ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2018р. Справа № 917/291/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Громада-Агро", Полтавська область, Кобеляцький район, смт. Білики, вул. Будівельна, 1, код ЄДРПОУ 38237067

до Фермерського господарства "Громада", Полтавська область, Кобеляцький район, с.Жуки,

про стягнення 2 455 841, 86 грн.,

Суддя Ореховська О.О.

Секретар судового засідання Кобець Н.С.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 24.04.2018р. № 12

від відповідача: не з"явився

В судовому засіданні 11.10.2018р. суд, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Громада-Агро" (далі по тексту - ТОВ "Громада-Агро" - позивач) звернулось до господарського суду Полтавської області з позовною заявою до Фермерського господарства "Громада" (далі по тексту - ФГ "Громада" - відповідач) про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу № 03/05/17 від 04.05.2017р. в сумі 2 455 841,86 грн., з яких 2 220 308,40грн. - основний борг, 163 268,71грн. - пеня, 55 840,75грн. - інфляційні втрати та 16 424,00грн. - 3% річних.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем договірних зобов'язань щодо проведення розрахунку за отриманий від позивача товар, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем, яка до цього часу ним не погашена.

Відповідач у відзиві позов (вх. № 5748 від 12.06.2018р.) позовні вимоги заперечує з підстав, викладених у відзиві. Зокрема, зазначає, що зобов'язання відповідача перед позивачем згідно договору купівлі-продажу № 03/05/17 від 04.05.2017р. є припиненими на підставі укладеної між сторонами у справі Угоди про взаємозалік від 30.10.2017р.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 04.04.2018р. позовну заяву ТОВ "Громада-Агро" прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 917/291/18. Призначено підготовче засідання у справі на 07.05.2018р.

07.05.2018р. судове засідання не відбулося у зв'язку з перебуванням судді у відпустці.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 29.05.2018р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та визначено нову дату та час проведення підготовчого засідання у справі 917/291/18 - 12.06.2018р.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 12.06.2018р. закрито підготовче провадження у справі № 917/291/18. Справу призначено до розгляду по суті на 04.07.2018р.

Судове засідання у справі № 917/291/18, призначене на 04.07.2018р., не відбулося у зв'язку з перебуванням судді у відпустці, у зв'язку з чим судом було визначено нову дату та час проведення судового засідання у справі № 917/291/18 - 03.08.2018р. (ухвала суду від 17.07.2018р.).

Судове засідання у справі № 917/291/18, призначене на 03.08.2018р., не відбулося у зв'язку з перебуванням судді у відпустці. Згідно ухвали суду від 28.08.2018р. визначено нову дату та час розгляду справи № 917/291/18 по суті - 13.09.2018р.

Судове засідання по справі № 917/291/18, яке було призначено на 13.09.2018р. не відбулося у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю судді. Ухвалою суду від 24.09.2018р. визначено нову дату та час розгляду справи № 917/291/18 по суті - 11.10.2018р.

Відповідач явку свого уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча про час, дату та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення - ухвали суду від 24.09.2018р.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи, що відповідач повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, явка учасників справи в судове засідання не визнавалась обов'язковою, матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, суд вважає за можливе розглянути справу по суті за наявними в ній матеріалами за відсутності представника відповідача.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В судовому засіданні представник позивача оголосив зміст позовних вимог та просив їх задовольнити повністю.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд, встановив:

04.05.2017р. між ТОВ "Громада-Агро" (Продавець) та ФГ "Громада" (Покупець) укладено договір купівлі - продажу за № 03/05/17 (далі - договір купівлі продажу) (а.с. 11-15), відповідно до умов якого Продавець зобов'язався передати у власність Покупцю майно, зазначене в Додатку №1 до цього договору, в тому числі:

- незавершене виробництво сільськогосподарських культур, що включає в себе підготовку ґрунту (дискування), посів культур, внесення мінеральних і органічних добрив,

- оборотні кошти, які використовуються в сільськогосподарському виробництві, (надалі - ОСОБА_1), а Покупець зобов'язується прийняти вищевказане майно та сплатити йог о вартість в порядку і на умовах, передбачених цим Договором (п. 1.1. договору купівлі-продажу).

У зазначеному Договорі поставки сторони узгодили, зокрема, наступне:

- зазначене в п. 1.1 цього договору незавершене виробництво виконано Продавцем в період з вересня 2016 року по квітень 2017 року (п. 2.1. договору купівлі-продажу);

- підписанням цього договору Сторони підтверджують, що Продавець передав, а Покупець прийняв ОСОБА_1 до укладення цього договору в місці знаходження ОСОБА_1 (п. 2.1. договору купівлі-продажу).

- Договірна вартість ОСОБА_1, що є предметом продажу за цим договором, становить 8 553 259,09 грн. в тому числі ПДВ 20% в розмірі 1 425 543,18 грн., яка включає в себе:

вартість незавершеного виробництва сільськогосподарських культур, зазначеного в пункті 1.1 цього договору, в сумі 4 550 834,47грн., в тому числі ПДВ 20% в розмірі 758 472,41 грн.;

вартість майна, зазначеного в Додатку №1 до цього договору, в сумі 4 002 424,62грн., в тому числі ПДВ 667 070,77 грн. (п. 3.1. договору купівлі-продажу);

- оплата вартості ОСОБА_1 буде проведена в такі строки: до 31.07.2017р. - 1 710 651,82грн., до 31.08.2017р. - 1 710 651,82грн., до 30.09.2017р. - 1 710 651,82грн., до 31.10.2017р. - 1 710 651,82грн., до 30.11.2017р. - 1 710 651,82грн.

У разі несплати Покупцем у встановлений термін одного з платежів, передбачених цим пунктом, Продавець праві вимагати, а Покупець зобов'язаний сплатити всю суму вартості ОСОБА_1 достроково протягом десяти банківських днів з дати пред'явлення Продавцем відповідної вимоги (п. 3.2. Договору купівлі-продажу);

- оплата ОСОБА_1 здійснюється шляхом перерахування суми, зазначеної в п.3.1. цього Договору, па розрахунковий рахунок Продавця. Покупець мас право достроково виконати всі зобов'язання по розрахункам за придбане майно (п. 3.3. Договору купівлі-продажу);

- датою належною виконання Покупцем зобов'язань по оплаті вартості ОСОБА_1 вважається дата зарахування грошових коштів на рахунок Продавця (п. 3.4. Договору купівлі-продажу);

- в разі не оплати вартості ОСОБА_1 в терміни, визначені цим Договором, Покупець сплачує Продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої в строк суми (п. 5.4. Договору купівлі-продажу).

Позивач стверджує, що на виконання умов договору передав, а відповідач прийняв майно, визначене в п. 1.1. Договору купівлі-продажу.

Відповідач в супереч взятим на себе договірним зобов'язанням щодо проведення своєчасної та повної оплати за майно у відповідності до погоджених сторонами графіків проплат, оплату за передане позивачем майно здійснив частково, на суму 6 126 341,42грн. , на підтвердження чого позивач надав наступні платіжні доручення: від 03.08.2017р. № 1366 на суму 509 647,67грн.; від 04.08.2017р.№ 1367 на суму 900 000,00грн.; від 07.08.2017р. № 1370 на суму 100 000,00грн.; від 15.09.2017р. № 455 на суму 1 000 000,00грн.; від 15.09.2017р. № 456 на суму 705 046,62грн.; від 10.10.2017р. № 602 на суму 710 651,82грн.; від 13.10.2017р. № 1407 на суму 800 000,00грн.; від 19.10.2017р. № 1411 на суму 200 000,00грн.; від 08.11.2017р. № 681 на суму 200 000,00грн.; від 08.11.2017р. № 1546 на суму 800 000,00грн.; від 20.11.2017р. № 722 на суму 200 995,31грн. (а.с. 83-93).

В результаті неналежного виконання відповідачем взятих на себе договірних зобов'язань у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем, яка за розрахунком останнього, становить 2 220 308,40грн.

У зв'язку із простроченням виконання зобов'язання по оплаті майна, позивачем направлено на адресу відповідача претензію з вимогою про сплату суми боргу (вих. № 9 від 25.01.2018р.) (а.с. 16-18), яка залишена відповідачем без виконання.

Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 2 455 841,86рн., з яких 2 220 308,40грн. - основний борг, 163 268,71грн. - пеня, 55 840,75грн. - інфляційні втрати та 16 424,00грн. - 3% річних.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до норм ст. ст. 202, 205 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Згідно з ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 Цивільного кодексу України).

Відповідно ст.631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов'язки відповідно до договору.

Враховуючи правову природу укладеного між сторонами договору, кореспондуючи права та обов'язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар.

В п. 2.1. договору купівлі - продажу сторони узгодили, що підписанням цього договору Сторони підтверджують, що Продавець передав, а Покупець прийняв ОСОБА_1 до укладення цього договору в місці знаходження ОСОБА_1.

Судом встановлено, позивач виконав свої договірні зобов'язання належним чином, здійснив передачу майна відповідачеві на умовах, визначених умовами договору купівлі-продажу. Факт отримання майна від позивача відповідачем не заперечується.

За приписами ст. 692, ст. 693 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В п. 3.2. договору купівлі - продажу сторони узгодили порядок та строки проведення оплати вартості майна. Так, оплата вартості ОСОБА_1 буде проведена в такі строки: до 31.07.2017р. - 1 710 651,82грн., до 31.08.2017р. - 1 710 651,82грн., до 30.09.2017р. - 1 710 651,82грн., до 31.10.2017р. - 1 710 651,82грн., до 30.11.2017р. - 1 710 651,82грн.

У разі несплати Покупцем у встановлений термін одного з платежів, передбачених цим пунктом, Продавець праві вимагати, а Покупець зобов'язаний сплатити всю суму вартості ОСОБА_1 достроково протягом десяти банківських днів з дати пред'явлення Продавцем відповідної вимоги (п. 3.2. Договору купівлі-продажу);

Таким чином, обов'язок відповідача щодо оплати майна витікає з положень Цивільного Кодексу України, умов Договору, а строк оплати є таким, що настав.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, в порушення своїх зобов'язання за Договором купівлі-продажу, оплату вартості майна здійснив частково, на суму 6 126 341,42грн. , що підтверджується платіжними дорученням (наявні в матеріалах справи). у зв"язку з чим на момент подання позивачем позову заборгованість відповідача перед позивачем, за розрахунком останнього, становить 2 220 308,40грн.

Твердження відповідача, стосовно того, що зобов'язання відповідача перед позивачем згідно договору купівлі-продажу № 03/05/17 від 04.05.2017р. є припиненими шляхом проведення між сторонами взаємозаліку є безпідставними, і не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки за умовами Угоди про взаємозалік від 30.10.2017р. (а.с. 107), на яку посилається відповідач, припинено шляхом проведення взаємозаліку зустрічні однорідні вимоги, що існують між сторонами за договором купівлі-продажу № 03/05/17 від 04.05.2017р. на суму 206 609,35грн., в той час як залишок боргу після проведених відповідач оплат згідно вищевказаних платіжних доручень становить 2 426 917,67грн.

Також, судом встановлено, що сума в розмірі 206 609,35грн. згідно Угоди про взаємозалік від 30.10.2017р. була врахована позивачем при визначені суми заборгованості відповідача, про що свідчить складений позивачем ОСОБА_2 звірки взаємних розрахунків за період 01.01.2017р. - 20.03.2018р. (а.с. 20), а також підтвердив представник позивача в судовому засіданні.

За ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Статтею 193 ГК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

На дату прийняття рішення у даній справі доказів того, що відповідач здійснив оплату вартості переданого позивачем майна у повному обсязі матеріали справи не містять.

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 2 220 308,40грн.

За неналежне виконання відповідачем умов договору купівлі - продажу позивач нарахував та заяви до стягнення з відповідача 163 268,71грн. пені, 55 840,75грн. інфляційних втрат та 16 424,00грн. 3% річних.

Відповідно до статей 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Штрафними санкціями у ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у розі порушення боржником зобов"язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно із ст.3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені, визначений ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В п. 5.4. договору купівлі-продажу сторони узгодили, що в разі не оплати вартості ОСОБА_1 в терміни, визначені цим Договором, Покупець сплачує Продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої в строк суми.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок пені та встановив, що заявлений розмір пені відповідає вимогам ЦК України, ГК України та умовам договору купівлі - продажу, тому позовні вимоги в частині нарахування пені в сумі 163 268,71грн. є правомірними та підлягають задоволенню (розрахунок суми пені здійснено за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга Закон").

За приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Здійснивши перевірку наданих позивачем розрахунків інфляційних нарахувань та 3% річних, суд прийшов до висновку, що заявлені розміри нарахувань не перевищують розрахункових, відповідають вимогам чинного законодавства і є правомірними (перевірка правильності розрахунку 3% річних та інфляційних витрат здійснена за допомогою калькулятора підрахунку штрафних санкцій інформаційної системи "Ліга. Закон").

Згідно з ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 2 220 308,40грн. основного боргу, 163 268,71грн. пені, 55 840,75грн. інфляційних втрат та 16 424,00грн. 3% річних обґрунтовані, підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232-233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фермерського господарства "Громада" ( Полтавська область, Кобеляцький район, с. Жуки, , ІПН 39) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Громада-Агро" ( Полтавська область, Кобеляцький район, смт. Білики, вул. Будівельна, 1, код ЄДРПОУ 38237067, ІПН 38, р/р № 0203 в ПАТ "Сбербанк", МФО 320627) 2 220 308,40грн. основного боргу, 163 268,71грн. пені, 55 840,75грн. інфляційних втрат та 16 424,00грн. 3% річних, а також витрат по сплаті судового збору в сумі 36 849,60грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1,2 ст. 241 Господарського процесуального кодексу України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 256 Господарського процесуального кодексу України). Згідно з ст. 257 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 16.10.2018р.

Суддя О.О. Ореховська