РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.10.2018Справа №910/1885/18

За позовомПриватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування"
доПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта"
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору,
на стороні позивача:1) ОСОБА_1
на стороні відповідача:2) ОСОБА_2
простягнення 100 000,00 грн.
Суддя Бойко Р.В.

секретар судового засідання Баринова О.І.

Представники учасників справи:
від позивача:Грищенко К.В.
від відповідача:Негрич С.Ю.
від третьої особи-1:не з'явився
від третьої особи-2:не з'явився
В С Т А Н О В И В:

У лютому 2018 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування" звернулось до господарського суду міста Києва із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" про стягнення 100 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем, на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №18250а6ка від 01.09.2016 та у зв'язку з настанням 02.12.2016 дорожньо-транспортної пригоди, було сплачено страхувальнику автомобіля Hyundai Santa FE, державний номер НОМЕР_2, - ОСОБА_1, страхове відшкодування. Відповідальність особи, яка керувала автомобілем ГАЗ, державний номер НОМЕР_1, - ОСОБА_2, та яку позивач вважає винною у скоєнні спірної дорожньо-транспортної пригоди, застрахована Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" на підставі договору (полісу) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/0365167, а тому, на думку позивача, обов'язок з відшкодування завданих збитків в частині 100 000,00 грн. покладається на відповідача.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.02.2018 відкрито провадження у справі №910/1885/18; вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; залучено до участі у справі ОСОБА_1 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача та призначено підготовче судове засідання на 13.03.2018.

Суть відзиву відповідача на позовну заяву, поданого через відділ діловодства суду 02.03.2018, полягає у тому, що вина особи, яка керувала автомобілем ГАЗ, державний номер НОМЕР_1, - ОСОБА_2, не встановлена у судовому порядку. Крім того, відповідач вказує, що позивач вже звертався до суду із аналогічним позовом до відповідача, однак ухвалою господарського суду міста Києва від 14.09.2017 у справі №910/11384/17 позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" залишено без розгляду у зв'язку з ненаданням позивачем доказів вини ОСОБА_2

Суть відповіді позивача на відзив, поданої в судовому засіданні 13.03.2018, зводиться до того, що у висновку №81-12/16 від 26.12.2016 експертом встановлено, що дії ОСОБА_2 не відповідають вимогам п.п. 10.9, 10.10 Правил дорожнього руху і така невідповідність перебуває у причиново-наслідковому зв'язку із з виникненням дорожньо-транспортної пригоди. Також у даній відповіді на відзив відповідач вказує, що відсутність постанови (вироку) про притягнення винної особи до адміністративної (кримінальної) відповідальності не свідчить про відсутність підстав для цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.03.2018 задоволено клопотання Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" про витребування доказів, витребувано у Києво-Святошинського районного суду Київської області належним чином засвідчені копії адміністративної справи №369/11419/16-п та відкладено підготовче засідання на 29.03.2018.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.03.2018 залучено до участі у справі ОСОБА_2 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача та повідомлено його, що підготовче засідання, призначене на 29.03.2018.

19.03.2018 представником позивача через відділ діловодства суду надано на виконання вимог ухвали суду від 15.03.2018 документи на підтвердження направлення заяв по суті справи залученим третім особам.

26.03.2018 представником позивача через відділ діловодства суду надано копії адміністративної справи №369/11419/16-п.

27.03.2018 через відділ діловодства суду від третьої особи-2 надійшли пояснення з доказами їх направлення іншим учасникам справи, згідно змістом яких представник ОСОБА_2, вказує, що висновок автотехнічного дослідження, наданий в рамках розгляду справи №369/11419/16-п, не є експертним дослідженням в розмінні ст. 98 Господарського процесуального кодексу України, оскільки: 1) експерт не попереджався про кримінальну відповідальність за складання завідомо неправдивого висновку; 2) висновок не містить посилань на те, що його підготовлено для подання до суду; 3) до висновку не додано доказів, що підтверджують кваліфікацію експерта та статус суб'єкта оціночної діяльності; 4) ґрунтується, в тому числі, на вихідних даних зі слів третьої особи-1, які відсутні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та були надані нею при замовленні дослідження.

Таким чином, третя особа-2 вказує, що в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують наявність вини ОСОБА_2 у спричиненні спірної ДТП, а судовим рішення його вина не встановлена. Крім того, третя особа-2 вказує, що орієнтовний розрахунок витрат, які вона очікує повести у зв'язку із розглядом даної справи складає 8 000,00 грн.

У зв'язку з наведеним представником третьої особи-2 подано разом із поясненнями клопотання про призначення судової автотехнічної експертизи, оплату за проведення якої просить покласти на ОСОБА_2

Ухвалою господарського суду міста Києва від 29.03.2018 призначено по справі №910/1885/18 судову автотехнічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз; визначено перелік питань, які поставлені на вирішення експертів; витрати по проведенню експертизи покладено на ОСОБА_2; зупинено провадження у справі №910/1885/18 до отримання висновку експерта.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.05.2018 поновлено провадження у справі №910/1885/18 для розгляду клопотання судових експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України про надання додаткових матеріалів, необхідних для дачі висновку, задоволено відповідне клопотання експертів та зупинено провадження у справі №910/1885/18 на час проведення експертизи.

27.07.2018 до господарського суду міста Києва від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України надійшов висновок експертів №8819/18-52 від 16.07.2018 з матеріалами справи №910/1885/18.

Так, згідно висновку №8819/18-52 від 16.07.2018 за результатами проведення судової авто технічної експертизи було встановлено, що з технічної точки зору причиною виникнення спірної дорожньо-транспортної пригоди є дії водія ОСОБА_2, який керував автомобілем ГАЗ, державний номер НОМЕР_1, які не відповідають вимогам п.п.10.10, 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху, натомість як в діях ОСОБА_1, яка керувала автомобілем Hyundai Santa FE, державний номер НОМЕР_2, з технічної точки зору не вбачається невідповідності вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.08.2018 поновлено провадження у справі №910/1885/18; продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів; підготовче засідання призначено на 04.09.2018; запропоновано учасникам справи надати суду у строк до 03.09.2018 додаткові письмові пояснення з приводу обставин справи з урахуванням висновку №8819/18-52 від 16.07.2018.

Протокольною ухвалою господарського суду міста Києва від 04.09.2018 відкладено підготовче засідання на 13.09.2018 у зв'язку з неналежним повідомленням третьої особи-2 про місце, дату та час підготовчого засідання.

Протокольною ухвалою господарського суду міста Києва від 13.09.2018 закінчено підготовче провадження у справі №910/1885/18 та призначено її до розгляду по суті на 02.10.2018.

В судове засідання 02.10.2018 представники сторін з'явились, надали пояснення по суті спору, за змістом яких представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, а представник відповідача проти позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні.

Треті особи в судове засідання 02.10.2018 не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча про місце, дату та час засідання були належним чином повідомлені, у зв'язку з чим суд вирішив за можливе розглянути даний спір за відсутності третіх осіб.

В судовому засіданні 02.10.2018 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судовому засіданні здійснювалася фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників справи (в тому числі, надані у передніх засіданнях), всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.09.2016 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АХА Страхування" (страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту "Все включено" №18250а6ка (надалі - "Договір"), об'єктом страхування за яким є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням майном, а саме: автомобілем Hyundai Santa FE, державний номер НОМЕР_2, на випадок настання страхових випадків, зокрема, пошкодження чи знищення транспортного засобу або його частин внаслідок ДТП.

Строк дії Договору до з 12.09.2016 по 11.09.2017 (п. 19 Договору).

02.12.2016 близько 20 год. 30 хв. по вул. Леніна в с. Гореничі сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участі автомобілів Hyundai Santa FE, державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, та ГАЗ, державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Факт настання спірної ДТП не спростовується учасниками справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, копією справи №369/11419/16-п.

У зв'язку із зверненням ОСОБА_1 із повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу від 02.12.2016, на підставі страхового акту №АХА2183961 від 28.12.2016, розрахунку страхового відшкодування, здійсненого з урахуванням ремонтної калькуляції №1.003.16.0 від 23.12.2013 та рахунку ТОВ "Едем-Авто" №ЕС000010903 від 12.12.2016, позивач, виконуючи свої зобов'язання за Договором, здійснив відшкодування завданої шкоди внаслідок спірної ДТП шляхом виплати коштів страхувальнику у сумі 199 994,77 грн. шляхом їх перерахування СТО (ТОВ "Едем-Авто"), що підтверджується платіжним дорученням №295613 від 29.12.2016.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, у зв'язку із здійсненням страхового відшкодування на користь третьої особи-1 позивачем набуто право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частинами 1 та 2 статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28.12.2016 у справі №369/11419/16-п ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 340,00 грн.

Постановою Апеляційного суду Київської області від 30.01.2017 у справі №369/11419/16-п апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28.12.2016 у справі №369/11419/16-п щодо ОСОБА_1 скасовано, а провадження у справі закрито.

Вказана постанова апеляційного суду мотивована тим, що зібрані по справі докази не підтверджують вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відтак, оскільки судовим рішенням не встановлено особу, з вини якої настала спірна ДТП, суд вбачає за необхідне самостійно визначити таку особу.

Визначаючи вину особи у настанні спірної ДТП, суд виходить з того, що, по-перше, зважаючи на відсутність посилань учасників справи на наявність іншої особи (не залученої до участі у розгляді даної справи), з вини якої настала спірна дорожньо-транспортна пригода, то фактично учасниками ДТП є виключно треті особи.

При цьому, у створенні дорожньо-транспортної пригоди завжди наявні неправомірні дії (вина) одного з учасників такої пригоди, або обох учасників, оскільки дотримання учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху України за відсутності вини іншої особи (наприклад, комунального підприємства з утримання дорожніх шляхів) виключає можливість настання дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, у даному випадку спірна дорожньо-транспортна пригода могла настати виключно за наявності неправомірних дій в частині недотримання Правил дорожнього руху України або третьою особою-1, або третьою особою-2, або обома третіми особами.

Постановою Апеляційного суду Київської області від 30.01.2017 у справі №369/11419/16-п закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності з огляду на недоведеність її вини у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З метою встановлення особи, з вини якої 02.12.2016 трапилась ДТП судом було призначено автотехнічну експертизу, за наслідками проведення якої було складено висновок №8819/18-52 від 16.07.2018.

Згідно висновків судових експертів з технічної точки зору причиною виникнення спірної дорожньо-транспортної пригоди є дії водія ОСОБА_2, який керував автомобілем ГАЗ, державний номер НОМЕР_1, які не відповідають вимогам п.п.10.10, 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху, натомість як в діях ОСОБА_1, яка керувала автомобілем Hyundai Santa FE, державний номер НОМЕР_2, з технічної точки зору не вбачається невідповідності вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху.

Частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідач та третя особа-2 своїм правом на доведення того, що спірна дорожньо-транспортна пригода настала не з вини ОСОБА_2, не скористались та не надали відповідних доказів, як і не спростовували встановлених судовими експертами висновків, в той час як у суду відсутні підстави для їх відхилення.

Відтак, суд приходить до висновку, що дорожньо-транспортна пригода сталась у зв'язку з порушенням Правил дорожнього руху України третьою особою-2.

За таких обставин, спірна дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було завдано механічних пошкоджень автомобілям Hyundai Santa FE, державний номер НОМЕР_2, та ГАЗ, державний номер НОМЕР_1, настала з вини ОСОБА_2.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля ГАЗ, державний номер НОМЕР_1, станом на 02.12.2016 була застрахована відповідачем на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/0365167.

Наведеним договором (поліс №АК/0365167) передбачено, що франшиза становить 0, а ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб - 100 000,00 грн.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Нормою ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

На підтвердження розміру витрат, завданих спірною ДТП автомобілю страхувальника за Договором, позивачем було надано суду страховий акт №АХА2183961 від 28.12.2016, розрахунку страхового відшкодування, ремонтну калькуляцію №1.003.16.0 від 23.12.2013 та рахунок СТО (ТОВ "Едем-Авто") №ЕС000010903 від 12.12.2016 та платіжне доручення №295613 від 29.12.2016.

З аналізу ч. 1 ст. 990 Цивільного кодексу України та ст.ст. 25, 26 Закону України "Про страхування" вбачається, що сама по собі відсутність звіту про оцінку витрат, пов'язаних з відновленням транспортного засобу, не є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування за умови підтвердження розміру оціненої шкоди іншими доказами по справі.

Пунктом 7.38 Методики передбачено, що значення коефіцієнту фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для мототехніки.

Відповідно до Свідоцтва серії САО №149779 про державну реєстрацію транспортного засобу автомобіля Hyundai Santa FE, державний номер НОМЕР_2, рік випуску вказаного автомобіля - 2012 і на момент ДТП строк його експлуатації не перевищував 7 - ми років, а тому коефіцієнт фізичного зносу дорівнював нулю.

Сторонами не наведено, а судом не встановлено інших обставин, за яких згідно Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів необхідно здійснити перерахунок збитку, заподіяного власнику транспортного засобу, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу. Таким чином, суд приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджено вартість відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу у розмірі 199 994,77 грн.

З наявного в матеріалах справи платіжного доручення №295613 від 29.12.2016 вбачається, що позивачем на підставі рахунку №ЕС000010903 від 12.12.2016 було виплачено СТО страхове відшкодування згідно страхового акту у розмірі 199 994,74 грн., а отже, до ПАТ "СК "АХА Страхування" перейшло в межах вказаної суми право вимоги страхового відшкодування до ПАТ "НАСК "Оранта".

Судом встановлено, що до позивача перейшли всі права потерпілого згідно ст. 512 Цивільного кодексу України, а тому, оскільки правовідносини між потерпілим та страховиком за полісом ОСЦВВТЗ (відповідач) регулюються Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", заміна кредитора в зобов'язанні не змінює їх суті та норми, якою вони регулюються.

У своєму позові Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування" вказує, що 16.05.2017 звернулось до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" з заявою про сплату суми страхового відшкодування №2302АХА/АГ.

Факти звернення позивача до відповідача із заявами про виплату страхового відшкодування у березні 2017 року та у квітні 2017 року також підтверджується Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" у своєму відзиві.

Проте, за поясненнями відповідача, ним було відмовлено позивачу у здійснені страхового відшкодування з тих підстав, що вина ОСОБА_2 у настанні спірної дорожньо-транспортної пригоди є не встановленою.

Судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було завдано пошкоджень автомобілю Hyundai Santa FE, державний номер НОМЕР_2, настала з вини третьої особи-2, то суд дійшов висновку, а відтак відмова ПАТ "НАСК "Оранта" у виплаті страхового відшкодування є необґрунтованою.

Станом на день розгляду даної справи відповідачем не надано доказів на спростування твердження позивача, що ПАТ "НАСК "Оранта" не здійснило відшкодування шкоди, а відтак строк виконання відповідачем зобов'язання по страховому відшкодуванню шкоди, завданої автомобілю Hyundai Santa FE, державний номер НОМЕР_2, настав.

Враховуючи визначені полісом №АК/0365167 розмір франшизи - 0 та ліміт відповідальності - 100 000,00 грн., встановлений судом розмір вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, право на відшкодування якого перейшло до позивача, - 199 994,74 грн., відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати в розмірі 100 000,00 грн.

Щодо інших доводів відповідача, викладених у заявах по суті справи, суд зазначає, що у п. 23 Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 (заява №63566/00) "Пронін проти України" зазначено, що п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 13, 74, 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7-Д; ідентифікаційний код 00034186) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" (04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8; ідентифікаційний код 20474912) суму страхового відшкодування у розмірі 100 000 (сто тисяч) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят два) грн. 00 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.17.5 ч.1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду або через господарський суд міста Києва.

Повний текст рішення складено 11.10.2018.

Суддя Р.В. Бойко