УХВАЛА

м. Київ

04.07.2018Справа № 910/5837/18

За позовомОСОБА_1
до Публічного акціонерного товариства «ДіВі Банк»
провизнання недійсним рішення загальних зборів

Суддя Смирнова Ю.М.

від позивачаОСОБА_2 - представник
від відповідачаМельник М.М. - представник

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «ДіВі Банк» та просить суд визнати недійсним з моменту прийняття рішення чергових Загальних зборів Публічного акціонерного товариства «ДіВі Банк» від 25-27 квітня 2017 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивача не було повідомлено про проведення чергових Загальних зборів акціонерів, а також про внесення змін до проекту порядку денного, у зв'язку з чим порушено права позивача як акціонера: по підготовці до розгляду питань порядку денного; по наданню своїх пропозицій щодо запропонованих питань (в тому числі, які додатково з'явились у порядку денному); на обов'язкове включення пропозицій (як акціонера, який володіє більш ніж 5% акцій) до проекту порядку денного загальних зборів акціонерів; на реєстрацію для участі у загальних зборах акціонерів; на можливість участі у загальних зборах акціонерів; на надання своїх доводів, міркувань та пропозицій з приводу покращення фінансового стану банківської установи, надання пропозицій щодо інвестування грошових коштів у банк та пошук відповідних пропозицій інвесторів тощо.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.05.2018 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №910/5837/18, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 04.06.2018.

В судових засіданнях 04.06.2018 та 14.06.2018 оголошувалась перерва до 14.06.2018 та 04.07.2018 відповідно.

22.06.2018 через відділ діловодства суду надійшла заява про зміну предмета позову, якій позивач просить суд визнати недійсним з моменту прийняття рішення чергових (річних) Загальних зборів Публічного акціонерного товариства «ДіВі Банк», оформленого протоколом №27 від 25.04.2018 (по питаннях 1 - 13).

Заяву позивача про зміну предмета позову прийнято судом до розгляду.

27.06 2018 від позивача надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову, в якій позивач просить суд:

- заборонити Публічному акціонерному товариству «ДіВі Банк» та всім його посадовим особам вчиняти дії, спрямовані на виконання Плану припинення здійснення банківської діяльності ПАТ «ДіВі Банк» без припинення юридичної особи в результаті ліквідації, що затверджений Загальними зборами ПАТ «ДіВі Банк», протокол №27 від 25.04.2018;

- заборонити суб'єктам державної реєстрації, визначеним Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», вчиняти реєстраційні дії щодо Публічного акціонерного товариства «ДіВі Банк», а саме: здійснювати державну реєстрацію змін до організаційно-правової форми ПАТ «ДіВі Банк», здійснювати державну реєстрацію змін до відомостей про ПАТ «ДіВі Банк» в частині виключення слова «банк» та здійснювати затвердження установчих документів в новій редакції.

В судовому засіданні представник позивача заяву про вжиття заходів забезпечення позову підтримав.

Заява мотивована тим, що оскаржуваним рішенням чергових Загальних зборів акціонерів ПАТ «ДіВі Банк», в тому числі прийнято рішення про припинення банківської діяльності ПАТ «ДіВі Банк» без припинення юридичної особи та затвердження Плану припинення банківської діяльності ПАТ «ДіВі Банк» без припинення юридичної особи. Виконання Плану припинення банківської діяльності ПАТ «ДіВі Банк» без припинення юридичної особи матиме наслідком відкликання банківської ліцензії ПАТ «ДіВі Банк» Національним банком України, що, за твердженням позивача, зробить неможливим поновлення прав ОСОБА_1 у разі задоволення її позову про визнання недійсним рішення чергових Загальних зборів акціонерів ПАТ «ДіВі Банк».

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з ч. 4 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України у заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів.

Отже, з положень 4 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України слідує, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

При цьому, у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заявлені в рамках даної справи вимоги мотивовані порушенням прав позивача як акціонера ПАТ «ДіВі Банк» по підготовці до розгляду питань порядку денного, по наданню своїх пропозицій щодо запропонованих питань (в тому числі, які додатково з'явились у порядку денному), на обов'язкове включення пропозицій (як акціонера, який володіє більш ніж 5% акцій) до проекту порядку денного загальних зборів акціонерів, на реєстрацію для участі у загальних зборах акціонерів, на можливість участі у загальних зборах акціонерів, на надання своїх доводів, міркувань та пропозицій з приводу покращення фінансового стану банківської установи, надання пропозицій щодо інвестування грошових коштів у банк та пошук відповідних пропозицій інвесторів тощо. Тобто, фактично даний позов спрямовано на захист прав позивача на участь в управлінні господарською організацією.

Водночас, звертаючи до суду із даною заявою, позивач не надав доказів існування фактичних обставин, з якими пов'язується необхідність вжиття заходів до забезпечення позову, про застосування яких просить позивач. Зокрема, позивачем не доведено, що невжиття наведених ним заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

З огляду на викладене, враховуючи, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів існування обставин, які в розумінні ст.ст. 136, 137 Господарського процесуального кодексу України можуть бути підставами для вжиття заходів забезпечення позову у даній справі, заява ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 136 - 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

1. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України та п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва протягом 10 днів з дня складення ухвали.

Суддя Ю.М. Смирнова