третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

за участю третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Києво-Святошинської Об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області

за участю Прокурора Київської області

про стягнення 146 512 523, 10 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 29.01.2015, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.07.2015, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Турболінкс» задоволено повністю; Присуджено до стягнення з Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі філії «Виробниче ремонтно-технічне підприємство «Укргазенергосервіс» Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Турболінкс» 58 993 812, 43 грн. - основного боргу, 11 470 301, 63 грн. - інфляційних втрат, 3 327 756, 50 грн. - 3 % річних та 73 080, 00 грн. - судового збору.

Постановою Вищого господарського суду України від 01.10.2015 рішення господарського суду Київської області від 29.01.2015 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.07.2015 у справі № 911/5309/14 скасовано, направлено справу на новий розгляд до Господарського суду Київської області.

Рішенням Господарського суду Київської області від 06.09.2016, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.05.2017, позов задоволено повністю; присуджено до стягнення з Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі філії «Виробниче ремонтно-технічне підприємство «Укргазенергосервіс» Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Турболінкс» 58 993 812,43 грн. основного боргу, 6 295 226,08 грн. 3 % річних, 52 100 719, 75 грн. інфляційних втрат та 73 080, 00 грн. витрат по сплаті судового збору.

01.06.2017, на виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 22.05.2017 у справі № 911/5309/14, видано накази.

Постановою Вищого господарського суду України від 12.07.2017 рішення Господарського суду Київської області від 06.09.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.05.2017 у справі № 911/5309/14 скасовано, направлено справу на новий розгляд до Господарського суду Київської області.

20.02.2018 через канцелярію Господарського суду Київської області надійшла заява представника позивача б/н від 20.02.2018 (вх. № 3562/18) про збільшення позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних, які донараховані позивачем станом на день подання даної заяви, згідно якої просив суд: стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі філії «Виробниче ремонтно-технічне підприємство «Укргазенергосервіс» Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Турболінкс» 58 993 812, 43 грн. заборгованості по оплаті поставленого товару за договором про закупівлю товару за державні кошти № т15-124/ від 17.09.2012, 78 513 001, 75 грн. інфляційних втрат, 9 005 708, 92 грн. - 3% річних, всього 146 512 523, 10 грн., а також сплачений позивачем судовий збір. Вказана заява прийнята судом до розгляду.

Рішенням Господарського суду Київської області від 23.03.2018 у справі № 911/5309/14 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Турболінкс» задоволено частково.

Присуджено до стягнення з ПАТ «Укртрансгаз» в особі філії «Виробниче ремонтно-технічне підприємство «Укргазенергосервіс» ПАТ «Укртрансгаз» на користь ТОВ «Турболінк» 58 993 812,43 грн. боргу за поставлений згідно договору про закупівлю товару за державні кошти від 17.09.2012 № т15-124/ товар, 78 513 001,75 грн. інфляційних втрат, 9 000 860,13 грн. 3 % річних та 73 077,58 грн. витрат по сплаті судового збору.

У задоволенні решти позову - відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Перший заступник прокурора Київської області та ПАТ «Укртрансгаз» звернулися до Київського апеляційного господарського суду з апеляційними скаргами в яких просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 23.03.2018 у справі № 911/5309/14 та прийняти нове рішення по справі, яким в задоволені позовних вимог ТОВ «Турболінкс» відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга Першого заступника прокурора Київської області мотивована тим, що судом першої інстанції порушено загальновизнані процесуальні принципи здійснення правосуддя, висновки, викладені в рішенні, містять лише ті аргументи на яких ґрунтувались доводи позивача, з посиланням лише на надані позивачем докази, які не відповідають дійсним обставинам справи, судом безпідставно не досліджено та не оцінено усі наявні у справі докази в сукупності, а саме судове рішення прийняте з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У свою чергу, відповідач у своїй скарзі зазначає, що, на його думку, оскаржуване рішення прийняте при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.04.2018 апеляційну скаргу заступника прокурора залишено без руху.

26.04.2018 відкрито провадження за апеляційною скаргою відповідача та надано строк на подачу відзивів.

Представник позивача 11.05.2018 через канцелярію Київського апеляційного господарського суду надав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечував проти доводів апеляційної скарги відповідача, просив залишити її без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

30.05.2018 від заступника прокурора надійшла заява про усунення недоліків з доказами сплати судового збору.

Ухвалами Київського апеляційного господарського суду від 30.05.2018 відкрито апеляційне провадження за скаргою заступника прокурора та призначено справу до розгляду на 20.06.2018.

Ухвалою від 20.06.2018 об'єднано розгляд апеляційних скарг та відкладено розгляд справи на 18.07.2018.

У судовому засіданні 18.07.2018 оголошено перерву на 08.08.2018, та витребувано у Прокуратури київської області оригінали тендерної документації на підставі якої укладався спірний договір про закупівлю для огляду.

08.08.2018 віл представника прокуратури надійшли письмові пояснення, що копії матеріалів тендерної документації наявні у матеріалах справи, а оригінали витребуваних судом документів містяться у кримінальному провадженні, однак можуть бути надані для огляду у судовому засіданні 08.08.2018.

У судовому засіданні 08.08.2018 представником прокуратури було надано для огляду матеріали кримінального провадження в якому містяться оригінали документів, які витребовувались судом.

У судовому засіданні 08.08.2018 оголошено перерву на 15.08.2018.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Київського апеляційного господарського суду № 09.1-08/2976/18 від 14.08.2018 у зв'язку перебування суддів Іоннікової І.А. та Тищенко О.В., у відпустці, призначений повторний автоматизований розподіл справи № 911/5309/14.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.08.2018 для розгляду справи № 911/5309/14 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Тарасенко К.В., суддів Куксов В.В., Чорна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.08.2018 відкрито апеляційне провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Тарасенко К.В., суддів Куксов В.В., Чорна Л.В.

У судовому засіданні 15.08.2018 оголошено перерву на 21.08.2018.

У судовому засіданні 21.08.2018 оголошено перерву на 28.08.2018.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.08.2018 у зв'язку з перебування судді Куксова В.В., який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у відпустці, на підставі розпорядження № 09.1-08/2508/18 для розгляд справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Іоннікова І.А., Чорна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.08.2018 розгляд справи призначено на 19.09.2018.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Київського апеляційного господарського суду № 09.1-08/2976/18 від 19.09.2018 у зв'язку перебування судді Чорної Л.В. яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, призначений повторний автоматизований розподіл справи № 911/5309/14.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.09.2018 для розгляду справи № 911/5309/14 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Тарасенко К.В., суддів Тищенко О.В., Іоннікової І.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.09.2018 відкрито апеляційне провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Тарасенко К.В., суддів Тищенко О.В., Іоннікової І.А.

19.09.2018 надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, а саме нотаріально завіреної заяви свідка, ОСОБА_2, яке підписано адвокатом ТОВ «Турботрейд» ОСОБА_3.

Дослідивши подану заяву, колегія суддів зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Турботрейд» не є учасником справи № 911/5309/14, заяв щодо залучення до участі у справі чи доказів, що рішення у даній справі стосуються прав та охоронюваних законом інтересів ТОВ «Турботрейд», а тому колегія суддів не приймає до розгляду вказане клопотання, як таке, що подано не уповноваженою на те особою.

Представники прокуратури, позивача та відповідача у судове засідання з'явились та надали пояснення по суті спору.

Представники третіх осіб у судове засідання не з'явились, про причину неявки суд не повідомили.

Розглянувши матеріали справи та наявні в ній докази, враховуючи пояснення представників сторін та прокуратури, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами за відсутності представників третіх осіб.

Дослідивши доводи апеляційних скарг та відзиву, заслухавши пояснення присутніх представників сторін та прокуратури, перевіривши матеріали справи, наявні в ній докази та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

17.09.2012 між сторонами укладено договір про закупівлю товару за державні кошти № т15-124/ від 17.09.2012 (надалі - Договір), за умовами якого позивач зобов'язався з моменту підписання цього договору до 31.12.2012 поставити і передати відповідачу товари (вузли до турбін, код згідно ДК 016-97-29.11.3 (запасні частини до газоперекачувальних агрегатів типів ГТК-10І, ГТК-25І), зазначені в специфікації (додаток № 1), яка є невід'ємною частиною даного договору, а відповідач - прийняти і оплатити такі товари.

Відповідно до п. 1.2 Договору найменування, номенклатура (асортимент) товару, технічні вимоги і якісні характеристики товару, кількість та ціна за одиницю товару обумовлюються у підписаній сторонами специфікації.

Згідно з п. 1.3 Договору обсяги закупівлі товарів можуть бути зменшені, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків відповідача. Про таке зменшення та у разі зміни істотних умов договору у випадках, передбачених чинним законодавством України, зокрема Законом України «Про здійснення державних закупівель», сторони укладають додаткову угоду (додаткові угоди) до цього договору, при цьому відповідач має право вимагати від позивача документального підтвердження наявності обставин, які передбачають внесення змін до договору.

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що ціна цього договору становить 105 800 641, 49 грн., у тому числі податок на додану вартість - 17 633 440, 25 грн.

Відповідно до п. 3.2 Договору ціна договору (сума, визначена в договорі) може бути зменшена за взаємною згодою сторін.

Згідно з п. 3.3 договору ціна за одиницю товару зазначена в специфікації.

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що розрахунки проводяться шляхом оплати відповідачем фактичної поставленої партії товарів після пред'явлення позивачем рахунку на оплату товару (далі - рахунок) протягом 45 календарних днів після дати поставки кожної партії товару за видатковою накладною. На вимогу позивача, відповідач може здійснити попередню оплату (авансовий платіж) у розмірі не більше 30 відсотків від суми цього договору. Датою поставки товару (його партії), а також моментом переходу права власності та ризиків на товар - є дата передачі товару позивачем уповноваженій особі відповідача. Розрахунки здійснюються у безготівковій формі із застосуванням платіжних доручень.

Відповідно до п. 4.2 Договору до рахунка на кожну партію товару додаються: видаткова та товарно-транспортна (форма № 1ТН) накладні на поставлений товар, виходячи з цін даного договору; оригінал паспорту (сертифікату якості або іншого документу, який підтверджує якість та відповідність товару) виробника; податкова накладна відповідно до положень чинного податкового законодавства України; монтажна та експлуатаційна документація українською або російською мовою.

Згідно з п. 5.1 Договору термін поставки товарів: партіями в період зазначений в пункті 1.1 розділу І цього Договору, але не пізніше 30 календарних днів після надання відповідачем письмової рознарядки на передачу кожної окремої партії товарів, в якій зазначається: найменування, кількість товару та адреса місця доставки товару (надалі - рознарядка).

Пунктом 5.2 Договору передбачено місце поставки товарів: на базисних умовах DDP (м. Боярка, вул. Маяковського, 49, центральний склад ВРТП «Укргазенергосервіс»). Правила тлумачення торгівельних термінів ІНКОТЕРМС в редакції 2000 року.

Відповідно до п. 6.1.1 Договору відповідач зобов'язався своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлені товари.

Згідно з п. 6.2.3 Договору відповідач має право зменшити обсяг закупівлі товарів та загальну вартість цього договору залежно від реального фінансування видатків. У такому разі сторони вносять відповідні зміни до цього договору.

Пунктом 6.4.1 Договору передбачено, що позивач має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за поставлені товари.

Відповідно до п. 7.1 Договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов'язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим договором.

Згідно з п. 7.2.5 Договору у випадку прострочення відповідачем грошового зобов'язання за даним договором, відповідач на вимогу позивача зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Пунктом 10.1 Договору передбачено, що цей договір набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до 31.12.2012, а частині гарантійних зобов'язань та розрахунків - до повного виконання.

Відповідно до п. 11.4 Договору всі зміни і доповнення до цього договору повинні бути зроблені в письмовій формі і підписані уповноваженими представниками позивача і відповідача.

Специфікацією, що є додатком № 1 до Договору про закупівлю товару за державні кошти № т15-124/ від 17.09.2012, сторони визначили найменування, номер креслення, одиницю виміру, кількість, ціну та загальну суму товару, яка становить 105 800 641, 49 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем згідно п. 5.1 Договору було надано позивачу рознарядку № 2393/15 від 29.11.2012 та рознарядку № 2502/15 від 13.12.2012 на поставку товару, передбаченого договором та специфікацією, а також відповідно до п. 4.1 договору здійснено попередню оплату (авансовий платіж) у розмірі 31 740 192, 45 грн.

Позивач зазначає, що на виконання умов Договору по товарно-транспортних накладних № 010698 від 03.12.2012 на суму 15 741 850, 00 грн., № 010699 від 03.12.2012 на суму 23 211 859, 99 грн., № 010700 від 18.12.2012 на суму 39 450 051, 00 грн., № 010701 від 18.12.2012 на суму 27 396 880, 50 грн. та по накладних № 1 від 04.12.2012 на суму 38 953 709, 99 грн., № 2 від 19.12.2012 на суму 66 846 931, 50 грн. поставив відповідачу товар на загальну суму 105 800 641, 49 грн., а відповідач, на підставі довіреностей № 276 від 04.12.2012 та № 304 від 19.12.2012, вказаний товар отримав. Копії зазначених документів залучено до матеріалів справи.

Крім того, позивачем було виставлено відповідачу рахунок № 1 від 04.12.2012 на суму 27 267 596, 99 грн. та рахунок № 2 від 19.12.2012 на суму 46 792 852, 05 грн. для оплати поставленого товару (за виключенням здійсненої відповідачем попередньої оплати), примірники яких залучено до матеріалів справи.

Проте, в порушення своїх договірних зобов'язань, відповідач за поставлений товар за вищезазначеними накладними та рахунками розрахувався частково, а саме на суму 46 806 829, 06 грн., включаючи суму попередньої оплати, що підтверджується наявними у матеріалах справи банківськими виписками та довідкою Публічного акціонерного товариства «Південком Банк «Комерційний банк» № 14/04 від 05.01.2015, у зв'язку з чим за ним утворилася заборгованість у розмірі 58 993 812, 43 грн., що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Враховуючи наведені обставини, позивач звернувся з позовом, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог № б/н від 20.02.2018 (9 т., а.с. 1-11), про стягнення з відповідача 146 512 523, 10 грн., з яких: 58 993 812 43 грн. заборгованість по оплаті поставленого товару за договором про закупівлю товару за державні кошти № т15-124/ від 17.09.2012, 78 513 001, 75 грн. інфляційних втрат та 9 005 708, 92 грн. 3 % річних.

Відповідно до ст. 316 Господарського процесуального кодексу України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи. Постанова суду касаційної інстанції не може містити вказівок для суду першої або апеляційної інстанції про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про переваги одних доказів над іншими, про те, яка норма матеріального права повинна бути застосована і яке рішення має бути прийнято за результатами нового розгляду справи.

Суд касаційної інстанції у постанові Вищого господарського суду України від 12.07.2017 у справі № 911/5309/14 вказав місцевому господарському суду, що під час нового розгляду справи необхідно встановити наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, для чого: з'ясувати повноваження ОСОБА_4, який підписав договір від імені ДК «Укртансгаз» (у разі встановлення факту відсутності у нього таких повноважень, перевірити чи вчинялись відповідачем дії, які можуть свідчити про схвалення цього правочину в порядку ст. 241 ЦК України); встановити осіб (прізвища, ім'я та посадове становище), які видали довіреності № 276 від 04.12.2012 на ім'я ОСОБА_5 та № 304 від 19.12.2012 на ім'я ОСОБА_6, та перевірити їх повноваження; викликати в порядку ст. 30 ГПК України посадових осіб та інших працівників відповідача, що підписали договір, накладні, довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей, акти приймання продукції по кількості та якості для дачі пояснень щодо обставин підписання цих документів на отримання товару, що є предметом спору; звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду з метою отримання у компанії виробника «MJB International LTD» доказів, що стосуються обставин поставки товару на територію України в 2012-2013 роках; з'ясувати якими доказами прокурор підтверджує доводи про відсутність реального факту поставки товару, а також, яким доказами відповідач підтверджує свої заперечення щодо завищення ціни товару, і в залежності від встановленого вирішити, чи може договір бути кваліфікований як фіктивний та/або чи мають місце обставини, які можуть свідчити про недодержання вимог щодо відповідності договору інтересам держави і суспільства, правильно застосовувати норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

В ході нового розгляду спору на виконання вказівок касаційної інстанції, ухвалою Господарського суду Київської області від 24.07.2017 року у справі № 911/5309/14 учасників провадження зобов'язано надати суду письмові пояснення по суті спору щодо: повноважень ОСОБА_7, який підписав договір від імені ПАТ «Укртрансгаз» на підставі довіреності № 278 від 20.03.2012; осіб (прізвище, ім'я та посадове становище), які видали довіреності № 276 від 04.12.2012 на ім'я ОСОБА_5 та № 304 від 19.12.2012 на ім'я ОСОБА_6; зобов'язано Прокурора Київської області подати суду докази на підтвердження відсутності факту поставки товару; зобов'язано відповідача подати суду докази на підтвердження заперечення щодо завищення ціни товару; викликано в порядку ст. 30 ГПК України посадових осіб та інших працівників відповідача, що підписали договір, накладні, довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей, акти приймання продукції по кількості та якості для дачі пояснень щодо обставин підписання цих документів та отримання товару, що є предметом спору.

На виконання вимог суду першої інстанції, до матеріалів справи відповідачем долучено нотаріально засвідчену копію довіреності № 278 від 20.03.2012 (т. 8, а.с. 81-84), яка підтверджує повноваження ОСОБА_4, як підписанта договору від імені ДК «Укртансгаз». Щодо встановлення осіб (прізвища, ім'я та посадове становище), які видали довіреності № 276 від 04.12.2012 на ім'я ОСОБА_5 то на момент підписання керівником Філії ПАТ «Укртрансгаз» ОСОБА_8 зазначених довіреностей на отримання товарів за договором, щодо нього відсутні обмеження на представництво від імені юридичної особи, що підтверджується долученими до матеріалів справи Витягом з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № (т. 9, а.с. 22-24) наданим станом на 04.12.2012 (на день підписання довіреності № 276 на ім'я ОСОБА_5.) та Витягом з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № наданим станом на 19.12.2012 (на день підписання довіреності № 304 від 19.12.2012 на ім'я ОСОБА_6.).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що доказів, на підтвердження відсутності повноважень ОСОБА_4, який підписав договір від імені ДК «Укртансгаз» та відсутності повноважень керівника Філії ПАТ «Укртрансгаз» ОСОБА_8 на підписання довіреностей на отримання товару № 276 від 04.12.2012 на ім'я ОСОБА_5 та № 304 від 19.12.2012 на ім'я ОСОБА_6, відповідачем не надано.

У зв'язку з чим, колегія суддів приходить до висновку, що Договір підписано уповноваженими особами, а Договір є укладеним.

На виконання вказівки касаційної інстанції щодо виклику посадових осіб та інших працівників відповідача, що підписали договір, накладні, довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей, акти приймання продукції по кількості та якості для дачі пояснень щодо обставин підписання цих документів на отримання товару, що є предметом спору, судом першої інстанції викликано у судове засідання працівників ПАТ «Укртрансгаз», а саме: ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що підтверджується ухвалами Господарського суду Київської області від 29.11.2017 та 08.12.2017.

У відповідь на вищезазначені ухвали ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до матеріалів справи через канцелярію суду подано нотаріально засвідчені заяви свідків (зареєстровані в реєстрі під № 121, № 122 та № 123 від 23.01.2018), згідно яких останні повідомили суд про те, що на підставі ст. 63 Конституції України, відмовляються від надання показань по даній справі (т. 8, а.с. 257-259).

На виконання вказівки касаційної інстанції щодо звернення з відповідним судовим дорученням до іноземного суду з метою отримання у компанії виробника «MJB International LTD» доказів, що стосуються обставин поставки товару на територію України в 2012-2013 роках, з метою економії процесуальних строків, ухвалою Господарського суду Київської області від 15.09.2017 (т.8 а.с. 44-48), зобов'язано Компанію «MJB International» надати суду інформацію щодо того: чи існували зовнішньоекономічні договори між ТОВ «Турболінкс» та Компанією «MJB International», м. Дубаї в 2012 році на поставку нових запчастин та деталей до вузлів (запасні частини до газоперекачувальних агрегатів типів ГТК-101, ГТК-25І), надати їх копії; чи існували зовнішньоекономічні договори між ТОВ «Трейд груп стиль» та Компанією «MJB International», м. Дубаї в 2012 році на поставку нових запчастин та деталей до вузлів (запасні частини до газоперекачувальних агрегатів типів ГТК-101, ГТК-25І), надати їх копії; чи здійснювалося митне оформлення та відправка Компанією «MJB International», м. Дубаї нових запасних частин до газоперекачувальних агрегатів типів ГТК-101, ГТК-25І в 2012-2013 роках на територію України, якщо так, то коли та хто був вантажоодержувачем; надати інформацію щодо того: чи видавалося в 2012 році Компанії «MJB International», м. Дубаї, ОАЄ, свідоцтво про надання дилерських повноважень ТОВ «Турболінкс» продавати в Україні на дилерських умовах таку продукцію: запасні частини до газової турбіни MS5002 (FR5), запасні частини до газової турбіни MS3002 (FR3); зобов'язано Компанію «MJB International» подати належним чином засвідчену копію свідоцтва Компанії «MJB International», м. Дубаї, ОАЄ, від 08.03.2012 про надання дилерських повноважень ТОВ «Турболінкс»; надати суду інформацію щодо того чи видавалися Компанією «MJB International», м. Дубаї, ОАЄ, в 2012 році гарантійні листи, адресовані ТОВ «Турболінкс», якщо видавалися, то надати суду належним чином їх засвідчені копії.

Уповноважено будь-якого належним чином уповноваженого представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Турболінкс» (у тому числі ОСОБА_3) вручити Компанії «MJB International» ухвалу Господарського суду Київської області від 15.09.2017 у справі № 911/5309/14 та отримати витребувану вищезазначеною ухвалою у Компанії «MJB International» інформацію та документи для надання її в судове засідання, яке відбудеться 29.09.2017.

На виконання вищезазначеної ухвали, позивачем 29.09.2017 до суду першої інстанції подано клопотання про відкладення розгляду справи, яке мотивоване тим, що представник позивача Проскуренко Т.В. особисто вручила ухвалу Господарського суду Київської області від 15.09.2017 представникам Компанії «MJB International», на підтвердження чого надано копії авіаквитків та перепустки на територію Компанії «MJB International», однак на момент засідання 29.09.2017 позивачем відповідь на питання поставлені в ухвалі суду не було отримано.

22.01.2018 позивачем подано до суду нотаріально засвідчену копію листа Компанії «MJB International» з офіційним перекладом на українську мову та відміткою про консульську легалізацію Консульства України в Дубай (т.8 а.с. 191-198), згідно якого Компанія «MJB International» підтвердила, що 08.03.2012 видала сертифікат дилерських повноважень Компанії «Турболінкс» для продажу в Україні запасних частин до Газових Турбін MS 5002 (FR5) та MS 3002 (FR3) та у 2012-2013 роках успішно здійснювала поставки запасних частин до газових турбін MS 5002 та MS 3002 (до газоперекачувальних агрегатів типу ГТК-10І та ГТК-25І), а також проводила ремонтні роботи та поставку роторів ВК-ТВТ ГТК-10І (MS 3002) та ВК-ТВТ ГТК-25І (MS 5002) на умовах франко-завод Джебель-Алі, ОАЕ та забирались Компанією «Трейд груп стиль», з якою у Компанії «MJB International» угод немає. Інформація стосовно отримувача поставки зазначених запасних частин, специфікації та термінів поставок не можуть бути розголошені за запитом, оскільки це суперечить принципам діяльності Компанії.

При цьому, апелянти наголошують на недопустимості наведеного доказу, однак доказів на підтвердження інформації вказаної у поданих позивачем доказах сторонами не надано, зокрема, колегія суддів зазначає, що саме на учасників процесу покладено обов'язок доказування обставин на які вони посилаються, а тому як представник прокуратури так і відповідач мали можливість самостійно звернутись до Компанії «MJB International» з метою отримання відповідних пояснень, та надати їх до суду, однак, доказів вчинення відповідних дій вказаними особами не надано.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що прокурор не надав належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності реального факту поставки товару, а відповідач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження завищення ціни товару.

Відповідно ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До відносин поставки, не врегульованих Господарським кодексом України, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч. 6 ст. 265 Господарського кодексу України).

Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позову, посилається на те, що він при здійсненні своєї фінансово-господарської діяльності, в тому числі при виконанні Договору про закупівлю товару за державні кошти № т15-124/ від 17.09.2012, повинен використовувати кошти в порядку встановленому чинним законодавством, статутом та у відповідності до затверджених НАК «Нафтогаз України» фінансових планів. Разом з тим, за твердженням відповідача його фінансові плани на 2013-2014 роки з незалежних від нього обставин до цього часу не затверджені, хоча відповідач вжив всіх необхідних та обов'язкових для цього дій з дотриманням вимог законодавства, а тому до моменту погодження його фінансового плану на 2013-2014 роки відповідач позбавлений можливості здійснення у 2013-2014 роках фінансування оплати товару, отриманого по Договору про закупівлю товару за державні кошти № т15-124/ від 17.09.2012, у зв'язку з чим його зобов'язання по оплаті отриманого товару не є простроченим.

Пунктом 4 Порядку складання, затвердження та контролю виконання фінансових планів державних підприємств, акціонерних, холдингових компаній та інших суб'єктів господарювання, у статутному фонді яких більше 50 відсотків акцій (часток, паїв) належать державі, та їх дочірніх підприємств, затвердженого наказом Міністерства економіки України від 21.06.2005 № 173, на який відповідач посилається у своєму відзиві, передбачено, що проект фінансового плану підприємства з пронумерованими, прошнурованими та скріпленими печаткою сторінками у двох примірниках за формою згідно з додатком 1 у паперовому та електронному вигляді подається органу, уповноваженому управляти державним майном або корпоративними правами держави, до 15 червня року, що передує плановому. До проекту фінансового плану підприємства додається пояснювальна записка, яка включає результати аналізу його фінансово-господарської діяльності за попередній рік, а також показники господарської діяльності та розвитку підприємства в поточному році та на плановий рік. У разі необхідності органи управління державним майном або корпоративними правами держави та органи, відповідальні за забезпечення реалізації державної політики у відповідній сфері, можуть самостійно встановлювати диференційовані строки подання проектів фінансових планів підприємств, але не пізніше 15 червня року, що передує плановому.

Відповідно до п. 5 вищевказаного Порядку органи, уповноважені управляти державним майном або корпоративними правами держави, у місячний строк здійснюють аналіз проекту фінансового плану підприємства з обов'язковим порівнянням його показників з показниками фінансово-господарської діяльності підприємства за два попередні роки, приймають рішення щодо затвердження/погодження фінансового плану або повернення його на доопрацювання та в письмовій формі повідомляють підприємство про прийняте рішення. Органи, уповноважені управляти державним майном, затверджують фінансовий план підприємства, а органи, уповноважені управляти корпоративними правами держави, або затверджують фінансовий план підприємства, або погоджують проект фінансового плану підприємства до 1 вересня року, що передує плановому, та в паперовому й електронному вигляді подають до Міністерства економіки України і Міністерства фінансів України завізовані та завірені печаткою копії затверджених/погоджених фінансових планів підприємств разом із пояснювальною запискою.

Проте, відповідачем будь-яких доказів звернення до НАК «Нафтогаз України» із фінансовим планом підприємства, а також вжиття інших дій щодо фінансування оплати товару, отриманого по договору про закупівлю товару за державні кошти № т15-124/ від 17.09.2012, суду не надано.

Разом з тим, відповідно ч. 1 ст. 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Згідно з п. 1.3 Договору сторони погодили, що обсяги закупівлі товарів можуть бути зменшені, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків відповідача. Про таке зменшення та у разі зміни істотних умов договору у випадках, передбачених чинним законодавством України, зокрема Законом України «Про здійснення державних закупівель», сторони укладають додаткову угоду (додаткові угоди) до цього договору.

Відповідно до п. 3.2 Договору ціна договору (сума, визначена в договорі) може бути зменшена за взаємною згодою сторін.

Згідно з п. 6.2.3 Договору відповідач має право зменшити обсяг закупівлі товарів та загальну вартість цього договору залежно від реального фінансування видатків. У такому разі сторони вносять відповідні зміни до цього договору.

Пунктом 11.4 Договору передбачено, що всі зміни і доповнення до цього договору повинні бути зроблені в письмовій формі і підписані уповноваженими представниками позивача і відповідача.

Таким чином, Договором передбачена можливість зменшення загальної вартості цього Договору залежно від реального фінансування видатків відповідача шляхом укладення додаткової угоди, проте відповідач не звертався до позивача з пропозиціями щодо внесення змін до Договору, зміни до Договору в частині обсягів та вартості предмету договору сторонами не укладалися.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 617 Цивільного кодексу України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання. Ці положення повністю кореспондуються з положеннями ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, де зазначено, що непереборною силою, тобто надзвичайними і невідворотними обставинами не вважаються, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Таким чином, враховуючи те, що Договір про закупівлю товару за державні кошти № т15-124/ від 17.09.2012 був укладений на підставі тендеру між позивачем та відповідачем, посилання відповідача на відсутність погоджених НАК «Нафтогаз України» фінансових планів не звільняє його від виконання зобов'язань щодо оплати вартості поставленого товару.

З матеріалів справи вбачається, що сторонами було підписано акти звірки розрахунків за період з 01.07.2013 по 31.10.2013 по Договору про закупівлю товару за державні кошти № т15-124/ від 17.09.2012, якими підтверджено, що заборгованість відповідача перед позивачем складає 58 993 812, 43 грн.

З огляду на вищевикладене та враховуючи, що строк оплати за отриманий відповідачем товар настав, доказів його оплати останнім не надано, борг перед позивачем на час прийняття рішення не погашений, його розмір підтверджується наявними матеріалами справи, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 58 993 812, 43 грн. основного боргу за Договором про закупівлю товару за державні кошти № т15-124/ від 17.09.2012 є доведеними, обґрунтованими, підтверджені належними доказами і підлягають задоволенню.

Щодо посилань відповідача та заступника прокурора лист Державної фіскальної служби України від 27.04.2015 № 577, в якому зазначено, що відсутність інформації щодо митного оформлення товарів виробництва «MJB International» за період з 01.01.2009 по 31.12.2014, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Позивачем до матеріалів справи було долучено лист ДФС від 28.09.2017 №12785/П/99-99-07-01-14 в якому, зокрема, зазначено, що зазначення у митних деклараціях найменувань торгових марок та виробників не є обов'язковим, оскільки згідно з підпунктом «в» пункту 8 ст. 257 Митного кодексу України відомості щодо такої інформації вносяться до митної декларації за наявності у товаросупровідних документах та комерційних документах. Інформація за торговельною маркою, виробником товару, комерційною назвою, найменуванням, а також за окремими словами та термінами, які містяться в митних деклараціях чи інших митних документах, не обліковується та не формується.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що відомості вказані в листі не виключають можливості поставки товару який є предметом Договору в Україну без зазначення виробника, чи з зазначенням відомостей, що не дали можливості ідентифікувати товар як такий, щодо якого здійснювався запит, а тому лист, копія якого подано представником прокуратури не спростовує факту поставки товару відповідачу, який був прийнятий ним, оприбуткований та частково оплачений.

Зважаючи на те, що відповідач порушив строки виконання грошового зобов'язання щодо здійснення оплати за отриманий товар, позивач просив суд стягнути з відповідача 3 % річних та інфляційні втрати з простроченої суми грошового зобов'язання.

Згідно з п. 7.2.5 Договору у випадку прострочення відповідачем грошового зобов'язання за даним договором, відповідач на вимогу позивача зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язання за Договором № т15-124/ від 17.09.2012, позивачем, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, за період з 19.01.2013 по 02.02.2013 нараховано 8 893, 37 грн. 3% річних, за період з 03.02.2013 по 27.02.2013 нараховано 152 179, 00 грн. 3% річних, за період з 28.02.2013 по 29.03.2013 нараховано 170 121, 72 грн. 3% річних та за період з 30.03.2013 по 20.02.2018 нараховано 8 674 514, 83 грн. 3% річних.

Крім того, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язання за договором № т15-124/ від 17.09.2012, позивачем за період з 30.03.2013 по 20.02.2018 нараховано 78 513 001, 75 грн. інфляційних втрат.

Дослідивши розрахунок позовних вимог, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення 78 513 001, 75 грн. - інфляційних втрат та 9 000 860, 13 грн. - 3 % річних, у зв'язку з чим вказані вимоги підлягають задоволенню.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для його скасування чи зміни не вбачається, у зв'язку з чим апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Першого заступника прокурора Київської області та Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» на рішення Господарського суду Київської області від 23.03.2018 року у справі № 911/5309/14 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 23.03.2018 року у справі № 911/5309/14 залишити без змін.

3. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги з дотриманням положень ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено та підписано 28.09.2018.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді І.А. Іоннікова

О.В. Тищенко