ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2018 року справа № 925/817/18

Господарський суд Черкаської області в складі :

Головуючий суддя - Єфіменко В.В.,

з секретарем судового засідання - Ковбою І.М.

представники сторін:

від позивача: Несіна Т.В., за довіреністю;

від відповідача: Діденко А.О., за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Черкаської області в м. Черкаси

матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Черкаської філії ПАТ "Укртелеком", м.Черкаси

до Управління праці та соціального захисту населення Черкаської районної державної адміністрації, м. Черкаси

про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Черкаської філії ПАТ "Укртелеком" посилаючись на ст.ст. 525, 526, ст. 174 Господарського кодексу України та ст.ст.48, 91 Бюджетного кодексу України заявив позов про стягнення з відповідача - Управління праці та соціального захисту населення Черкаської районної державної адміністрації 17793грн. 74 коп. боргу по компенсації витрат на надання телекомунікаційних послуг на пільговій основі, а також витрати по сплаті судового збору.

Відповідач у відзиві на позов та його представник в судовому засіданні заявлені вимоги не визнав вважаючи їх безпідставними посилаючись на пункт 8 ч. 1 ст. 7 Бюджетного кодексу України, яким закріплено принцип цільового використання бюджетних коштів - бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями та бюджети и ми аси пі ува н ни ми.

Відповідачем укладено договір № 1 від 28.02.2015 з Позивачем про відшкодування витрат па падання пільг з оплати телекомунікаційних послуг громадянам, які мають право на пільги, згідно з чинним законодавством України.

Відповідач зазначив, що пунктом 2.1 Договору визначено, що фінансування витрат на встановлення пільгових квартирних телефонів, при попередньому виставленні рахунків і погодження сторін на падання пільг по абонентній платі. вищезазначеним категоріям громадян. буде проводитися шляхом безпосереднього перерахування коштів на розрахунковий рахунок ПАТ «Укртелеком» в межах сум, передбачених кошторисом на рік та по мірі надходження субвенцій з державного бюджету, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2015 рік».

Пунктом 3.2 Договору визначено, що управління зобов'язується при надходженні субвенцій з державного бюджету в термін до 5-ти банківських днів перерахувати кошти на розрахунковий рахунок ПАТ «Укртелеком».

Як вважає Відповідач, умови договору виконано, зокрема, в межах сум, передбачених кошторисом на 2015 рік та по мірі надходження субвенцій з державного бюджету, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2015 рік».

Відповідач зазначив, що Позивачем не направлялося на адресу управління жодного листа (претензії) з вимогою оплати відшкодування понесених витрат.

Позивач у письмовій відповіді на відзив, поданої до суду 23.08.2018, зазначив, що доводи, наведені Відповідачем у відзиві на позовну заяву, не можуть бути підставою звільнення останнього від виконання зобов'язань по компенсації пільг за телекомунікаційні послуги перед Позивачем.

28.08.2018 Відповідач подав до суду письмове Заперечення, в якому просив суд відмовити Позивачу у задоволенні заявлених позовних вимог повністю та покласти судові витрати на Позивача.

Представник в судовому засіданні підтримав доводи, викладені у відзиві на позов і просив суд відмовити у позові повністю.

Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, приходить до наступного.

За приписами ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Предметом спору є стягнення з Відповідача коштів на відшкодування Позивачу за надання телекомунікаційних послуг громадянам, які мають право на пільги згідно законодавства України.

Ст.11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

ПАТ «Укртелеком» є оператором телекомунікацій і включений до Реєстру операторів, провайдерів телекомунікацій Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, Товариство здійснює свою діяльність відповідно до чинного законодавства України, зокрема - Законом України «Про телекомунікації» від 18.11.2003 № 1280-ІУ (далі - Закон), Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України 11.04.2012 № 295 (далі - Правила), Статуту та внутрішніх актів Товариства. Згідно п. 2.2.1. Статуту, одним з основних видів діяльності Товариства є надання телекомунікаційних послуг, в тому числі послуг фіксованого місцевого, міжміського, міжнародного та рухомого (мобільного) зв'язку, радіозв'язку ( з використанням радіочастот), послуг цифрового телебачення, інших послуг мультисервісних мереж та інших телекомунікаційних додаткових (супутніх) послуг..

Черкаська філія ПАТ «Укртелеком» (далі - Позивач) є відокремленим підрозділом Публічного акціонерного товариства, який не має статусу юридичної особи і здійснює від імені товариства частину його господарської та іншої діяльності, а також функції представництва.

Згідно ч. 3 ст. 63 Закону України «Про телекомунікації», телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Обов'язок надання послуг зазначеним верствам населення на пільгових умовах окрім Закону України «Про телекомунікації» передбачено також іншими спеціальними законами, зокрема: Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 р № 3551 -XII, Законом України «Про жертви нацистських переслідувань» від 23.03.2000 № 1584-ІІІ, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-ХІІ, Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний статус» від 24.03.2008 р. № 203/98-ВР та Законом України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 р № 2402-ІП встановлені пільги з оплати за послуги зв'язку для категорій осіб, визначених цими законами.

З матеріалів справи вбачається, що між Публічним акціонерним товариством «Укртелеком» в особі Черкаської філії ПАТ «Укртелеком» та Управлінням праці та соціального захисту населення Черкаської районної державної адміністрації укладено договір від 28.02.2015 № 1 про відшкодування Управлінням витрат Укртелекома на надання пільг з оплати телекомунікаційних послуг громадянам, які мають право на пільги згідно законодавства України (а.с.22-23).

Позивач, як оператор телекомунікацій, надавав відповідні послуги зв'язку споживачам - фізичним особам, в тому числі і тим, що мають визначені законодавством пільги з їх оплати

За приписами п. 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 № 295 установлені законами пільги з оплати послуг надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня пред'явлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

Ч.1 ст.144 Господарського кодексу України передбачено, що майнові права та майнові обов'язки суб'єкта господарювання можуть виникати з актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Ч. 1 статті 174 Господарського кодексу України визначено, що господарські зобов'язання можуть виникати, в тому числі, безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акту, що регулює господарську діяльність.

Відповідно до вищенаведених законодавчих актів України надання телекомунікаційних послуг пільговій категорії громадян є обов'язком Позивача. В силу положень Конституції України та Законів України, якими встановлені пільги окремим категоріям громадян, держава взяла на себе обов'язок відшкодовувати витрати підприємствам.

Проте, чинне законодавство України не передбачає обов'язковості укладення договору про розрахунки з постачальниками послуг, наданих особам, які згідно з чинним законодавством мають право на пільги, оскільки зобов'язання сторін у таких відносинах виникають безпосередньо із законів України і не залежать від їх бажання.

Частиною 3 статті 142 Конституції України встановлено, що витрати органів місцевого самоврядування, що виникли внаслідок рішень органів державної влади, компенсуються державою.

Відтак, норми матеріального права, на момент виникнення спірних правовідносин, не ставили фінансування відповідних пільг за послуги зв'язку в залежність виключно від наявності субвенцій з державного бюджету, а передбачали можливість їх фінансування за рахунок місцевих бюджетів та міжбюджетних трансфертів.

Пунктом 3 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій державного бюджету, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256 (далі - Порядок фінансування) визначено, що головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, об'єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення (далі - головні розпорядники коштів).

Механізм реалізації визначених законодавством України соціальних гарантій, зокрема отримання пільг з оплати послуг зв'язку, визначається Положенням про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 р. № 117 (далі - Положення № 117).

Зі змісту п.п 10, 11 Положення № 117 можливо дійти висновку, що управління соціального захисту населення є відповідальними виконавцями та здійснюють розрахунки з підприємствами - надавачами послуг пільговим верствам населення.

Постановою Кабінету Міністрів України № 256 від 04.03.2002 р., пунктом 2 визначено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів: ведуть персоніфікований облік отримувачів пільг за соціальною ознакою згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 р. № 117 "Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги". Здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету (далі - Порядок), затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 256 від 04.03.2002 р. (далі - Постанова № 256), пунктом 2 визначено, що фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення, районних бюджетах, на зазначені цілі. Забороняється фінансування місцевих програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету.

При цьому зі змісту вищезазначених нормативних актів витікає, що вирішення питання щодо отримання коштів від розпорядників коштів вищого рівня для проведення розрахунків з постачальниками послуг віднесено до компетенції саме органів соціального захисту населення.

Правильність викладених правових висновків підтверджується Постановою Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 906/621/17 провадження № 12-47гс18 (зразкове рішення) у аналогічній справі.

Таким чином, Відповідач є головним розпорядником коштів місцевого бюджету для відшкодування Позивачу пільг, наданих споживачам телекомунікаційних послуг, з оплати цих послуг у місті Ватутіне Черкаської області.

З матеріалів справи вбачається, що в період з листопада 2015 року по грудень 2015 року Позивачем надавалися телекомунікаційні послуги споживачам телекомунікаційних послуг, які проживають у місті Ватутіне Черкаської області і мають право на відповідні пільги, передбачені чинним законодавством.

Розрахунки видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг, які містять переліки споживачів-пільговиків за видами пільг, складались Позивачем за формою № 2-пільга, затвердженою наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 04.10.2007 № 535 «Про затвердження форми для розрахунку видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг "2-пільга", та Інструкції про порядок її заповнення», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12 жовтня 2007 р. за № 1172/14439, і направлялись відповідачу щомісячно.

Загальна сума боргу, яка стала наслідком неповного відшкодування Відповідачем вартості наданих послуг категоріям громадян, які мають на те право, за вищевказаний період, склала 17 793 грн. 74 коп.

У відповідності до п. 11 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 № 117, структурний підрозділ з соціального захисту щомісяця звіряє інформацію, що міститься в Реєстрі, з інформацією, яка надходить від підприємств та організацій, що надають послуги (з актами форми «2-пільга»), і у разі виявлення розбіжностей щодо загальної кількості пільговиків або розміру пільг, що надаються конкретному пільговику, не провадить розрахунків, що стосуються виявлених розбіжності, до уточнення цієї інформації, та складає акти звіряння розрахунків за надані пільговиками послуги згідно з формою «3-пільга». Акти звіряння складаються за формою «№ 3-пільга», встановленою наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 28 березня 2003 року № 83 «Про затвердження форми № 3-пільга».

Сума боргу в розмірі 17793,74 грн. підтверджується, дослідженим в судовому засіданні, Актом звірки взаємних розрахунків, підписаним сторонами та скріплений печатками (а.с.48).

Акти форми « 2-пільга» за період надання послуг (січня - грудень 2017 року) направлялись відповідачу рекомендованою кореспонденцією з супроводжувальними листами В супроводжувальних листах позивач звертався до відповідача з питань необхідності відшкодування пільг з оплати послуг зв'язку, прийняття на облік актів форми « 2-пільга» та у разі виявлення розбіжностей скласти та направити Позивачу Акт звіряння за формою №3-пільга.

Вирішення питання щодо отримання коштів від розпорядників коштів вищого рівня для проведення розрахунків з постачальниками послуг віднесено до компетенції саме органів соціального захисту населення.

Відповідач на момент виникнення спірних правовідносин визначений як головний розпорядних коштів по відшкодуванню операторам зв'язку пільг за послуги зв'язку та це відноситься до його функцій відповідно до чинного законодавства та Положення про Управління соціального захисту.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ст. 525 Цивільного кодексу України визначена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов. Закон України «Про телекомунікації» та Правила не передбачають жодного обмеження щодо надання послуг у разі відсутності коштів на зазначені цілі.

Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, згідно ст. 525 Цивільного кодексу України.

Суд приходить до переконання, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Аналогічна правова позиція викладена в Постановах Верховного Суду України від 15.05.2012 у справі № 11/446, від 15.05.2012 р. у справі № 3-28гс12 та Постанові Вищого господарського суду України від 23.08.2012 у справі № 15/5027/715/2011.

Згідно з ч. 6 ст. 48 Бюджетного кодексу України, зобов'язання щодо виплати субсидій, допомог, пільг по оплаті за надані послуги та компенсації громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються органами Державного казначейства України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень. Зазначена норма є спеціальною по відношенню до загальних положень ч. 1-4 ст. 48 Бюджетного кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення. З відповідача на користь позивача необхідно стягнути 17793 грн. 74 коп. боргу по компенсації витрат на надання телекомунікаційних послуг на пільговій основі.

Витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 1762 грн. підлягають відшкодуванню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.130, 169,170,177,ст.ст.182, 183-185, 191,ст.ст. 236-241 ГПК України, Суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути 17 793,74 грн. боргу по компенсації витрат на надання телекомунікаційних послуг на пільговій основі та 1762 грн. судового збору з Управління праці та соціального захисту населення Черкаської районної державної адміністрації (, 18003, м. Черкаси, вул. В. Чорновола, 157) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Черкаської філії ПАТ "Укртелеком" (, 18000, м. Черкаси, вул. Б. Вишневецького, 34).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в порядку визначеному ГПК України.

Рішення складено 12.10.2018 .

Суддя В.В.Єфіменко