Відповідно до частини третьої статті 34 ГПК України, суддя, не згодний з рішенням, може письмово викласти свою окрему думку. Про наявність окремої думки повідомляються учасники справи без оголошення її змісту в судовому засіданні. Окрема думка приєднується до справи і є відкритою для ознайомлення.
Нами, Катеринчук Л.Й., Пєсковим В.Г. та Погребняком В.Я. при винесенні зазначеної ухвали було висловлено окрему думку, суть якої полягає в такому.
Отже, апеляційна скарга подана в порядку статті 272 ГПК України, згідно з якою при повторному апеляційному розгляді справи суд у випадку відкриття апеляційного провадження за такою скаргою може зупинити дію раніше прийнятої ним постанови та рішення суду першої інстанції, що оскаржується.
Україна, взявши на себе зобов'язання згідно з Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, зголосилася здійснювати ефективний захист власності, що закріплено у Першому Протоколі до Конвенції.
Встановлення будь-яких перепон до виконання судового рішення Верховного Суду, яке має майновий характер, у даному випадку становитиме втручання у право власності ТОВ "Каховка Пром-Агро" в розумінні Конвенції, оскільки в останнього після прийняття Верховним Судом остаточного рішення по суті справи виникає майновий інтерес до повернення спірного майна у своє володіння як складова права власності в розумінні Першого Протоколу до Конвенції.
У такому випадку висновки колегії суддів у даній справі згідно з ухвалою від 10.10.2018 про те, що Верховний Суд у випадку порушення касаційного провадження щодо пункту 3 резолютивної частини ухвали від 21.08.2018 діяв би як суд, не встановлений законом, вважаємо неправильними, а посилання на статті 55, 129 Конституції такими, що не відповідають правильному застосуванню зазначених конституційних норм.
2. Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані у цій конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Отже, Конвенція гарантує кожному право на такі засоби правового захисту в національному органі, які будуть ефективними, навіть якщо вони прямо не передбачені процесуальним законодавством. Зазначені висновки кореспондуються з передбаченим частиною 2 статті 5 ГПК України правом суду обрати такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Отже, Верховний Суд, як найвищий суд у системі судоустрою України, юрисдикція якого відповідно до частини 2 статті 124 та частини 3 статті 125 Конституції України поширюється на будь-який юридичний спір, не вправі відмовити стороні, право власності на майно якої визнано за судовим рішенням про віндикацію спірного майна, у вжитті ефективного засобу правового захисту в національному суді, з посиланням виключно на те, що право на оскарження ухвали про зупинення дії судового рішення, яке є чинним за наслідком перегляду в апеляційному та касаційному порядку, прямо не зазначено в чинному ГПК України. Таке право не заборонено національним законодавством.
З огляду на таке, вважаємо, що Верховний Суд, застосовуючи принципи господарського судочинства та норми міжнародного права, повинен вживати ефективні засоби правового захисту, одним з яких, на нашу думку, є право на касаційне оскарження ухвали апеляційного суду про зупинення дії рішення суду першої інстанції, у справах, апеляційний перегляд за якими здійснюється повторно, інакше механізм повторного апеляційного оскарження згідно із статтею 272 ГПК України буде використовуватися недобросовісними учасниками провадження як механізм перешкод у виконанні судового рішення та поновленні прав особи, що є очевидним зловживанням правом недобросовісними учасниками провадження.
3. Колегією суддів Касаційного господарського суду при вирішенні питання про прийняття даної касаційної скарги не прийнято до уваги правовий висновок Великої Палати Верховного Суду відповідно до Постанови від 19.06.2018 у справі №18/1544-10 про те, що конституційний принцип забезпечення касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду із скаргою в касаційному порядку, яке має бути реалізоване, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження. Оскільки пряма заборона щодо оскарження такої ухвали в частині зупинення дії судового рішення відсутня у Господарському процесуальному кодексі України, суд повинен приймати рішення із застосуванням принципів господарсько-процесуального судочинства та виходячи з правової природи даного зупинення, як одного із заходів, що застосовуються апеляційним судом на забезпечення власних майнових прав та інтересів скаржника за апеляційною скаргою, який повинен бути пропорційним та справедливим, не може грубо порушувати права інших учасників справи. Такий захід може бути переглянутий касаційним судом, як спеціальний захід забезпечення, застосований на етапі повторного апеляційного перегляду рішення суду.
5. Вважаємо, що передбачене частиною 2 статті 272 ГПК України право апеляційного суду зупинити дію судового рішення, яке вже було переглянуто судами апеляційної та касаційної інстанцій, не є безумовним та повинно застосовуватися апеляційним судом з врахуванням принципів пропорційності та верховенства права.
Також вважаємо, що зупинення дії судового рішення згідно з частиною 2 статті 272 ГПК України має на меті забезпечити права скаржника, який не приймав участі у справі при первісному оскарженні судового рішення, а тому охоплюється поняттям "інші заходи, необхідні для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини", регламентованих частиною 10 пункту 1 статті 137 ГПК України, та є за своєю правовою природою заходом забезпечення вимог такого скаржника.
Суддя Верховного Суду Катеринчук Л.Й.
Суддя Верховного Суду Пєсков В.Г.
Суддя Верховного Суду Погребняк В.Я.