ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2018 року

м. Київ

Справа № 5023/2756/11

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Ткаченко Н.Г. (головуючого), Білоуса В.В., Жукова С.В.,

за участю секретаря судового засідання Гаращенко Т.М.

за участю представників: ПАТ "ПУМБ" - адвоката Борисова О.С., ДП "Харківський завод шампанських вин" - адвоката Явтух О.Г., ПП "Юнітрейд Плюс" - Омельченко А.А., Генеральної прокуратури України - Доценко Т.О., розпорядника майна - арбітражного керуючого Бідної О.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк"

на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 24.05.2018

та ухвалу Господарського суду Харківської області від 14.02.2018

у справі № 5023/2756/11

за заявою Приватного підприємства "АЗЧ Постач"

до Державного підприємства "Харківський завод шампанських вин"

про визнання банкрутом,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15.04.2011 порушено провадження у справі №5023/2756/11 про банкрутство ДП "Харківський завод шампанських вин", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14.02.2018 у справі №5023/2756/11 (суддя Яризько В.О.) задоволено клопотання ДП "Харківський завод шампанських вин" про скасування арештів, накладених на майно; скасовано арешти, накладені на майно ДП "Харківський завод шампанських вин" постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 30.05.2016 ВП №49778130, постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 13.06.2016 ВП №51419770.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що наявність арештів на майно боржника призводить до неможливості здійснення господарської діяльності ДП "Харківський завод шампанських вин", перешкоджає виконанню договірних зобов'язань, а Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції, що діяла до 19.01.2013) не містить заборони щодо повноважень суду зняти арешт з майна боржника в межах процедури розпорядження майном, якщо такий арешт перешкоджає господарській діяльності.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 24.05.2018 (колегія суддів: Здоровко Л.М. - головуючий, Медуниця О.Є., Тарасова І.В.) ухвалу Господарського суду Харківської області від 14.02.2018 у справі № 5023/2756/11 залишено без змін.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, ПАТ "Перший Український Міжнародний Банк" (далі - ПАТ "ПУМБ") звернулося з касаційною скаргою та просить скасувати постанову Харківського апеляційного господарського суду від 24.05.2018, ухвалу Господарського суду Харківської області від 14.02.2018 у справі №5023/2756/11 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні клопотання ДП "Харківський завод шампанських вин" про скасування арештів, накладених на майно боржника, відмовити повністю.

Підставами для скасування оскаржуваних судових рішень ПАТ "ПУМБ" зазначає порушення та неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

Свої вимоги заявник касаційної скарги обґрунтовує тим, що Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції, чинній до 19.01.2013) не містить норми, яка б передбачала можливість скасування арешту з майна боржника в процедурі розпорядження майном боржника.

ПАТ "ПУМБ" вважає, що судами невірно застосовано ч. 7 ст. 22 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у зазначеній редакції), яка не підлягає застосуванню до правовідносин у даній справі, а також порушено норми діючого законодавства про заставу.

Крім того, за твердженням заявника касаційної скарги, судами попередніх інстанцій було невірно застосовано положення Закону України "Про виконавче провадження".

При цьому, як зазначає ПАТ "ПУМБ", боржник не скористався своїм правом на судовий захист шляхом оскарження в суді постанови органу ДВС у визначеному законом порядку, а скасування судом зазначеного арешту майна боржника в межах Закону про банкрутство або у інший спосіб на стадії розпорядження майном порушує норми господарського процесуального законодавства.

Разом з цим, ПАТ "ПУМБ" у касаційній скарзі посилається на те, що ДП "Харківський завод шампанських вин" в клопотанні про скасування арештів, накладених на його майно, не наведено конкретних обставин, які б свідчили про негативний сплив арештів на господарську діяльність підприємства боржника, та не надано відповідних документальних доказів на підтвердження цього.

У відзивах на касаційну скаргу ДП "Харківський завод шампанських вин", розпорядник майна боржника - арбітражний керуючий Бідна О.І. та прокуратура Харківської області заперечують проти касаційної скарги ПАТ "ПУМБ", просять постанову Харківського апеляційного господарського суду від 24.05.2018, ухвалу Господарського суду Харківської області від 14.02.2018 у справі №5023/2756/11 залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення, посилаючись на те, що оскаржувані судові рішення прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Ткаченко Н.Г., пояснення представників ПАТ "ПУМБ", ДП "Харківський завод шампанських вин", ПП "Юнітрейд Плюс", Генеральної прокуратури України та розпорядника майна - арбітражного керуючого Бідної О.І., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги та відзивів на касаційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Провадження по даній справі про банкрутство ДП "Харківський завод шампанських вин" порушено ухвалою господарського суду Харківської області від 15.04.2011 відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції, чинній до 19.01.2013 (далі - Закон про банкрутство).

Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону про банкрутство, мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, зокрема, забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства.

За визначенням ст. 1 Закону про банкрутство, мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію;

Судами першої та апеляційної інстанції досліджено та встановлено, що при примусовому виконанні наказів господарського суду Харківської області у справі №922/4283/15 від 15.12.2015, у справі №922/4283/15 від 15.12.2015 та у справі №922/5590/15 від 29.03.2016 постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 30.05.2016 ВП №49778130 та постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 13.06.2016 ВП №51419770 було накладено арешти на все рухоме та нерухоме майно, що належить ДП "Харківський завод шампанських вин".

У лютому 2018 року ДП "Харківський завод шампанських вин" звернулося до місцевого господарського суду з клопотанням про скасування арештів, накладених на майно ДП "Харківський завод шампанських вин" постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 30.05.2016 ВП №49778130, постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 13.06.2016 ВП №51419770.

Як вбачається з матеріалів справи, клопотання боржника обґрунтовано тим, що накладення арешту на майно ДП "Харківський завод шампанських вин" перешкоджає господарській діяльності підприємства та виконанню договірних зобов'язань.

Судами досліджено та встановлено, що боржником на підтвердження своїх доводів та вимог надано копії договору поставки № 060218 від 06.02.2018, укладеного з ТОВ "Злагода-Опт" (покупець), відповідно до умов якого боржник зобов'язався передати у власність покупця, зокрема, згідно заявки № 1 на поставку товару - Шампанське України "Світська насолода" у кількості 2 000 бут., 0, 75 мл; строки та порядок розрахунків: 100% передплата у розмірі 91 540,00грн; сторони узгодили, що передплата буде здійснена 13.02.2018, а строком поставки є 14.02.2018 після отримання передплати.

Як зазначає боржник, без зняття вище зазначених арештів ДП "Харківський завод шампанських вин" не зможе поставити товар за договором № 060218 від 06.02.2018.

Судами першої та апеляційної інстанцій з'ясовано, що ДП "Харківський завод шампанських вин" веде господарську діяльність; у процедурі розпорядження майном боржника на комітеті кредиторів вирішується питання щодо можливого укладення мирової угоди з метою недопущення банкрутства підприємства як одного із заходів відновлення платоспроможності боржника.

Надавши оцінку наведеним вище обставинам, наявним у справі доказам в їх сукупності, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, встановив, що арешти, накладені на майно боржника у межах виконавчих проваджень №49778130 та №51419770, перешкоджають господарській діяльності ДП "Харківський завод шампанських вин".

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, що діяла станом на момент винесення державним виконавцем постанови про накладення арешту на майно боржника від 13.06.2016), виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом.

Аналогічна норма містилась і в п. 8 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, що діяла станом на момент винесення державним виконавцем постанови про накладення арешту на майно боржника від 30.05.2016).

При цьому, колегія суддів зазначає, що підприємство, відносно якого порушено провадження у справі про банкрутство та яке знаходиться в процедурі розпорядження майном, продовжує господарську діяльність, при цьому, діє мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника.

Як визначено ст. 1 Закону про банкрутство, розпорядження майном боржника - це система заходів щодо нагляду та контролю за управлінням та розпорядженням майном боржника з метою забезпечення збереження та ефективного використання майнових активів боржника та проведення аналізу його фінансового становища.

Процедура розпорядження майном боржника вводиться, у тому числі, з метою збереження активів боржника та вирішення питання про можливе відновлення його платоспроможності.

Наведене відповідає основній направленості Закону про банкрутство - надання можливості створення необхідних умов для відновлення платоспроможності та фінансового оздоровлення суб'єктів господарювання.

В контексті зазначеного, у даному випадку слід враховувати право боржника через застосування процедури розпорядження майном, за наявності економічної можливості, на продовження господарської діяльності і отримання доходу з метою погашення заборгованості.

За таких умов, Касаційний господарський суд погоджується з висновками попередніх судових інстанцій про те, що Закон про банкрутство не містить заборон для зняття господарським судом арештів з майна боржника в межах процедури розпорядження майном, якщо такий арешт перешкоджає господарській діяльності підприємства.

Враховуючи викладене, колегією суддів відхиляються аргументи касаційної скарги ПАТ "ПУМБ" про неможливість скасування арешту з майна боржника в процедурі розпорядження майном боржника.

Доводам ПАТ "ПУМБ" про недоведеність наявності негативного впливу арештів на господарську діяльність підприємства боржника, судами першої та апеляційної інстанції була надана відповідна оцінка, за результатами якої вони були обґрунтовано спростовані як такі, що не відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, відтак, з огляду на приписи ст. 300 ГПК України, відхиляються колегією суддів.

Викладені у касаційній скарзі аргументи ПАТ "ПУМБ" про порушення судами попередніх інстанцій норм діючого законодавства про заставу, невірне застосування положень Закону України "Про виконавче провадження", а також про те, що боржник не скористався своїм правом на судовий захист шляхом оскарження в суді постанови органу ДВС у визначеному законом порядку, були предметом дослідження в апеляційному суді та, на думку колегыъ суддыв, обґрунтовано відхилені як безпідставні.

Так, зокрема, як встановлено місцевим та апеляційним судами, в заставі ПАТ "ПУМБ" перебувають товари в переробці та товари в обороті, тобто предмет застави не є стаціонарним, а такий предмет застави передбачає, що певні товари будуть реалізовані, а інший товар буде вироблений, тобто, на підприємстві повинна здійснюватись господарська діяльність для того, щоб предмет застави був постійно в наявності. Отже, здійснення боржником господарської діяльності спрямовано на можливість підприємства відновити свою платоспроможність та погасити наявну заборгованість перед кредиторами, у тому числі, і перед ПАТ "ПУМБ".

Системний аналіз положень Закону про банкрутство дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, відтак інші законодавчі акти України, при розгляді справ про банкрутство, застосовуються з урахуванням спеціальних норм Закону України " Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 13.04.2016 у справі у справі № 908/4804/14 (№3-304гс16).

Відтак, в контексті зазначеного, боржник не позбавлений права на звернення до господарського суду в межах справи про банкрутство з заявою про зняття арештів з його майна.

При цьому, є помилковим посилання заявника касаційної скарги на необхідність застосування в даному випадку ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" в діючій редакції.

Таким чином, виходячи з аналізу наведених норм та встановлених судами обставин справи, з огляду на повноваження касаційного суду, колегія суддів вважає, що місцевий та апеляційний господарські суди дійшли законного і обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотанням ДП "Харківський завод шампанських вин" про скасування арештів, накладених на майно боржника.

Крім того, слід зазначити, що матеріали справи свідчать про те, що суди першої та апеляційної інстанцій, всебічно, повно і об'єктивно дослідили матеріали справи в їх сукупності, дали вірну юридичну оцінку конкретним обставинам справи та правильно, з дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права вирішили спір у даній справі про скасування арештів, накладених на майно боржника.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Російської Федерації", у справі "Нєлюбін проти Російської Федерації") повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, зазначені рішення Європейського суду з прав людини суд касаційної інстанції застосовує у цій справі як джерело права.

Відтак, наведені ПАТ "ПУМБ" у касаційній скарзі доводи не можуть бути підставами для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки вони спростовуються встановленими у справі обставинами та не доводять порушення або неправильного застосування місцевим та апеляційним судами норм матеріального та процесуального права, а колегія суддів не встановила фундаментальних порушень судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді у даній справі клопотання ДП "Харківський завод шампанських вин" про скасування арештів, накладених на майно боржника.

Таким чином, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду дійшов висновку, що постанова Харківського апеляційного господарського суду від 15.12.2017 та ухвала Господарського суду Харківської області від 17.10.2017 у справі № 5023/2756/11 прийняті судом у відповідності до фактичних обставин, вимог матеріального та процесуального права і підстав для їх зміни або скасування не вбачається.

Оскільки суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає і підстав для скасування оскаржуваних судових рішень не вбачається, судові витрати відповідно до ст.129 ГПК України (в редакції, чинній після 15.12.2017) покладаються на ПАТ "ПУМБ".

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 240, 300, 301, 314, 315, 317 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 24.05.2018 та ухвалу Господарського суду Харківської області від 14.02.2018 у справі № 5023/2756/11 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Ткаченко Н.Г.

Судді Білоус В.В.

Жуков С.В.