Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" жовтня 2018 р. м. Рівне Справа № 918/557/18

Господарський суд Рівненської області у складі судді Бережнюк В.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали позовної заяви №08-835 від 20.08.2018 р.

за позовом Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради

до відповідача ОСОБА_1 підприємства "Експерт-Брокер КСН"

про стягнення заборгованості з орендної плати в сумі 26 994,49 грн. та пені в сумі 4 507,01 грн.

Секретар судового засідання Сідлецька Ю.Р.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2

від відповідача: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради звернулося (далі Позивач, Орендодавець) в Господарський суд Рівненської області із позовом до ОСОБА_1 підприємства "Експерт-Брокер КСН" (далі Відповідач, орендар) про стягнення заборгованості з орендної плати в сумі 26 994,49 грн. та пені в сумі 4 507,01 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив умови укладеного між сторонами Договору оренди нежитлових приміщень №2110 від 24.04.2017 р. в частині своєчасної оплати вартості орендної плати . Тому покликаючись на пункт 4.7. договору позивач нарахував відповідачу пеню.

Ухвалою суду від 22 серпня 2018 року відкрито провадження у справі №918/557/18, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, справу призначено до слухання на 19 вересня 2018 року. У подальшому розгляд справи відкладено на 09.10.2018 р.

В судовому засіданні 09 жовтня 2018 року представник позивача підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача не з'явився, відзиву на позов в порядку та в строки встановлені ухвалою суду не надав.

Про місце дату та час розгляду справи відповідач повідомлявся судом належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення, яке було направлено на адресу відповідача, та яке повернулось до суду з відміткою відділення поштового зв'язку: "за не запитом".

Згідно положень статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути справу та вирішити спір за відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

24 квітня 2017р. між Управлінням комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради та ОСОБА_1 підприємством "Експерт-Брокер КСН" був укладений договір оренди нежитлових приміщень № 2110 (далі - договір).

Відповідно до розділу І предметом договору є - строкове платне користування нежитловим приміщенням, розташоване за адресою вул. Соборній, 61 загальною площею 61,1 кв.м., яке перебуває на балансі управлінням комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради.

Взяті на себе зобовязання за вказаним договором управлінням комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради виконало в повному обсязі.

Відповідно до п.п. 4.1.4.3. вищевказаного договору орендна плата визначається за результатами конкурсу на право укладення договору оренди від 03.04.2017 року і становить без ПДВ за місяць оренди 3 897,96 грн. розрахунок додається. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за попередній місяць.

Згідно з п. 4.4. договору орендна плата сплачується Орендарем до 20 числа поточного місяця.

Відповідно до п.6.2.4. договору орендар зобовязаний вносити орендну плату своєчасно і в повному обсязі.

Однак, відповідач не виконав умови договору зі сплати орендної плати, в результаті чого утворилась заборгованість в сумі 26 994 грн. 49 коп.

На підставі ст. 782 ЦК України Позивач надіслав Відповідачу повідомленням від 20.03.2018 року № 08-319 про розірвання договору оренди від 24.04.2017 року, повернення майна та сплати заборгованості з орендної плати.

12 квітня 2018 року відповідач повернув по акту приймання-передачі нежитлового приміщення орендоване приміщення, однак відповідачем не виконано умови договору в частині проведення розрахунків.

Пунктом 4.8. вищевказаного договору передбачено, що у разі припинення (розірвання) Договору оренди Орендар сплачує орендну плату по день фактичної передачі ОСОБА_3 за актом прийому передачі. Закінчення строку дії Договору оренди не звільняє Орендаря від обовязку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі.

За період існування орендних правовідносин між сторонами, зокрема з 24 квітня 2017 року по 12 квітня 2018 року, включно, позивачем було виставлено відповідачу рахунок щодо сплати орендних платежів, згідно до якого загальна сума заборгованості за договором №2110 від 24.04.2017 року, з урахуванням часткових проплат в сумі 30 866 грн. 64 коп. становить 26 994 грн. 49 коп.

18.05.2018р. відповідачу направлено претензію від 17.05.2018р. за № 08-499 із вимогою здійснення оплати, що підтверджується квитанцією про відправлення, однак, станом на день винесення рішення претензії залишені без задоволення - заборгованість не погашена.

Судом встановлено, що сума основного боргу за договором приміщень № 2110 від 24.04.2017 року складає 26 994 грн. 49 коп., що підтверджується належними доказами, наявними у матеріалах справи, і відповідач на момент прийняття рішення не надав документів, які б могли свідчити про погашення вказаної заборгованості перед позивачем.

У відповідності до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та ст. 174 Господарського кодексу України (далі ГК України) договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків (господарських зобов'язань).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

За умовами ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець (позивач у справі) передає або зобов'язується передати наймачеві (відповідач у справі) майно у користування за плату на певний строк.

В силу ч. 1 ст. 283 ГК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Водночас, передане за договором оренди майно є комунальним, тому на спірні правовідносини поширюється дія спеціального закону - Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ст. 762 ЦК України).

Згідно з ст. ст. 18, 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно та в повному обсязі, незалежно від результатів господарської діяльності.

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради до ОСОБА_1 підприємства "Експерт-Брокер КСН" про стягнення 26 994 грн. 49 коп. основного боргу з орендної плати є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що відповідач, в порушення умов договору у визначений строк орендну плату в сумі 26 994 грн. 49 коп. не здійснив, а отже за приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України є таким, що прострочив виконання зобов'язання.

Оскільки відповідачем допущено порушення зобов'язання щодо своєчасної оплати поставленого товару на підставі пункту 4.7. Договору позивачем здійснено нарахування пені в сумі 4507 грн. 01 коп., яку позивач просить суд стягнути з відповідача згідно наданого розрахунку.

В п. 4.7. Договору зазначено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За умовами ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

У ч. 3 ст. 549 ЦК України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно ч. 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов'язання мало бути виконано.

Врахувавши вищенаведене, суд, здійснивши власний розрахунок пені за допомогою Системи комплексного інформаційного забезпечення ЛІГА:ЗАКОН ENTERPRISE встановив, що нарахування позивачем пені в розмірі 4 507 грн. 01 коп. є законними обґрунтованими та такими що підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У ч. 1 ст. 73 ГПК України вказано, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За умовами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відтак, в повній мірі дослідивши матеріали справи, врахувавши наведені правові норми та перевіривши суми заявлених вимог, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради до ОСОБА_1 підприємства "Експерт-Брокер КСН" є обгрунтованими, підтвердженими належними доказами та такими, що підлягають задоволенню в сумі 26 994 грн. 49 коп. основного боргу з орендної плати та 4 507 грн. 01 коп. пені.

Враховуючи положення ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі в сумі 1 762 грн. 00 коп.

Окрім того, судом встановлено, що при поданні даного позову позивачем надлишково сплачено судовий збір у розмірі 881,00 грн.

Суд звертає увагу позивача, що пунктом 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, у разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Керуючись ст. ст. 129, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 підприємства "Експерт-Брокер КСН" (35711, Рівненська обл., Здолбунівський район, с. Уїздці, вул. Рівненський шлях,10а, ) на користь Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради (33028, ОСОБА_3, вул. Соборна, 12а, ) - 26 994 (двадцять шість тисяч девятсот девяносто чотири) грн. 49 коп. заборгованості, 4 507 (чотири тисчі пятсот сім) грн. 01 коп. пені та 1762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. витрат по оплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду Рівненської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції в порядку встановленому ст.ст. 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "11" жовтня 2018 року.

Суддя Бережнюк В.В.