РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.09.2018Справа № 910/7058/18

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Софа ЛТД»
до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк»
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Компас Х»
про присудження до виконання обов'язку в натурі

Суддя Смирнова Ю.М.

Секретар судового засідання Багнюк І.І.

Представники:

від позивачаМайоров В.О.
від відповідачаЛісовський С.В.
від третьої особине з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Софа ЛТД» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», в якому просить суд присудити до виконання Публічному акціонерному товариству Комерційному банку «Приватбанк» обов'язку і натурі, а саме: передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Софа ЛТД» оригінали кредитного договору №4К14363И від 04.12.2015 та усіх інших документів, що підтверджують перехід ТОВ «Софа ЛТД» права вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компас Х» за вищезазначеним кредитним договором (платіжні доручення, квитанції тощо та всі інші документи, які свідчать про їх виконання, на підставі договору поруки №4К14363И/П від 25.10.2016).

Позовні вимоги мотивовані тим, що між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компас Х» укладено кредитний договір від 04.12.2015 №4К14363И. З метою забезпечення виконання даного кредитного договору між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Софа ЛТД» був укладений договір поруки №4К14363И/П від 25.10.2016 шляхом використання електронного цифрового підпису згідно п. 17 договору поруки. 26.10.2016 позивач як поручитель виконав обов'язок боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Компас Х» перед кредитором - Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» за вказаним кредитним договором, а саме погасив борг в сумі 36027124,09 грн згідно платіжного доручення №360 від 26.10.2016. У разі виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов'язок боржника, що відповідає ст. 556 Цивільного кодексу України. Однак відповідач відмовляється надати позивачу вище перелічені документи, чим порушує право позивача на визнання його новим кредитором.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.06.2018 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №910/7058/18, залучено до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Компас Х» третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача та призначено підготовче засідання у справі на 04.07.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.07.2018 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Софа ЛТД» у задоволенні клопотань про витребування доказів та про залучення Національного банку України та Національного антикорупційного бюро України до участі у справі третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

У підготовчому засіданні 04.07.2018 оголошувалась перерва до 07.08.2018.

12.07.2018 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позову заперечує, вказуючи на те, що позивач належними та допустимими доказами не довів виконання ним обов'язку боржника у обсязі, що мав би наслідком припинення всіх зобов'язань боржника перед відповідачем. При цьому, відповідач звертає увагу, що перехід до поручителя прав кредитора у зобов'язанні після виконання ним обов'язку боржника відбувається в силу прямої вказівки в законі (та будь-яких інших дій для переходу такого права вчиняти не потрібно), а також зазначає, що положеннями договору не передбачено обов'язку передавати поручителю саме оригінали документів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.08.2018 продовжено строк підготовчого провадження у справі №910/7058/18 на 30 днів та оголошено перерву у підготовчому засіданні до 27.08.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.08.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 27.09.2018.

Представник позивача у судове засідання з'явився, позов підтримав.

Представник відповідача у судове засідання з'явився, проти задоволення позову заперечив з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву.

Третя особа представників в судове засідання не направила, пояснень по справі не надала, своїм правом не скористалася.

У судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

25.10.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Софа ЛТД» (поручитель) та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» (кредитор) було укладено договір поруки №4К14363И/П (надалі - Договір поруки), предметом якого є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Компас Х» (боржник) своїх зобов'язань за кредитним договором від 04.12.2015 №4К14363И (далі - Кредитний договір), а саме: з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до Кредитного договору.

За правовою природою договір №4К14363И/П від 25.10.2018 є договором поруки.

Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до п. 2 Кредитного договору поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов'язку боржника за кредитним договором з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до Кредитного договору.

Згідно зі ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За змістом п. 4 Договору, у випадку невиконання боржником зобов'язань за Кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники у сумі заборгованості за кредитом та у сумі відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни відповідно до кредитного договору.

Згідно зі ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем).

Відповідно до ч. 2 ст. 556 Цивільного кодексу України до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

У відповідності до п. 8 Договору поруки до поручителя, що виконав обов'язки боржника за кредитним договором, переходять всі права кредитора за Кредитним договором і договору(ам) застави (іпотеки), укладеним в цілях забезпечення виконання зобов'язань боржника перед кредитором за Кредитним договором у частині виконаного зобов'язання.

За приписами ч. 1 ст. 556 Цивільного кодексу України після виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов'язок боржника.

Пунктом 10 Договору поруки передбачено, що кредитор зобов'язаний у випадку виконання поручителем обов'язку боржника за кредитним договором передати поручителю впродовж 5 робочих днів Банку з моменту виконання обов'язку належним чином посвідчені копії документів, що підтверджують обов'язки боржника за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що боржник не виконував своїх боргових зобов'язань перед відповідачем за Кредитним договором, а тому Товариство з обмеженою відповідальністю «Софа ЛТД» як поручитель здійснило погашення заборгованості за даним Кредитним договором на загальну суму 36027124,09 грн (згідно платіжного доручення №360 від 26.10.2016), відповідно, до позивача перейшли всі права кредитора за Кредитним договором. Відтак, для реалізації права вимоги до боржника про виконання своїх зобов'язань перед поручителем по сплаті боргу, позивач вказує на наявність підстав для зобов'язання відповідача передати позивачу оригінали кредитного договору №4К14363И від 04.12.2015 та усіх інших документів, що підтверджують перехід ТОВ «Софа ЛТД» права вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компас Х» за Кредитним договором (платіжні доручення, квитанції тощо та всі інші документи, які свідчать про їх виконання, на підставі договору поруки №4К14363И/П від 25.10.2016).

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, юридичні особи мають право звертатись до господарського суду за захистом своїх оспорюваних або порушених прав.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Зі змісту позовних вимог слідує, що в даному випадку позивач просить суд застосувати спосіб захисту, передбачений п. 5 ч.2 ст. 16 Цивільного кодексу України, а саме - примусове виконання обов'язку в натурі.

Суд відзначає, що такий спосіб захисту як примусове виконання обов'язку в натурі застосовується у тих випадках, коли відповідач зобов'язаний був вчинити певні дії по відношенню до позивача, але відмовився або уникає можливості виконати свій обов'язок. Тобто цей засіб захисту застосовується за наявності зобов'язальних правовідносин між позивачем та відповідачем.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події.

Згідно зі ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем не заперечується факт укладення Договору поруки №4К14363И/П від 25.10.2018, отримання коштів від позивача в сумі 36027124,09 грн згідно платіжного доручення №360 від 26.10.2016, зарахування вказаних коштів в рахунок погашення заборгованості по поверненню кредиту та сплати відсотків (як це передбачено умовами Договору поруки), а також не подано доказів повернення цих коштів як помилково перерахованих у зв'язку з відсутністю укладеного з ним Договору поруки №4К14363И/П.

Водночас, суд відзначає, що ані умовами укладеного між сторонами Договору поруки, ані положеннями чинного законодавства України (в тому числі нормами ч.1 ст. 556 Цивільного кодексу України, на яку посилається позивач) не передбачено обов'язку кредитора передати поручителю саме оригінали документів, що підтверджують обов'язок боржника.

Положеннями Договору поруки (а саме: п. 10 Договору) визначено, що у випадку виконання поручителем обов'язку боржника за кредитним договором кредитор зобов'язаний передати поручителю належним чином посвідчені копії таких документів.

При цьому, позивачем не наведено жодних актів законодавства, з яких би безпосередньо виникав обов'язок відповідача виконати дії, про зобов'язання вчинення яких просить позивач, а також не доведено існування будь-яких інших підстав виникнення у відповідача обов'язку передати позивачу оригінали відповідних документів.

Крім того, позивачем не надано доказів звернення до відповідача з вимогою надати документи, які підтверджують обов'язки боржника за кредитними договорами.

Отже, позивачем належними і допустимими доказами в розумінні ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України не доведено існування у відповідача обов'язку передати позивачу оригінали кредитного договору №4К14363И від 04.12.2015 та усіх інших документів, що підтверджують перехід ТОВ «Софа ЛТД» права вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компас Х» за вищезазначеним кредитним договором (платіжні доручення, квитанції тощо та всі інші документи, які свідчать про їх виконання, на підставі договору поруки №4К14363И/П від 25.10.2016), та не доведено порушення відповідачем прав та законних інтересів позивача.

За таких обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Софа ЛТД» є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Інші доводи та заперечення сторін судом розглянуті та відхилені як такі, що на результат вирішення спору - відмови у задоволенні позову з наведених вище підстав, впливу не мають.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. При цьому, згідно з п.п.17.5 п. 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено: 16.10.2018.

Суддя Ю.М. Смирнова