ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/9741/13

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Пєскова В.Г. - головуючий, Катеринчук Л.Й., Погребняка В.Я.,

за участю секретаря судового засідання - Анісімової М.О.;

за участю представників:

Державного підприємства «Українська авіаційна транспортна компанія» в особі керуючого санацією Філевського О.В. - Шуліми Д.В.,

ОСОБА_6 прийняв участь у судовому засіданні особисто,

розглянув касаційну скаргу Державного підприємства «Українська авіаційна транспортна компанія» в особі керуючого санацією Філевського О.В.

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.06.2018

у складі колегії суддів: Верховця А.А. (головуючий), Пантелієнка В.О., Доманської М.Л.

та на ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.10.2017

у складі судді Пасько М.В.

за заявою ОСОБА_6

до Державного підприємства «Українська авіаційна транспортна компанія»

про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 41 622, 35 грн

в межах справи за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Залар»

до Державного підприємства «Українська авіаційна транспортна компанія»

про визнання банкрутом.

За результатами розгляду касаційної скарги Касаційний господарський суд

В С Т А Н О В И В:

Хронологія подій та опис фактів, встановлених судами першої та апеляційної інстанції

1. У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/9741/13 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Залар» про банкрутство Державного підприємства «Українська авіаційна транспортна компанія» (далі - ДП «УАТК»), оскільки останнє неспроможне сплатити борг.

Обґрунтування позову

2. 11.08.2017 року до суду надійшла заява ОСОБА_6 в межах даної справи про банкрутство боржника про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу на суму 18 378, 70 грн. У подальшому, з урахуванням поданих заяв про уточнення позовних вимог від 18.09.2017 та від 27.09.2017, заявник просив стягнути з боржника 41 622, 35 грн.

3. Посилання зроблені на те, що рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 05.12.2006 визнано незаконним наказ від 26.06.2006 № 605-п про звільнення ОСОБА_6, поновлено ОСОБА_6 на роботі у Державному підприємстві «Українська авіаційна транспортна компанія» на посаді начальника відділу сертифікації льотного складу та методичної роботи, стягнуто з Державного підприємства «Українська авіаційна транспортна компанія» на користь ОСОБА_6 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу, добові витрати за час перебування у відрядженні та моральну шкоду і судові витрати. Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати в сумі 10 005, 60 грн допущено до негайного виконання. Оскільки ДП «УАТК» не вжито належних заходів на виконання зазначеного рішення суду про поновлення на роботі ОСОБА_6 із забезпеченням відповідного робочого місця, то заявник просив стягнути 41 622, 35 грн за час вимушеного прогулу з 28.06.2017 по 17.10.2017.

Розгляд справи судами

4. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.10.2017, залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.06.2018, задоволено заяву ОСОБА_6 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу на суму 41 622, 35 грн в межах справи № 910/9741/13 та стягнуто з ДП «УАТК» на користь ОСОБА_6 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 28.06.2017 по 17.10.2017 на загальну суму 41 622, 35 грн, а також останнього визнано кредитором боржника на загальну суму 375 141, 70 грн, з урахуванням ухвал Господарського суду міста Києва від 20.03.2014, 27.09.2016, 30.03.2017 та 27.06.2017.

5. Судові рішення мотивовані тим, що матеріали справи не містять жодних доказів того, що ДП «УАТК» вжито належних заходів на виконання рішення суду про поновлення позивача на роботі із забезпеченням відповідного робочого місця, а тому відповідач повинен відшкодувати ОСОБА_6 за час вимушеного прогулу середній заробіток з 28.06.2017 по 17.10.2017 на загальну суму 41 622, 35 грн.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

А. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

6. ДП «УАТК» в особі керуючого санацією Філевського О.В. подало касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.06.2018 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.10.2017 з проханням про їх скасування та ухвалення нового рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_6

Посилання зроблені на неповне дослідження обставин, що мають значення для справи. Зокрема, що на виконання рішення Дарницького районного суду міста Києва від 05.12.2006 ОСОБА_6 поновлено на посаді начальника відділу сертифікації льотного складу та методичної роботи. До затвердженого судом плану санації ДП «УАТК» ОСОБА_6 як кредитор боржника жодних зауважень не подавав, хоча цим планом санації передбачалося реорганізація ДП «УАТК», а новим штатним розписом не передбачена посада начальника відділу сертифікації льотного складу та методичної роботи.

Б. Доводи відзиву на касаційну скаргу.

7. 18.09.2018 до Верховного Суду від ОСОБА_6 надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому з посиланням на правильність застосування судами нори права наведено прохання залишити без змін оскаржені судові рішення.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА

8. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод

Стаття 6 Право на справедливий суд

1. Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру …

9. Господарський процесуальний кодекс України (у редакції до 15.12.2017)

Стаття 33. Обов'язок доказування і подання доказів

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Стаття 54. Форма і зміст позовної заяви

Позовна заява подається до господарського суду в письмовій формі і підписується повноважною посадовою особою позивача або його представником, прокурором, громадянином - суб'єктом підприємницької діяльності або його представником.

Позовна заява повинна містити:

1) найменування господарського суду, до якого подається заява;

2) найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за його наявності для фізичних осіб) сторін, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання (для фізичних осіб), ідентифікаційні коди суб'єкта господарської діяльності за їх наявності (для юридичних осіб) або реєстраційний номер облікової картки фізичної особи-платника податків за його наявності;

2-1) документи, що підтверджують за громадянином статус фізичної особи-підприємця;

3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; суми договору (у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні господарських договорів);

4) зміст позовних вимог; якщо позов подано до кількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство, на підставі якого подається позов;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися;

6-1) відомості про вжиття запобіжних заходів відповідно до розділу V-1 цього Кодексу;

7) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви.

У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, якщо вони необхідні для правильного вирішення спору.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи

і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

А. Щодо суті касаційної скарги

10. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

11. Здійснивши перевірку правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

12. Задовольняючи позов, суди першої та апеляційної інстанції виходили з того, що ДП «УАТК» не подано жодних доказів щодо вжиття належних заходів на виконання рішення суду про поновлення позивача на роботі із забезпеченням відповідного робочого місця.

13. Водночас, такий висновок судів попередніх інстанцій є передчасним.

Більше того, судом першої інстанції не взято до уваги, що позивач всупереч вимогам статей 33, 54 ГПК України не зазначив доказів, що підтверджують позов.

При цьому, беручи до уваги, що позов виник не лише з трудових правовідносин, але і стосується відносин у справі про банкрутство боржника, зокрема, щодо внесення змін до реєстру вимог кредиторів, то судова колегія вважає, що позивач відповідно до положень статті 54 ГПК України повинен був додати до позовної заяви документи та інші докази, на яких ґрунтуються позовні вимоги. Однак, ОСОБА_6 це не було зроблено.

14. Крім того, Судова колегія констатує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.06.2018 у справі № 814/803/17 вказала, що визначальним принципом господарського судочинства є змагальність сторін.

Колегія суддів бере до уваги цю правову позицію та вважає її цілком обґрунтованою при розгляді справ у порядку позовного провадження.

Проте, у цій ситуації, коли позов заявлено у межах справи про банкрутство і відповідно вирішення цього спору стосується, крім сторін позову, інтересів великого кола осіб (кредиторів боржника) та має прямим наслідком розгляд питання зміни розміру ліквідаційної маси боржника, то, на переконання судової колегії, крім принципу змагальності сторін суди повинні були керуватися і принципом об'єктивної істини, який вимагає перевірки відповідності стверджень або заперечень сторін їх дійсній наявності чи відсутності стосовно існуючих об'єктивно речей, фактів, ідей.

Але судами не було дотримано цього принципу судочинства, оскільки надано поверхневу оцінку доводам ДП «УАТК».

15. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, суд касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

16. Верховний Суд вважає, що ті доводи, що їх наводив боржник при розгляді справи в судах першої і апеляційної інстанцій, не є очевидно необґрунтованими, що вимагало від суду першої та апеляційної інстанцій їх повного дослідження, надання їм оцінки і відображення у судових рішеннях.

17. Європейський суд з прав людини, досліджуючи питання права на справедливий суд крізь призму повноти судового рішення, зазначив, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), від 27 вересня 2001 року № 49684/99). Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя.

18. Відповідно до положень статті 236 ГПК України обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Рішення суду має прийматися і цілковитій відповідності з нормами матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

19. Водночас ухвалені судами першої та апеляційної інстанцій судові рішення у цій справі зазначеним вимогам не відповідають.

20. З огляду на це Верховний Суд вбачає низку істотних питань, що їх належить вирішити у цій справі:

1) Питання поновлення роботодавцем ОСОБА_6 на посаді начальника відділу сертифікації льотного складу та методичної роботи;

2) Питання нез'явлення протягом тривалого часу ОСОБА_6 на роботі після поновлення на посаді;

3) Питання видачі ОСОБА_6 у 2011 році трудової книжки;

4) Питання причин відсутності трудової книжки у володінні підприємства-роботодавця.

Лише за умови встановлення істини при вирішенні зазначених вище питань судове рішення буде належно обґрунтованим.

21. Судова колегія вважає, що допущені процесуальні порушення є такими помилками, які не забезпечили справедливого розгляду справи. Рішення судів, прийняті з порушенням норм процесуального права, не можуть вважатися такими, що відповідають приписам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про право на справедливий суд, а тому підлягають скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

22. За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій було порушено принцип повноти оцінки доказів та їх відображення у прийнятих судових рішеннях, якими вирішувався спір по суті, що вимагає направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

23. Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно врахувати наведене, ретельно перевірити доводи боржника, а також на підставі належних і допустимих доказів встановити обґрунтованість (необґрунтованість), доведеність (недоведеність) позовних вимог, та вирішити спір відповідно до вимог закону.

На підставі викладеного та керуючись статтями 240, 300, 301, пунктом 2 частини першої статті 308, статтями 310, 315, 316 ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Державного підприємства «Українська авіаційна транспортна компанія» в особі керуючого санацією Філевського О.В. задовольнити частково.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.06.2018 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.10.2017 у справі № 910/9741/13 скасувати, позов ОСОБА_6 до Державного підприємства «Українська авіаційна транспортна компанія» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах справи про банкрутство Державного підприємства «Українська авіаційна транспортна компанія» передати на новий розгляд до Господарського суду міста Києва в іншому складі суду в зазначеній частині.

3. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В.Г. Пєсков

Судді Л.Й. Катеринчук

В.Я. Погребняк