ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17 жовтня 2018 р.

Справа № 903/575/18

Господарський суд Волинської області у складі судді Костюк С. В., за участі секретаря судового засідання Коритан Л. Ю., розглянувши матеріали по справі

за позовом Державного підприємства "Ковельське лісове господарство"

до відповідача: Приватного підприємства "Ель Рабє"

про стягнення 17077,88 грн.

за участю представників-учасників справи:

від позивача: н/з;

від відповідача: н/з.

У зв’язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалося.

Суть: Позивач - Державне підприємство "Ковельське лісове господарство" звернулося до суду з позовом, уточненим заявою від 10.10.2018 року, про стягнення з Приватного підприємства "Ель Рабє" 17077,88 грн., з них 12006,88 грн. заборгованості, 4110,00 грн. інфляційні, 961,00 грн. – 3 % річних.

На обґрунтування позовних вимог посилається на невиконання відповідачем умов договору купівлі-продажу необробленої деревини № 1828/1828/л/2015 від 21.08.2015 року, а саме в частині оплати поставленої деревини.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 17.08.2018 року відкрито провадження у справі за позовом Державного підприємства "Ковельське лісове господарство" до Приватного підприємства "Ель Рабє" про стягнення 17197,94 грн., справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 17.09.2018 року, зобов’язано відповідача надати відзив на позов, позивача відповідь на відзив.

Ухвали суду від 19.09.2018 року та від 10.10.2018року, направлялися на адресу відповідача вказану в позовній заяві, повернулись до суду з відміткою пошти “за закінченням терміну зберігання”.

Відповідно до ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Оскільки явка повноважних представників не визнавалась судом обов’язковою, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

З матеріалів справи, вбачається, що між державним підприємством Ковельське лісове господаство» та приватним підприємством «Ель Рабє» 21.08.2015року було укладено договір купівлі-продажу необробленої деревини №1828/1828/л/2015, згідно якого продавець(позивач) зобов’язався передати у власність на умовах франко-склад продавця пиловник сосновий, а покупець(відповідач) прийняти товар і сплатити за нього ціну відповідно до умов договору.

Згідно п.5.1 договору поставка товару здійснюється згідно щомісячного графіку поставок, який невід’ємною частиною договору.

Позивачем на виконання умов договору було поставлено відповідачу товар протягом четвертого кварталу 2015року згідно товаро-транспортних накладних Серія ВЛБ № 610084 від 27.10.2015року, Серія ВЛБ « 610127 від 11.11.2015року, Серія ВЛБ № 610083 від 27.10.2015року, Серія ВЛБ № 610058 від 13.10.2015року, Серія ВЛА № 420975 від 10.12.2015року, Серія ВЛА № 400565 від 29.10.2015року, Серія ВЛА № 400586 від17.11.2015року на загальну суму 161 448,29грн

Відповідач в порушення умов договору купівлі-продажу № 1828/1828/л/2015 від 21.08.2015року оплату за отриманий товар(пиловник сосновий) здійсив частково на суму 149 441,41грн.

Таким чином заборгованість в розмірі 12 006,88грн. на час звернення з позовом до суду залишається непогашеною.

З метою досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача з претензією № 132 від 15.02.2016р., однак остання залишилася без відповіді.

За загальними нормами ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших актів, договору ,а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з розрахунку позивача сума 3% річних складає 961,00 грн., інфляційних 4110,00 грн.

При розгляді вимоги про стягнення 3 % річних в сумі 961,00 грн. та інфляційних в сумі 4 110,00 грн. судом враховано те, що матеріалами справи підтверджено прострочення платежу, тому позивачем зроблено розрахунок 3% річних та індексу інфляції правомірно і дані суми підлягають стягненню з відповідача.

В силу положень ст. ст. 73 ГПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1, 3 ст. 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч.1 ст. 77 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.

Оскільки спір до розгляду доведено з вини відповідача, сплачений позивачем судовий збір в сумі 1762,00 грн. в силу ст.129 ГПК України, слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст. 74, 86, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України , господарський суд України,-

вирішив:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з відповідача – Приватного підприємства «ЕльРабє» (43007, Волинська обл., м. Луцьк, просп. Президента Грушевського, 25/32, ) на користь Державного підприємства «Ковельське лісове господарство» (45006, Волинська обл., м. Ковель, вул. Холмська, 46, )17077,88 грн., з них 12 006,88грн- сума основного боргу, 4 110,00грн. –інфляційних втрат, 961,00грн. – 3 % річних, а також 1 762,00грн. – витрат по судовому збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Дата складення повного

судового рішення

23.10.2018 року.

Суддя                                                                      С. В. Костюк