ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"18" жовтня 2018 р. Cправа № 902/275/18

Господарський суд Вінницької області у складу судді Матвійчука Василя Васильовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Керівника Немирівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області

до: Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Енергія»

про стягнення грошових коштів в розмірі 44 848,87 грн

за участю секретаря судового засідання Незамай Д.Д.,

представників сторін:

прокурор Самборська Я.А.;

позивача не з'явився;

відповідача ОСОБА_1 за довіреністю

СУТЬ СПОРУ:

Керівник Немирівської місцевої прокуратури звернувся до господарського суду з позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Енергія» грошових коштів в розмірі 44 848,87 грн. в рахунок відшкодування шкоди заподіяної самовільним зайняттям земельної ділянки за кадастровим номером :03:001:0636.

Ухвалою суду від 26.06.2018 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/275/18 з призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 13.07.2018. Учасників справи зобов'язано в строк до 06.07.2018 визначитись з приводу процесуальних питань, вказаних в ухвалі, в тому рахунку подання Відповідачем відзиву.

09.07.2018 від відповідача надійшов відзив №68 від 06.08.2018 на позовну заяву, в якому останнім наведено заперечення проти позову.

Враховуючи те, що відзив №68 від 06.07.2018 подано Відповідачем до суду 09.07.2018, тобто із пропуском встановленого судом процесуального строку, та приймаючи до уваги відсутність клопотання про поновлення пропущеного строку на подання такого відзиву, суд залишив поданий відзив без розгляду в порядку ч. 2 ст. 118 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою суду від 13.07.2018 продовжено строк вирішення спору на 30 днів. Підготовче засідання відкладено на 04.09.2018. Продовжено учасникам справи строк для вчинення процесуальних дій до 23.08.2018.

Ухвалою суду від 04.09.2018 підготовче засідання відкладено на 24.09.2018 з підстав невиконання учасниками справи вимог суду.

19.09.2018 до суду надійшла заява Позивача № 0-2-0.6-12985/2-18 від 19.09.2018 про відмову від позову. Обґрунтовуючи зазначену заяву Позивач зазначає, що не може бути Позивачем по даній справі, оскільки не є розпорядником земель історико-культурного призначення, які є предметом спору.

В судовому засіданні 24.09.2018 представник Позивача підтримала подану заяву про відмову від позову. Прокурор заперечив проти задоволення заяви та наполягав на розгляді справи.

Відповідно до ст. 55 ГПК України органи та особи, які відповідно до цього Кодексу звернулися до суду в інтересах інших осіб, мають процесуальні права та обов'язки особи, в інтересах якої вони діють, за винятком обмежень, передбачених частиною другою цієї статті.

Органи та особи, які відповідно до цього Кодексу мають право звертатися до суду в інтересах осіб, за винятком осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах юридичної особи у спорах про відшкодування збитків, заподіяних її посадовою особою, не мають права укладати мирову угоду.

Відмова органів та осіб, які відповідно до цього Кодексу звернулися до суду в інтересах інших осіб, від поданої ними заяви або зміна позовних вимог не позбавляє особу, на захист прав та інтересів якої подано заяву, права вимагати від суду розгляду справи та вирішення вимоги у первісному обсязі.

Якщо особа, яка має процесуальну дієздатність і в інтересах якої подана заява, не підтримує заявлених позовних вимог, суд залишає заяву без розгляду, крім позову про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі її посадовою особою, поданого власником (учасником, акціонером) цієї юридичної особи в її інтересах, а також позову прокурора в інтересах держави.

Відмова органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, від поданого прокурором в інтересах держави позову (заяви), подання ним заяви про залишення позову без розгляду не позбавляє прокурора права підтримувати позов (заяву) і вимагати розгляду справи по суті.

З огляду на положення ст. 55 ГПК України та той факт, що прокурор заперечує проти заяви Позивача про відмову від позову, підтримує заявлені позовні вимоги у повному обсязі та наполягає на подальшому розгляді справи по суті, суд залишив без задоволення заяву Позивача про відмову від позову. (протокольна ухвала від 24.09.2018)

Також, в судовому засіданні прокурор наполягав на закінченні підготовчого провадження та розгляді справи по суті.

За письмовою згодою учасників процесу протокольною ухвалою від 24.09.2018 суд закінчив підготовче провадження та перейшов до розгляду справи по суті.

В судовому засіданні 24.09.2018 судом оголошено перерву до 18.10.2018.

На визначену судом дату з'явився прокурор та представник Відповідача. Представник позивача правом участі в засіданні суду не скористався. В заяві б/н від 17.10.2018 представник Позивача просив розглядати справу без участі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області.

Прокурор позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позову з підстав, наведених у № 68 від 06.07.2018. При цьому суд зважає, що зазначений відзив залишено без розгляду на підставі ч. 2 ст. 118 Господарського процесуального кодексу України. Ухвалою суду від 13.07.2018 продовжено учасникам справи строк для вчинення процесуальних дій до 23.08.2018. Проте, Відповідачем не виконано вимог суду, відзиву на позовну заяву, у строки, визначені судом, не надано.

Враховуючи те, що норми статей 182, 183, Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а пункт 3 частини 1 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами.

Положеннями ст. 178 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 18.10.2018 судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення учасників процесу, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Обґрунтовуючи позовні вимоги прокурор зазначає, що згідно вироку Немирівського районного суду від 28.03.2018 у справі № 140/263/18, який набрав законної сили 28.04.2018, директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Енергія» ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України. У ході судового розгляду указаного кримінального правопорушення установлено, що ТОВ «Компанія» Енергія» на підставі договорів оренди укладених із фізичними особами, які є землевласниками, використовує масив земельних ділянок приватної власності загальною площею 110 га., що розташований на території Марксівської сільської ради Нємирівського району Вінницької області за межами населеного пункту. У ході використання вищевказаних земельних ділянок, директор ТОВ «Компанія-Енергія» ОСОБА_2, маючи намір на збільшення площі використовуваного масиву земельних ділянок, шляхом самовільного захоплення суміжних земель, свідомо відхиляючись від документації із землеустрою щодо встановлення меж орендованих земельних ділянок в натурі, та достовірно знаючи про відсутність відповідного рішення органу виконавчої влади про передачу ТОВ «Компанія-Енергія» земель державної власності у користування, організував обробіток частини земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0636, площею 8,7931 г, що розташована на території Марксівської сільської ради Немирівського району Вінницької області, загальна площе якої згідно технічної документації становить 8,8675 га.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Вінницької обласної ради народних депутатів «Про взяття під охорону пам'ятників археології, історії та мистецтва місцевого значення» № 96 від 17.02.1983 в межах земельної ділянки з кадастровим номером 00:03:001:0636 розташована пам'ятка археології місцевого значення «Поселення епохи бронзи ХІІІХ ст.ст. до н.е.», що в силу ст. 53 Земельного кодексу України відносить указану земельну ділянку до земель історико-культурного призначення та надає статус особливо цінних земель.

Своїми умисними діями, директор ТОВ «Компанія «Енергія» ОСОБА_2 заподіяв державі матеріальної шкоди, розмір якої відповідно ло розрахунку здійсненого на підставі «Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу» становить 44 848,87 грн

Із наявних матеріалів справи вбачається, що на виконання постанови старшого слідчого СВ Немирівського РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_3 від 08.05.2015 Державною інспекцією сільського господарства у Вінницькій області видано наказ від 21.05.2015 №104 про та направлення від 21.05.2015 № 26 на проведення позапланової перевірки ТОВ «Компанія «Енергія» у строк з 27.05.2015 по 10.06.2015.

У вказаний період Інспекцією було проведено перевірку дотримання ТОВ «Компанія «Енергія» вимог земельного законодавства, за результатами якої складені акт обстеження земельної ділянки від 10.06.2015 № 16/15.

Перевіркою встановлено порушення ТОВ «Компанія «Енергія» вимог статей 125, 126 Земельного кодексу України та статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» у зв'язку з використанням земельної ділянки площею 8,7931 га та земельної ділянки площею 7,1978 га на території Марксівської сільської ради та за межами населеного пункту с. Марксове Немирівського району Вінницької області за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) та за відсутності відповідного правочину щодо таких земельних ділянок.

10.06.2015 старшим державним інспектором сільського господарства у Вінницькій області ОСОБА_4 відносно директора ТОВ «Компанія «Енергія» ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення від 10.06.2015 №000012/15 за вчинення правопорушення, передбаченого ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України.

Письмовим повідомленням від 11.06.2015 № 277/15 директора ТОВ «Компанія «Енергія» ОСОБА_2 було інформовано щодо необхідності відшкодування шкоди заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок розмір якої становить 44 848,87 грн.

Постановою Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області від 09.07.2015 № 18/15 справу про адміністративне правопорушення, яке вчинив директор ТОВ «Компанія «Енергія» ОСОБА_2, закрито. Матеріали справи передано до СВ Немирівського РВ УМВС України у Вінницькій області.

Відповідач, вважаючи протиправними дії Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області щодо проведення перевірки, складання актів перевірки та обстеження земельних ділянок, та складені за результатами перевірки документи звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 27.08.2015 у справі № 802/2107/15-а, яка залишена в силі ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 06.10.2015 в даній справі, в задоволенні позову відмовлено повністю.

Судами, при розгляді справи № 802/2107/15-а встановлено, що ТОВ «Компанія «Енергія» дійсно використовує на території Марксівської сільської ради Немирівського району за межами населеного пункту с. Марксове для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а саме: для вирощування сільськогосподарської культури - соняшника:

- 7,1978 га земель сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь (рілля) державної власності (резервний фонд - кадастровий номер :03:001:0621);

- 8,7931 га із земель історико-культурного призначення (рілля) державної власності землі запасу - кадастровий номер :03:001:0636). На земельній ділянці знаходиться пам'ятка археології - поселення доби бронзи, що підтверджується листом Управління культури і туризму Вінницької ОДА від 04.06.2015 №2382/02-25.

На земельних ділянках Товариством здійснено у квітні 2015 року передпосівний обробіток ґрунту та проведено посів сільськогосподарської культури - соняшнику.

Суд дійшов висновку про те, що обов'язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність у цієї особи таких документів є самовільним зайняттям вказаної земельної ділянки.

У ТОВ «Компанія «Енергія» відсутній відповідний правовстановлюючий документ (договір оренди, державний акт на право власності або права постійного користування), що встановлює право користування або право володіння спірними земельними ділянками, що є порушенням ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України.

Вироком Немирівського районного суду від 28.03.2018 у справі № 140/263/18, що набрав законної сили 28.04.2018, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України.

Вироком суду від 28.03.2018 встановлено, що ТОВ «Компанія» Енергія» на підставі договорів оренди укладених із фізичними особами, які є землевласниками, використовує масив земельних ділянок приватної власності загальною площею 110 га, що розташований на території Марксівської сільської ради Немирівського району Вінницької області за межами населеного пункту.

У ході використання вищевказаних земельних ділянок, директор ТОВ «Компанія-Енергія» ОСОБА_2, маючи намір на збільшення площі використовуваного масиву земельних ділянок, шляхом самовільного захоплення суміжних земель, свідомо відхиляючись від документації із землеустрою щодо встановлення меж орендованих земельних ділянок в натурі, та достовірно знаючи про відсутність відповідного рішення органу виконавчої влади про передачу очолюваному ним товариству земель державної власності у користування, організував обробіток частини земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0636, площею 8,7931 га, що розташована на території Марксівської сільської ради Немирівського району Вінницької області, загальна площа якої згідно технічної документації становить 8,8675 га.

Так, ОСОБА_2, виконуючи свої посадові обов'язки та усвідомлюючи, що до масиву земельних ділянок, які використовуються підприємством входить земельна ділянка державної власності з кадастровим номером :03:001:0636, 08 квітня 2015 року, надав трактористу ТОВ «Компанія «Енергія» ОСОБА_5 вказівку на здійснення посівних робіт на вищевказаному масиві земельних ділянок.

У подальшому, виконуючи вказівку директора, ОСОБА_5 в період з 08 по 11 квітня 2015 року, використовуючи колісний трактор марки «МТЗ 892» з сівалкою точного висіву, які на праві приватної власності належать ТОВ «Компанія «Енергія» здійснив засівання самовільно захопленої земельної ділянки з кадастровим номером:03:001:0636 рослинами сільськогосподарської культури - соняшнику.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Вінницької обласної ради народних депутатів «Про взяття під охорону пам'ятників археології, історії та мистецтва місцевого значення» № 96 від 17.02.1983 в межах земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0636розташована пам'ятка археології місцевого значення «Поселення епохи бронзи XII-IX ст.ст. до н.е.», що в силу ст. 53 Земельного кодексу України відносить указану земельну ділянку до земель історико-культурного призначення та надає статус особливо цінних земель.

Своїми умисними діями, директор ТОВ «Компанія «Енергія» ОСОБА_2 заподіяв державі матеріальної шкоди, розмір якої відповідно до розрахунку здійсненого на підставі «Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу» затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007р № 963 становить 44 848 грн.

ОСОБА_2 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади:, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Приписами ч. 6 ст. 75 ГПК України визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

За змістом п. 2.6. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» під 26.12.2011 не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиційне значення для господарського суду має й вирок суду в кримінальному провадженні або постанова сулу у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, якщо господарський суд розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльність особи, шодо якої ухвалений вирок або постанова сулу. і лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах). а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

З огляду на те, що вина керівника Відповідача, у самовільному зайнятті земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0636 встановлена постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 27.08.2015 у справі № 802/2107/15-а та вироком Немирівського районного суду від 28.03.2018 у справі № 140/263/18, зазначена обставина не підлягає доказуванню у даній справі.

Як встановлено судом, станом на дату прийняття рішення Відповідачем не відшкодовано шкоди заподіяну самовільним зайняттям земельної ділянки.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Статтею 13 Конституції України визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності українського народу. Від імені українського народу права власника здійснюють органи державної влади та місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно зі ст.125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Порядок передачі в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, передбачений статтею 124 цього ж Кодексу.

За приписами частини першої статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Документи, що посвідчують право на земельну ділянку, вказані в статті 126 Земельного кодексу України, зокрема, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, право постійного користування земельною ділянкою - державним актом на право постійного користування, а право оренди земельної ділянки - договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Самовільне зайняття земельної ділянки, згідно зі ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» від 19.06.2003 № 963-IV, будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Згідно з приписами п. «б» ч. 1 ст. 211 ЗК України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну та кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за самовільне зайняття земельних ділянок.

Відповідно до пунктів 12 і 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» у випадках самовільного зайняття земельних ділянок шкода (збитки) відшкодовуються відповідно до статей 22, 1166, 1192 Цивільного кодексу України, статей 156, 211, 212 Земельного кодексу України у повному обсязі особами, що її заподіяли.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням земельного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Стаття 1166 ЦК України містить правило про загальний (генеральний) делікт, відповідно до якого будь-яка шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, повинна бути відшкодована особою, яка її завдала, в повному обсязі.

Статтею 1172 Цивільного кодексу України визначено, що юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових ( службових) обов'язків.

Згідно правової позиції Верховного Суду України віл 21.09.2016 у справі № 6-933цс 16 відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з цією юридичною особою в трудових відносинах, і шкоду заподіяно нею у зв'язку з виконанням трудових (службових) обов'язків.

При цьому під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов'язків розуміється виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою або спричинена необхідністю як на території роботодавця. так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов' язків працівника.

Згідно обставин кримінального провадження, ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 197-1 КК України перебуваючи на посаді директора ТОВ «Компанія «Енергія», діяв у рамках службових повноважень та в інтересах товариства, використовуючи при цьому сільськогосподарську техніку та працівників підприємства.

Таким чином, зобов'язання щодо відшкодування шкоди заподіяної самовільним зайняттям земельної ділянки державної власності покладається на відповідача.

Статтею 174 Господарського кодексу України визначено, що однією із підстав виникнення господарських зобов'язань є заподіяння шкоди суб'єктом господарювання.

Нормами статей 152, 156 Земельного кодексу України закріплено, що: власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Статтею 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» унормовано, що самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Факт самовільного зайняття Відповідачем земельної ділянки виявлено перевіркою вимог дотримання земельного законодавства, проведеною Державною інспекцією сільського господарства у Вінницькій області, зафіксовано актом обстеження земельної ділянки № 16/15 від 10.06.2015 та встановлено постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 27.08.2015 у справі № 802/2107/15-а, та вироком Немирівського районного суду від 28.03.2018 у справі № 140/263/18.

Однак, розмір шкоди, який є предметом даного позову, підлягає доведенню, оскільки є оціночним поняттям та підлягає доказуванню у межах розгляду даної справи.

Порядок визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок визначений постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття та знесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу» №963 від 25.07.2007 (далі - Методика).

Так, розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, визначається для всіх категорій земель та для земель житлової та громадської забудови за встановленими формулами, закріпленими у п.4 Методики. При цьому, складові формул для визначення розміру шкоди для земель житлової та громадської забудови та інших категорій земель є різними в залежності від категорії земель за цільовим призначенням.

Відповідно до п. 4 Методики розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земель для всіх категорій земель (крім земель житлової та громадської забудови), визначається за такою формулою:

Шс = Пс x Нп x Кф x Кі , де

Шс - розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, гривень;

Пс - площа самовільно зайнятої земельної ділянки, гектарів;

Нп - середньорічний дохід, який можна отримати від використання земель за цільовим призначенням, визначений у додатку 1, з урахуванням переліків, наведених у додатках 2 і 3;

Кф - коефіцієнт функціонального використання земель, визначений у додатку 4;

Кі - коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель, який дорівнює добутку коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель за 2007 та наступні роки, що визначається відповідно до Порядку проведення індексації грошової оцінки земель, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2000 № 738.

Прокурор в обґрунтування розміру шкоди посилається на розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, виконаний старшим державним інспектором сільського господарства у Вінницькій області. Із розрахунку вбачається, що розмір шкоди розрахований за формулою, визначеною для всіх категорій земель (крім земель житлової та громадської забудови).

Так, як вказує прокурор, за результатом проведеної перевірки, відповідно до «Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу» державним інспектором був проведений розрахунок розміру шкоди, заподіяної Відповідачем внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки. Розмір заподіяної шкоди склав 44 848,87 грн, про що відповідач був повідомлений листом-повідомленням №277/15, з інформацією, що нараховану суму необхідно сплатити протягом 15 днів з моменту отримання вказаного повідомлення.

Для здійснення розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, були визначені наступні показники:

- категорія земель за основним цільовим призначенням (графа 3 розрахунку) - землі історико-культурного призначення (у зв'язку з чим розрахунок здійснювався саме за формулою для всіх категорій земель);

- форма власності - державна.

Отже, виходячи з того, що чинним законодавством передбачено дві різні формули щодо розміру шкоди, заподіяної самовільним зайняттям земельної ділянки, при визначенні розміру такої шкоди слід враховувати категорію земель самовільно зайнятої земельної ділянки.

Разом з цим, слід зазначити, що доказів зміни цільового призначення зазначеної земельної ділянки у порядку, визначеному ч. 2 ст. 20 Земельного кодексу України, суду не надано, з огляду на що суд доходить висновку про правомірність використання формули, визначеної для всіх категорій земель (крім земель житлової та громадської забудови), при здійсненні розрахунку розміру завданої відповідачем шкоди.

З огляду на те, що матеріалами справи підтверджується як наявність в діях Відповідача по самовільному зайняттю земельної ділянки площею 8,7931га кадастровий номер :03:001:0636 повного складу цивільного правопорушення, так і розмір заявлених до стягнення збитків, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України на Відповідача покладаються витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Енергія» (вул. Стеценка, 3, м. Вінниця, 21001, ) на користь державного бюджету «УК у Немирівському районі, 24062200, , ГУ ДКСУ у Вінницькій області, МФО 802015, р/р 0380, ККД 24062200) грошові кошти у розмірі 44 848 (сорок чотири тисячі вісімсот сорок вісім) грн 87 коп. в рахунок відшкодування шкоди заподіяної самовільним зайняттям земельної з кадастровим номером :03:001:0636.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Енергія» (вул. Стеценка, 3, м. Вінниця, 21001, ) в дохід Державного бюджету

1762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. судового збору.

Копію рішення направити учасникам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 24 жовтня 2018 р.

Суддя Матвійчук В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - Прокуратура Вінницької області (вул. Монастирська, 33, м. Вінниця, 21050)

3- Немирівська місцева прокуратура (вул. Шевченка, 23, м. Немирів, Вінницька область, 22800)

4 - Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області (вул. Келецька, 63, м. Вінниця, 21027)

5 - ТОВ "Компанія Енергія" (вул. Стеценка, 3, м. Вінниця, 21001)