РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.10.2018Справа № 910/4507/18

Господарський суд міста Києва у складі:

судді - Бондаренко Г. П.,

за участю секретаря - Бабаджанян М.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві матеріали господарської справи

За позовом Дочірнього підприємства "Бест Альтернатива"

До Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко"

Про стягнення 574 328,88 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Мельник Ю.В., довіреність № 161 від 14.05.18;

від відповідача: Дрозд Т.О., довіреність № 302 від 11.05.18.

ОБСТАВНИ СПРАВИ:

Дочірнє підприємство "Бест Альтернатива" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО" (далі - відповідач) про стягнення 574328, 88 грн. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором поставки №13874К від 01.04.2016, у зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача 574 328, 88 грн., з яких 555408, 76 грн. сума основної заборгованості, 2 550, 42 грн. 3% річних, 2 293, 88 грн. інфляційних збитків та 14 075, 86 грн. пені.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.04.2018 залишено позовну заяву Дочірнього підприємства "Бест Альтернатива" без руху, встановлено позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху дня усунення недоліків позовної заяви.

05.05.2018 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання з додатками на виконання вимог ухвали Господарського суду міста Києва від 17.04.2018, яким останній усунув недоліки, встановлені у даній ухвалі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.05.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи №910/4507/18 у порядку загального позовного провадження та призначено судове засідання на 19.06.2018.

06.06.2018 від відповідача через відділ діловодства суду надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, в обґрунтування якого вказано про те, що 15.03.2018 ТОВ "ЕКО" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про зобов'язання ДП "Бест Альтернатива" прийняти та вивезти товар, не реалізований покупцем на момент направлення повідомлення постачальнику, про припинення дії договору №13874К від 01.04.2016 на загальну суму 174184,84 грн. По даній позовній заяві, ухвалою Господарського суду міста Києва у справі №910/6069/18 провадження відкрито, в зв'язку з чим та на підставі п.5 ч.1 ст. 227 ГПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у випадках об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку господарського судочинства - до набрання законної сили судовим рішенням в цій справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.06.2018 в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко" про зупинення провадження у справі №910/4507/18 відмовлено, оголошено перерву в підготовчому судовому засіданні на 19.07.2018.

03.07.2018 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній просив відмовити в задоволенні позову.

18.07.2018 від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в зв`язку з проведенням переговорів з відповідачем та можливістю врегулювання спору мирним шляхом.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.07.2018 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання у справі на 28.08.2018.

28.08.2018 від позивача надійшли заперечення на відзив.

В судовому засіданні 28.08.2018 Суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 25.09.2018, про що постановлено відповідну ухвалу.

12.09.2018 через відділ канцелярії надійшли пояснення відповідача у справі №910/4507/18 вих. № 420/777 юв від 12.09.2018.

24.09.2018 від позивача надійшов через відділ канцелярії клопотання про долучення до матеріалів справи документів.

25.09.2018 через відділ канцелярії Суду надійшли додаткові пояснення відповідача у справі № 910/4507/18.

В судовому засіданні 25.09.2018 Судом оголошувалася перерва на 04.10.2018.

03.10.2018 через відділ канцелярії Суду надійшли додаткові пояснення відповідача у справі № 910/4507/18.

В судовому засіданні 04.10.2018 Судом оголошувалася перерва на 09.10.2018.

В судове засідання 09.10.2018 сторони прибули та надали суду усні пояснення по суті справи, в яких позивач просив позовні вимоги задовольнити, а відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог.

Заслухавши вступні слова сторін, з'ясувавши обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, та дослідивши в порядку, визначеному в підготовчому засіданні у справі, докази, якими вони обґрунтовуються, Суд -

ВСТАНОВИВ:

Як підтверджено матеріалами справи, 01.04.2016 між позивачем, як постачальником та відповідачем, як покупцем укладено договір поставки № 13874К (далі за текстом - договір), відповідно до п. 2.1. якого постачальник зобов'язується поставити та передати у власність покупцеві товар на підставі замовлення останнього та у відповідності до специфікації, а покупець зобов'язується прийняти поставлений постачальником товар та оплатити його вартість у порядку і на умовах, погоджених сторонами у договорі.

Право власності на товар переходить від постачальника до покупця в момент приймання товару покупцем від постачальника. Підтвердженням приймання товару є підписання сторонами (їх уповноваженими представниками) накладної та іншої обов'язкової та визначеної чинним законодавством України, товарно-супровідної та транспортно- супровідної документації на товар (п. 2.2. договору).

У разі відповідності поставки товару умовам договору покупець підписує видаткову накладну та товарно-транспортну накладні на поставлений товар. Дата поставки товару повинна відповідати даті видаткової накладної на товар (п. 5.11. договору).

В п. 5.16 договору сторони погодили, що покупець має беззастережне право на свій розсуд повернути постачальнику поставлений ним за договором товар, з наведених нижче підстав, в тому числі, але не обмежуючись:

- товар, який не користується попитом у кінцевого споживача;

- товар, у якого закінчився термін реалізації/термін придатності;

- товар, не реалізований покупцем на момент направлення покупцем повідомлення постачальнику про припинення дії договору;

- товар, який під час перевірки покупцем та/або уповноваженими контролюючими державними органами в період реалізації або вибіркової перевірки, виявився неякісним, або не відповідним вимогам до маркування, пакування, стандартів, тощо;

- товар, що був повернутий кінцевим споживачем;

- акційний товар по закінченню періоду проведення акції;

- сезонний товар по закінченню відповідного сезону;

- в зв'язку із змінами в чинному законодавстві України, або у разі припинення рішення суб'єктами владних повноважень, державними органами виконавчої влади з питань регуляторної політики, контролю тощо про заборону або призупинення реалізації (обігу) товару, зміну вимог до вигляду, споживчих якостей, маркування, пакування товару, тощо;

- за письмовою угодою сторін;

- в інших випадках, що передбачені договором;

- з інших причин, на розсуд покупця, погоджених з постачальником.

Покупець надсилає постачальнику повідомлення про повернення товару, в якому зазначає вид та кількість товару, що підлягає поверненню, місце і час його передачі постачальнику (п. 5.17 договору).

Постачальник, отримавши повідомлення покупця на підставах та умовах, визначених п. 5.16 та 5.17, зобов'язаний вивезти зазначений у ньому товар одночасно зі здійсненням найближчої наступної поставки, але не пізніше 21 календарного дня з моменту направлення повідомлення покупцем. Повернення товару оформляється відповідною накладною. Вартість товару, що повертається покупцем, зараховується ним в рахунок зменшення заборгованості покупця перед постачальником за договором. У разі, якщо у покупця немає заборгованості перед постачальником за товар, постачальник зобов'язаний не пізніше 5 календарних днів з дати отримання письмової вимоги покупця повернути останньому суму коштів, яка відповідає вартості поверненого товару (п. 5.18 договору).

В п. 5.19 договору сторони погодили, що у випадках порушення постачальником умов п. 5.18 договору покупець має право після закінчення 21 календарного дня з моменту направлення повідомлення про повернення товару розпорядитися товаром на свій розсуд:

реалізувати товар за мінімальною ціною (5.19.1.);

якщо товар відноситься до продуктів харчування, утилізувати його за рахунок постачальника про що складається відповідний акт, в порядку визначеному в розділі 9 договору (5.19.2).

Всі витрати і збитки, понесені покупцем у зв'язку з розпорядженням товаром на свій розсуд, включно, але не обмежуючись різницею між вартістю придбання товару та вартістю його реалізації за мінімальними цінами, збитки від реалізації товару за мінімальними цінами, вартість утилізації, транспортування тощо, відносяться на рахунок постачальника та відшкодовуються покупцеві в повному обсязі (п. 5.20 договору).

Покупець вправі на суму понесених витрат і збитків зменшити свою заборгованість перед постачальником за договором, а у разі, якщо у покупця немає такої заборгованості, постачальник зобов'язаний відшкодувати покупцю суму понесених останнім витрат і збитків не пізніше 5 робочих днів з дати виставлення покупцем письмової вимоги про відшкодування витрат і збитків (п. 5.21. договору).

Відповідно до п. 8.1. договору покупець оплачує поставлений постачальником товар на свій вибір та в такі строки:

По закінченню 60 календарних днів з дати поставки товару постачальником (8.1.1.).

По мірі реалізації товару кінцевому споживачу, не пізніше 60 календарних днів з дати реалізації поставленого товару (8.1.2.).

Згідно з п. 8.3. договору при порушенні постачальником умов договору, які тягнуть нарахування постачальнику покупцем неустойки (штрафу, пені) або інших оперативно - господарських санкцій, визначених договором, або при виникненні у постачальника перед покупцем інших грошових зобов'язань за договором або за іншими договорами, укладеними між постачальником і покупцем, покупець має право зменшити суму оплати, які належать постачальнику на суми зустрічних грошових зобов'язань постачальника перед покупцем, шляхом проведення згідно вимог чинного законодавства заліку зустрічних грошових зобов'язань, за винятком випадків, коли це заборонено чинним законодавством України.

Загальна ціна договору складається з сум поставленого постачальником та прийнятого покупцем товару на умовах договору (за винятком повернутого), зазначених у видаткових накладних, які підписані уповноваженими представниками сторін (п. 8.5. договору).

Згідно з п. 8.6. договору сторони можуть погодити надання покупцем постачальнику окремих супутніх послуг. Умови їх надання та оплати визначаються сторонами шляхом укладення відповідних договорів.

У разі порушення стороною договору строків виконання грошового зобов'язання, передбаченого договором, винна сторона зобов'язана сплатити пеню в розмірі облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення (п. 10.1. договору).

Згідно з п. 10.4. договору покупець вправі провести залік зустрічних грошових зобов'язань в порядку, передбаченому в п. 8.3. договору та/або призупинити, без попереднього повідомлення постачальника, виконання грошових зобов'язань перед постачальником за договором при виникненні у постачальника простроченої грошової заборгованості перед покупцем за іншими договорами, укладеними між сторонами (про надання послуг, виконання робіт, тощо) та/або у випадку порушення постачальником строків вивезення товару, що визначені п. 5.18 договору.

Договір набуває чинності з 01.04.2016 і діє до 31.12.2017 включно, а в частині невиконання зобов'язань сторін, що виникли на момент дії договору - до їх повного виконання (п. 12.1. договору).

Будь яка сторона має право в односторонньому порядку, не вказуючи підстав і не звертаючись до суду, достроково розірвати договір, у письмовій формі проінформувавши про це іншу сторону за 30 днів до дати розірвання (п. 12.2 договору).

Згідно з п. 12.4 договору якщо за 1 (один) місяць до закінчення терміну дії договору, визначеному пунктом 12.1. договору, жодна із сторін не висловить в письмовій формі свій намір припинити дію договору, даний договір вважається продовженим на наступний рік.

В п. 2.1. Додатку № 3 до договору «Умови поставки на РЦ покупця» сторони домовились, що з метою належного виконання постачальником умов пункту 1.1. цього додатку, покупець за визначену у цьому договорі плату, надасть особисто та/або із залученням третіх осіб послуги постачальнику, а саме виконає для постачальника розвантажувально-навантажувальні роботи по товару постачальника, поставленому останнім на склад покупця (далі по тексту - послуги).

Вартість послуг за календарний місяць, наданих покупцем постачальнику та зазначених у цьому додатку становить 5 % від загальної суми поставленого постачальником на склад покупця товару в цьому місяці, за виключенням суми повернутого товару (п. 2.2. Додатку № 3 до договору «Умови поставки на РЦ покупця»).

Згідно з п. 2.3. Додатку № 3 до договору «Умови поставки на РЦ покупця» постачальник зобов'язаний оплатити послуги, які були надані покупцем у календарному місяці не пізніше 25 числа календарного місяця наступного за місяцем надання послуг, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок покупця, зазначеного в цьому договорі. Постачальник здійснює оплату на підставі рахунку, виставленого покупцем. При цьому, грошові зобов'язання постачальника по послугам за даним договором можуть бути припинені, шляхом проведення заліку зустрічних однорідних вимог строк виконання яких настав, відповідно до вимог чинного законодавства України. Накладна, що підтверджує факт прийому - передачі товару на складі покупця, є достатнім і беззаперечним підтвердженням прийому постачальником наданих покупцем послуг.

На виконання умов договору позивач в період з 01.04.2016 по 17.01.2018 поставляв відповідачу обумовлений договором товар, загалом за вказаний період позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 2894 413, 86 грн, який був прийнятий відповідачем.

Зокрема, позивачем на виконання договору було поставлено відповідачу в період з 01.11.2017 по 17.01.2018 товар на суму 574 846, 36 грн за видатковими накладними: № Б-00004513 від 01.11.2017на суму 16 240, 30 грн; № Б-00004796 від 16.11.2017 на суму 65 076, 00 грн; № Б-00004864 від 22.11.2017 на суму 37 129, 02 грн; № Б-00005059 від 06.12.2017 на суму 41 048, 58 грн; № Б-00005191 від 13.12.2017 на суму 48 834, 60 грн; № Б-00005227 від 15.12.2017 на суму 183 600, 00 грн; № Б-00005319 від 20.12.2017 на суму 86 068, 50 грн; № Б-00005433 від 27.12.2017 на суму 19 613, 10 грн; № Б-00000030 від 03.01.2018 на суму 32 136, 66 грн; № Б-00000105 від 10.01.2018 на суму 17 011, 80 грн; № Б-00000198 (17.01.2018) на суму 28 087, 80 грн. Відповідач поставку товару по вищевказаним накладним не заперечує.

Товар поставлений відповідачу за вказаними видатковими накладними був частково повернутий відповідачем позивачу на суму 19 437, 60 грн, що підтверджується наявній у справі копією накладної повернення постачальнику № КРЦ1-000122 від 28.03.2018.

За твердженням позивача, відповідачем неналежним чином виконані його зобов'язання по оплаті поставленого товару (по зазначених накладних), внаслідок чого у останнього перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 555 408, 76 грн (574 846, 36 - 19 437, 60 = 555 408, 76).

Предметом позову у даній справі є матеріально - правові вимоги позивача до відповідача про стягнення з останнього 555 408, 76 грн основної заборгованості за договором, 14 075, 86 грн пені за період прострочення з 30.12.2017 по 28.03.2018, 2 550, 42 грн 3 % річних за період прострочення з 30.12.2017 по 05.04.2018 та 2 293, 88 грн інфляційних втрат за січень - лютий 2018 року.

Відповідач заперечує розмір заборгованості, визначений позивачем, за договором, та зазначає що борг у сумі 555 408, 76 грн повинен бути зменшений на суму 408 678, 80 грн за рахунок укладених між сторонами угод про зарахування зустрічних позовних вимог та проведених оплат за договором. Відповідач, також, зазначав про своє беззастережне право на повернення товару на суму 174 184, 84 грн та відповідний обов'язок позивача забрати товар на вказану суму, який не був виконаний позивачем. Та наявність у позивача перед позивачем заборгованості в розмірі 11 971, 62 грн по договору про надання послуг № 2016/29Б від 01.04.2016 та заборгованості в розмірі 3 861, 81 грн за розвантажувально - навантажувальні роботи, у відповідності до Додатку № 3 до договору «Умови поставки на РЦ покупця». На підтвердження своїх заперечень відповідач надав відповідні докази. Відповідач, також, вказав про відсутність у нього заборгованості перед позивачем, оскільки відповідач наділений правом призупинити оплату за поставлені товари, у разі невиконання постачальником грошових зобов'язань, передбачених п. 2.3. Додатку № 3 до договору «Умови поставки на РЦ покупця», і скористався таким правом.

В свою чергу позивач заперечив проти доводів відповідача, вказавши, що відповідач у своєму відзиві наводить оплати та угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог, які були враховані в оплату минулих періодів.

Спір між сторонами виник щодо розміру заборгованості за договором у відповідача перед позивачем.

Договір, укладений між сторонами, є договором поставки, а відтак у відповідній частині між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України (далі за текстом - ЦК України), ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Поряд з цим, стаття 712 ЦК України регулює відносини, що виникають із договору поставки. Так, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Як встановлено судом, позивачем у відповідності до вимог чинного законодавства та умов договору поставлено відповідачу в період з 01.04.2016 по 17.02.2018 товар на загальну суму 2 894 413, 86 грн, що підтверджується матеріалами справи, які відповідач в силу положень п. 8.1. договору був зобов'язаний оплатити в строк, що не перевищує 60 календарних днів з дати поставки товару.

Судом було досліджено положення п. 8.1. договору та інші положення договору та враховано, що у договорі відсутній механізм визначення дати реалізації товару, що стало підставою для висновку про зобов'язання відповідача здійснити оплату поставленого товару у строк, що не перевищує 60 календарних днів саме з дати поставки товару, а не дати реалізації товару.

Дослідивши надані сторонами докази суд встановив, що в період з 01.04.2016 по 17.01.2018 відповідачем було оплачено грошових коштів за поставлений за договором товар загалом на суму 1 960 293, 60 грн, товар на загальну суму 19 868, 40 грн було повернуто позивачу 01.09.2017 та 28.03.2018, а також між сторонами було підписано угод про зарахування зустрічних однорідних вимог на загальну суму 598 196, 60 грн.

Враховуючи вищезазначене, відповідачем поставлений за договором товар був оплачений частково на суму 2 578 358, 60 грн (1 960 293, 60 + 19 868, 40 + 598 196, 60 = 2 578 358, 60), відповідно станом на момент подання позовної заяви та вирішення спору заборгованість відповідача перед позивачем складає 316 055, 26 грн (2 894 413, 86 - 2 578 358, 60 = 316 055, 26) (за видатковими накладними: № Б-00005227 від 15.12.2017 на суму 183 600, 00 грн; № Б-00005319 від 20.12.2017 на суму 86 068, 50 грн; № Б-00005433 від 27.12.2017 на суму 19 613, 10 грн; № Б-00000030 від 03.01.2018 на суму 32 136, 66 грн; № Б-00000105 від 10.01.2018 на суму 17 011, 80 грн; № Б-00000198 (17.01.2018) на суму 28 087, 80 грн), доказів сплати якої відповідачем суду не надано.

Позивачем умови договору виконані в повному обсязі, у відповідності до вимог чинного законодавства та умов договору. Відповідачем, в свою чергу, жодних претензій у строки визначені договором, щодо невідповідності поставки умовам договору не заявлялось та доказів іншого суду не надано.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Доказів на підтвердження сплати заборгованості у розмірі 316 055, 26 грн відповідачем суду не надано.

Факт наявності боргу у відповідача перед позивачем за договором в сумі 316 055, 26 грн належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, строк оплати товару, у відповідності до п. 8.1. договору є таким, що настав, а тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу у розмірі 316 055, 26 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, суд відхиляє доводи відповідача щодо наявності у позивача беззаперечного обов'язку щодо вивезення товару на суму 174 184, 84 грн, як недоведені та такі, що не відповідають умовам договору. Так, у відповідності до положень п. 5.16. - 5.21 договору сторонами був визначений порядок дій при невиконанні постачальником його зобов'язань по вивезенню товару зазначеного в повідомленні покупця, яким встановлено, що покупець наділений правом після закінчення 21 календарного дня з моменту направлення повідомлення про повернення товару розпорядитися товаром на свій розсуд та суму понесених витрат і збитків зменшити свою заборгованість. Відповідач не надав суду доказів, із яких би вбачалося, що ним понесені витрати та збитки при розпорядженні товаром на свій розсуд та доказів, які б підтверджували розмір таких витрат. За вказаних обставин, у суду відсутні підстави для зменшення суми заборгованості за договором на суму 174 184, 84 грн. Крім того, із наявної в матеріалах справи копії заяви (пояснень до позову) Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко» вбачається, що частина товару була реалізована кінцевому споживачу, і станом на 09.08.2018 кількість товару, що може бути повернений складає 2 669 штук на загальну суму 92 839, 00 грн.

Доводи відповідача щодо наявності у позивача заборгованості перед позивачем за договором в розмірі 11 971, 62 грн по договору про надання послуг № 2016/29Б від 01.04.2016 та в розмірі 3 861, 81 грн за розвантажувально - навантажувальні роботи, у відповідності до Додатку № 3 до договору «Умови поставки на РЦ покупця» також відхиляються судом, оскільки зменшення заборгованості відповідача перед позивачем за вказаними домовленостями можливо лише шляхом проведення заліку зустрічних однорідних вимог, відповідно до вимог чинного законодавства. Оскільки відповідач не надав суду доказів проведення заліку зустрічних однорідних вимог на суми 11 971, 62 грн та 3 861, 81 грн, у суду відсутні підстави для зменшення суми заборгованості за договором на вказані суми.

Щодо інших доводів сторін суд зазначає, що у рішенні Суду у справі "Трофимчук проти України" № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен із доводів сторін.

Виходячи з положень статті 610, частини 1 статті 612, статті 611 ЦК України, частини 2 статті 193 ГК України, відповідач є порушником зобов'язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом.

Штрафними санкціями у ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняться через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

В п. 10.1. договору сторонами було погоджено що, у разі порушення стороною договору строків виконання грошового зобов'язання. Передбаченого договором. Винна сторона зобов'язана сплатити пеню в розмірі облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення.

Враховуючи положення п. 8.1. договору відповідач був зобов'язаний здійснити оплату по видаткових накладних № Б-00005227 від 15.12.2017 на суму 183 600, 00 грн, № Б-00005319 від 20.12.2017 на суму 86 068, 50 грн, № Б-00005433 від 27.12.2017 на суму 19 613, 10 грн, № Б-00000030 від 03.01.2018 на суму 32 136, 66 грн, № Б-00000105 від 10.01.2018 на суму 17 011, 80 грн, № Б-00000198 від 17.01.2018 на суму 28 087, 80 грн до 13.02.2018 включно, до 18.02.2018 включно, 25.02.2018 включно, до 04.03.2018 включно, до 11.03.2018 включно, до 18.03.2018 включно відповідно.

Судом встановлено, що відповідачем було допущено прострочення строків оплати визначених п. 8.1 договору, оплата поставленого товару здійснена була частково, відповідно є підстави для стягнення з відповідача пені за період прострочення визначений судом (в межах періоду визначеного позивачем) з 13.02.2018 по 28.03.2018, в розмірі визначеному судом, а саме 10 022, 32 грн.

Позовна заява містить розрахунок суми пені згідно п. 10.1. договору, при перевірці якого судом встановлено, що позивач здійснив вказаний розрахунок, виходячи із суми основної заборгованості відповідача в розмірі 555 408, 76 грн, що не відповідає обставинам встановленим судом.

Згідно ст. 229 ГК України та ст.625 ЦК України, за прострочення виконання грошового зобов'язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки вимоги позивача щодо стягнення з відповідача індексу інфляції нарахованого на суму боргу та 3 % річних ґрунтуються на законі (п. 2 ст. 625 ЦК України), а відповідач є таким що прострочив виконання грошового зобов'язання, позовні вимоги позивача в частині стягнення 3 % річних та індексу інфляції нарахованого на суму боргу підлягають задоволенню відповідно до розрахунку суду: 3 % річних в сумі 1 107, 39 грн за період прострочення з 14.02.2018 по 05.04.2018 та інфляційні втрати в сумі 1 198, 24 грн. за січень - лютий 2018 року. При здійсненні перевірки розрахунку 3% річних та індексу інфляції, нарахованих позивачем, судом встановлено, що позивач здійснив вказаний розрахунок, виходячи із суми основної заборгованості відповідача в розмірі 555 408, 76 грн, що не відповідає обставинам встановленим судом.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем частково спростовані заявлені позовні вимоги позивача щодо розміру основної заборгованості.

Стаття 74 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, оцінивши подані докази, які досліджені в судовому засіданні, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 316 055, 26 грн основної заборгованості, 10 022, 32 грн пені, 1 107, 39 грн 3 % річних та 1 198, 24 грн інфляційних втрат. Позовні вимоги в частині стягнення 239 353, 50 грн основної заборгованості, 4 053, 54 грн пені, 1 443, 03 грн 3 % річних та 1 095, 64 грн інфляційних втрат задоволенню не підлягають, як недоведені та необґрунтовані.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України внормовано, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Позивач просив суд покласти на відповідача понесені ним витрати на правничу допомогу (підготовку матеріалів справи, складання позовної заяви, забезпечення ведення справи у суді, та сплати гонорару адвокатському об'єднанню) у розмірі 39 000, 00 грн.

На підтвердження зазначених витрат в розмірі 39 000, 00 грн, до матеріалів справи позивачем надані Договір № 01/15 про надання правничої допомоги від 15.03.2018, платіжне доручення № 2896 від 05.04.2018 на суму 9 000, 00 грн, платіжне доручення № 3116 від 02.05.2018, платіжне доручення № 3483 від 12.06.2018 на суму 16 000, 00 грн.

Договір № 01/15 про надання правничої допомоги від 15.03.2018 укладений між позивачем, як клієнтом та Адвокатським об'єднанням «Фактор права», як адвокатським об'єднанням. Відповідно до п. 1.1. договору № 01/15 про надання правничої допомоги від 15.03.2018 клієнт доручає, а адвокатське об'єднання приймає на себе зобов'язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених договором. Для надання юридичної допомоги клієнту, адвокатське об'єднання призначає: Адвоката Мельника Юрія Віталійовича (п. 2.8. договору № 01/15 про надання правничої допомоги від 15.03.2018). Оплата за договором здійснюється не пізніше 3-х днів з моменту отримання клієнтом рахунку. Конкретний перелік послуг оформлюється відповідними додатками до договору (п. 4.2. договору № 01/15 про надання правничої допомоги від 15.03.2018). Сума, вказана в п. 4.2. договору є гонораром адвокатського об'єднання за надання юридичної допомоги та поверненню не підлягає (п. 4.6. договору № 01/15 про надання правничої допомоги від 15.03.2018). Відповідно до додатку № 1 до договору № 01/15 про надання правничої допомоги від 15.03.2018 у рамках судового процесу із ТОВ «ЕКО» надається такий перелік послуг: ознайомлення з матеріалами та первинна консультація клієнта - 1 000, 00 грн, складання позовної заяви щодо повернення дебіторської заборгованості - 6 000, 00 грн, участь у судовому засіданні (судодень) - 2 000, 00 грн, гонорар за задоволення позовних вимог у розмірі 7 %, але не менше 30 000, 00 грн.

В судових засіданнях по справі приймав участь Мельник Юрій Віталійович на підставі довіреності від позивача вих. № 161 від 14.05.2018.

Статтею 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Особі, яка склала присягу адвоката України, радою адвокатів регіону у день складення присяги безоплатно видаються свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката України (ст. 12 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відшкодування витрат на правничу допомогу здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

Позивачем та його представником не надано суду копії свідоцтва адвоката на ім'я Мельника Юрія Віталійовича та не надано оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням. Таким чином, враховуючи те, що позивачем не підтверджено правовий статус адвоката, якому здійснено оплату, у суду відсутні правові підстави для покладення на відповідача понесених позивачем витрат на правову допомогу. З огляду на вказане відповідні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 236-242, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Дочірнього підприємства "Бест Альтернатива" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко" про стягнення 574 328,88 грн задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко" (03039, м. Київ, пр-т Науки, буд. 8; ідентифікаційний код 32104254) на користь Дочірнього підприємства "Бест Альтернатива" (01014, м. Київ, вул. Дорогожицька, буд. 13; ідентифікаційний код 24583590) 316 055 (триста шістнадцять тисяч п'ятдесят п'ять) грн 26 коп. основної заборгованості, 10 022 (десять тисяч двадцять дві) грн 32 коп. пені, 1 107 (одна тисяча сто сім) грн 39 коп. 3 % річних, 1 198 (одна тисяча сто дев'яносто вісім) грн 24 коп. інфляційних втрат та 4 925 (чотири тисячі дев'ятсот двадцять п'ять) грн 75 коп судового збору.

3. В задоволенні інших позовних вимог, щодо стягнення 239 353, 50 грн основної заборгованості, 4 053, 54 грн пені, 1 443, 03 грн 3 % річних та 1 095, 64 грн - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 12.10.2018.

Суддя Г. П. Бондаренко