ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

11.10.2018 Справа № 908/2051/18

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя господарського суду Запорізької області Проскуряков Кирило Валеріанович розглянувши заяву Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" № б/н від 19.09.2018 р. про видачу судового наказу

Заявник: Акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д; адреса для листування: 49094, м. Дніпро, а/с 1800, )

Боржник: Фізична особа-підприємець Курицький Олексій Григорович (69068, АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1)

про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 01.08.2017 р. у розмірі 89 166,83 грн.

ВСТАНОВИВ:

09.10.2018 р. до господарського суду Запорізької області звернулось Акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК" із заявою від 19.09.2018 р. про видачу судового наказу щодо стягнення з фізичної особи-підприємця Курицького Олексія Григоровича заборгованості за кредитним договором № б/н від 01.08.2017 р. у розмірі 89 166,83 грн.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.10.2018 р. вказану заяву передано для розгляду судді Проскурякову К.В.

Як вбачається з цієї заяви, заявник зазначає, що 01.08.2017 р. ФОП Курицьким О.Г. через систему інтернет-клієнт-банкінгу було підписано із використанням електронного цифрового підпису Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання послуг "КУБ". Відповідно до цієї заяви Боржник приєднався до розділу 3.2.8. "Умов та правил надання банківських послуг", які розміщені на офіційному веб-сайті АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в мережі Інтернет: https://privatbank.ua. Отже, 01.08.2017 р. між боржником та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було укладено кредитний договір №б/н, який за своєю правовою природою є договором приєднання та складається із Анкети-заяви та Умов. 01.08.2017 р., на підставі укладеного договору, позивачем було перераховано на поточний рахунок Боржника кредитні кошти у розмірі 100 000,00 грн., що підтверджується відповідною випискою по рахунку. В порушення відповідних умов Договору та приписів законодавства Боржник не повернув кредитні кошти у передбачений Договором термін та не сплатив в повному обсязі проценти у вигляді щомісячної комісії. У зв'язку з порушенням боржником зобов'язань за кредитним договором № б/н від 01.08.2017 р., станом на 05.09.2018 р. у ФОП Курицького О.Г. виникла заборгованість у розмірі 89 166,83 грн., яка складається з: 58 333,35 грн. - заборгованість за кредитом; 9 755,56 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість згідно п.п. 3.2.8.3.3. та 3.2.8.9.1 Умов; 12 182,03 грн. - заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії, нарахованої згідно п.п. 3.2.8.3.2. та 3.2.8.9 Умов; 8 895,89 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, яка нарахована згідно п. 3.2.8.10.1 Умов.

В обґрунтування вказаних вимог заявник надав наступні документи: копію Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання послуг "КУБ" № б/н, б/д, копію пам'ятки позичальнику по кредиту "КУБ", що працює у сфері агро-бізнесу № б/н, б/д, копію Витягу з "Умов та правил надання банківських послуг", розрахунок заборгованості за договором № б/н від 01.08.2017 р., укладеного між ПриватБанком та клієнтом - фізичною особою - підприємцем Курицьким О.Г. станом на 05.09.2018 р., обґрунтування та пояснення до розрахунку заборгованості, копії банківських виписок з 01.01.2000 р. по 19.09.2018 р.

Згідно з ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У пунктів 3, 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України передбачено, що до заяви про видачу судового наказу додаються: копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред'явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

З вказаної заяви вбачається, що заявник обґрунтовуючи свої вимоги посилається укладений між сторонами кредитний договір № б/н від 01.08.2017 р., який фактично складається з Анкети-заяви ФОП Курицького О.Г. б/н, б/д про приєднання до Умов та правил надання послуг "КУБ", які розміщені на офіційному веб-сайті АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в мережі Інтернет: https://privatbank.ua. Умови вказаного договору виконані Банком належним чином, позичальнику надані кредитні кошти, якими він користувався, але при цьому він не виконував свої грошові зобов'язання з повернення кредитних коштів з урахуванням процентів за їх користування.

Відповідно до п. 3.2.8.1. Витягу з "Умов та правил надання банківських послуг", Банк за наявності вільних грошових коштів зобов'язується надати Клієнту строковий "Кредит КУБ" для фінансування поточної діяльності Клієнта, в обмін на зобов'язання Клієнта з повернення кредиту, сплати процентів в обумовлені цим Договором терміни. Істотні умови кредиту (сума кредиту, процента за користування кредитом, розмір щомісячного платежу, порядок їх сплати) вказуються в Заяві про приєднання до Умов та правил надання послуги "КУБ" (далі - Заява), а також в системі Приват24.

Клієнт приєднується до Послуги шляхом підписання електронно-цифровим підписом Заяви в системі Приват24 або у сервісі "Paperless", або іншим шляхом, що прирівнюється до належного способу укладення сторонами кредитного договору

Кредит також може надаватись шляхом видачі кредитних коштів з наступним їх перерахуванням на рахунок підприємства-продавця за товари та послуги.

Якість послуг має відповідати законодавству України, нормативним актам Національного Банку України, які регулюють кредитні відносини.

Розглянувши додані до заяви документи судом встановлено, що ні в Анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання послуг "КУБ" № б/н, б/д, ні в додатках до неї стягувачем не надано належних та допустимих доказів підпису вказаної Анкети-заяви з боку ФОП Курицького О.Г. ані в письмовій формі, ані в електронному вигляді шляхом підписання електронно-цифровим підписом. Зазначена Анкета-заява містить лише підпис представника Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" засвідчений печаткою товариства, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що заявником не надано належних та допустимих доказів укладення (підписання) між сторонами кредитного договору № б/н від 01.08.2017 р., в тому числі в електронній формі.

Тобто, заявником не надано ані доказів укладення договору в письмовому вигляді, ані в електронному вигляді, та як наслідок - наявності заборгованості за таким договором № б/н від 01.08.2017 станом на 05.09.2018 р. у розмірі 89 166,83 грн., яка складається з: 58 333,35грн. - заборгованість за кредитом; 9 755,56 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість згідно п.п. 3.2.8.3.3. та 3.2.8.9.1 Умов; 12 182,03 грн. - заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії, нарахованої згідно п.п. 3.2.8.3.2. та 3.2.8.9 Умов; 8 895,89 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, яка нарахована згідно п. 3.2.8.10.1 Умов.

Крім того, розрахунок заборгованості за договором б/н від 01.08.2018 р. станом на 05.09.2018 р. не є документом, що підтверджує наявність у ФОП Курицького О.Г. заборгованості перед АТ "КБ "Приватбанк", а є за своїм юридичним значенням лише односторонніми арифметичним розрахунком працівників Банку, який не відображає фактичних і правових підстав для стягнення відповідних сум.

Окрім вказаного, що стосується вимоги про видачу судового наказу по пені, яка, на думку стягувача, є заборгованістю за кредитним договором, суд її відхиляє з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст. 148 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 148 ГПК України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Грошовим, за змістом ст.ст. 524, 533 - 535, 625 ЦК України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається в тому числі з правовідношення, за яким праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

В силу приписів ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Нормами ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Отже, пеня за своєю правовою природою не є заборгованістю за договором, а є видом штрафних санкцій, яку сторона зобов'язання сплачує у разі невиконання/неналежного виконання зобов'язань та у випадку, якщо відповідальність у вигляді пені була передбачена договором.

Відтак, пеня не є заборгованістю за договором, а є штрафною санкцією, вимоги про сплату пені у зв'язку з порушенням грошових зобов'язань хоча й мають грошовий характер, але за своєю природою не є основним зобов'язанням, а є заходом відповідальності за порушення зобов'язань.

Вимога про сплату пені виникає в силу закону відповідно до статті 549 ЦК України. Вимога про сплату пені у зв'язку з порушенням грошових зобов'язань хоча й має грошовий характер, але за своєю природою не є основним зобов'язанням, а є заходом відповідальності за порушення зобов'язань, та у випадку їх належного обґрунтування та розрахунку вказана сума може бути стягнута з боржника в порядку позовного провадження, оскільки в порядку наказного провадження можливе стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що оскільки стягнення пені є заходом відповідальності за порушення зобов'язань, правовим наслідком порушення зобов'язання у разі прострочення його виконання, а також враховуючи можливість стягнення неоспорюваної заборгованості в порядку наказного провадження, вимоги про стягнення пені - не підлягають розгляду в порядку наказного провадження.

Вказане вище спростовує доводи заявника, що вимога про стягнення пені є вимогою про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій формі, у зв'язку з чим за вимогами по пені може бути виданий судовий наказ.

Відповідно до п.п. 1, 3 та 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заяву подано з порушенням вимог ст. 150 цього Кодексу; заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Таким чином, заявником не дотримано вимоги п.п. 3, 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України, оскільки із поданої заяви та документів не вбачається укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі договору, за яким пред'явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне відмовити у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Разом з тим частиною 2 ст. 153 ГПК України передбачено, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ч. 1 ст. 148, п.п. 3, 4 ч. 3 ст. 150, п.п. 1, 3, 8 ч. 1, ч.ч. 2, 3 ст. 152, ст.ст. 153, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Акціонерному товариству комерційний банк "ПРИВАТБАНК" у видачі судового наказу про стягнення з фізичної особи-підприємця Курицького Олексія Григоровича заборгованості за кредитним договором № б/н від 01.08.2017 р. у розмірі 89 166,83 грн.

2. Звернути увагу учасників судового процесу, що з судовим рішенням можливо ознайомитися в Єдиному державному реєстрі судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади: http://court.gov.ua/fair/sud5009/. Електронна адреса господарського суду Запорізької області: inbох@zp.arbitr.gov.ua.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її підписання (ст.ст. 235, 255 ГПК України).

Повний текст ухвали складено та підписано: 11.10.2018.

Суддя К.В. Проскуряков

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно ст. 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.