ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2018м. ДніпроСправа № 904/2500/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бєлік В.Г. за участю секретаря судового засідання Ковтун А.В.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БІОХІМАКТ", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АКАМА", м. Дніпро

про стягнення 1 367 602,58 грн. за договором поставки № 159/14 від 20.02.2014 року

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 20180601/1 від 01.06.2018 року, представник;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 280 від 11.07.2018 року, адвокат;

від відповідача: ОСОБА_3, довіреність № 107 від 18.07.2018 року, представник;

від позивача: ОСОБА_4, довіреність № 20180926/1 26.09.2018; представник;

за участю: ОСОБА_5, паспорт серія ВЕ 947313.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "БІОХІМАКТ" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АКАМА" про стягнення 1 367 602,58 грн., з яких: 1 232 175,70 грн. - основний борг, 72 532,23 грн. - пеня, 6 407,33 грн. - 3% річних, 6 487,32 грн. - інфляційні втрати. Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором поставки № 159/14 від 20.02.2014 року.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2018 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі призначено підготовче судове засідання на 12.07.2018 року о 10:00.

Представник відповідача 11.07.2018 року подав до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області клопотання вх. № б/н від 11.07.2018 року про відкладення розгляду справи.

Позивач 12.07.2018 року подав до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області клопотання вих. № б/н від 12.07.2018 року про долучення документів до матеріалів справи.

Представники сторін у підготовче судове засідання 12.07.2018 року не з'явились.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.07.2018 року відкладено підготовче судове засідання на 02.08.2018 року о 14:30.

26.07.2018 року від відповідача до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшов відзив на позовну заяву вих. № б/н від 11.07.2018 року.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.08.2018 року продовжено строк розгляду підготовчого провадження до 10.09.2018 року та розгляд справи на стадії підготовчого провадження відкладено в підготовче судове засідання на 06.09.2018 року о 15:00.

16.08.2018 року від позивача до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшла відповідь на відзив вих. № б/н від 14.08.2018 року.

04.09.2018 року від відповідача до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшли письмові заперечення на позовну заяву вих. № 370 від 04.09.2018 року.

06.09.2018 року в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 10.09.2018 року о 14:30 год.

04.09.2018 року від відповідача до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшли письмові заперечення на позовну заяву вих. № 370 від 04.09.2018 року.

10.09.2018 року від відповідача до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання вих. № б/н від 10.09.2018 року про долучення до матеріалів справи документів.

10.09.2018 року від позивача до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання вих. № б/н від 10.09.2018 року про долучення до матеріалів справи документів.

У підготовчому засіданні 10.09.2018 року сторонами обговорені питання, які виникли з приводу спору по даній справі, та зазначено, що ними були надані всі можливі та допустимі докази по справі.

Судом були визначені всі необхідні обставини у справі та зібрані відповідні докази, що є підставою для закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 10.09.2018 закрито підготовче провадження. Призначено справу до судового розгляду по суті на 03.10.2018 о 12:00год.

Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (ст. 194 Господарського процесуального кодексу України).

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами, визнаними судом достатніми, в порядку, вищевизначеному чинними правовими нормами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Біохімакт" (далі-позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Акама" (далі-відповідач, покупець) укладений договір поставки товарів № 159/14 від 20.02.2014 за умовами якого, постачальник зобов'язується поставити та передати у власність покупця хімічну сировину, а Покупець прийняти та оплатити товар (п.1.1. договору).

В силу ст. 712 Цивільного кодексу України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Правовідносини, що склалися між сторонами, є правовідносинами поставки, які регулюються нормами законодавства про поставку товару в тому числі параграфом 3 глави 54 Цивільного кодексу України.

Згідно п. 2.1. договору поставка товару проводиться партіями, узгодженими сторонами по кількості, асортименту і термінам постачання, на підставі заявки покупця (у разі, коли специфікація сторонами не складається, і на підставі заявки покупця безпосередньо виставляється рахунок-фактура на поставлений товар) або на підставі специфікації.

Позивач умови договору виконав, протягом дії договору поставив відповідачу товар на загальну суму 27 717 910,55 грн., останній розрахувався частково.

У період з 19.02.2018 по 26.03.2018 товар поставлений позивачем відповідачу не оплачений, згідно наступних видаткових накладних:

- видаткова накладна № 149 від 19.02.2018 на суму 217 736,40 грн.;

- видаткова накладна № 192 від 27.02.2018 на суму 246 624,00 грн.;

- видаткова накладна № 212 від 05.03.2018 на суму 273 715,20 грн.;

- видаткова накладна № 241 від 12.03.2018 на суму 300 900,00 грн.;

- видаткова накладна № 275 від 20.03.2018 на суму 210 630,00 грн.;

- видаткова накладна № 294 від 26.03.2018 на суму 210 630,00 грн.

Отримання товару по вищезазначеним документам підтверджується підписом на них повноважного представника відповідача та відтиском печатки підприємства відповідача.

Відповідач лише частково виконав умови спірного договору, оплативши поставлений товар не в повному обсязі, а лише у сумі 78 059,90 грн., у зв'язку з чим залишилась заборгованість у розмірі 1 382 175,70 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець, зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 ГК України).

Відповідно до п. 3.2 договору оплата за кожну партію товару проводиться у безготівковій формі, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника на підставі виставленого постачальником рахунку-фактури в термін, зазначений у кожній окремо взятій специфікації.

У разі поставки без оформлення специфікації, оплата здійснюється покупцем в тому ж порядку в термін, зазначений у рахунку-фактурі, як термін дії даного рахунку. Якщо покупцем порушений термін оплати, постачальник залишає за собою право продовження дії рахунку-фактури та зміни ціни товару, а покупець не звільняється від відповідальності передбаченої цим договором.

27.04.2018 позивач направив на адресу відповідача претензію № 20180427/2 від 27.04.2018, в якій вимагав погасити заборгованість у розмірі 1 382 175,70 грн. (а.с. 43-44).

Відповідач надіслав на адресу позивача гарантійного листа № 355 від 18.05.2018, в якому гарантував погасити заборгованість у сумі 100 000,00 грн.

Так, відповідач погасив заборгованість за поставку товару частково у сумі 150 000,00 грн.

Доводи відповідача, що строк оплати не настав оскільки йому не були надані рахунки-фактури не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Як сторони домовились у п. 4.2. Договору, документи, що засвідчують якість товару, оригінали рахунку-фактури, видаткової накладної, податкової накладної передаються (направляються) покупцю разом з товаром.

Видаткові накладні, копії яких надані до матеріалів справи, містять посилання на такі рахунки. При цьому, будь-яких приміток з боку особи, що отримувала товар про неповноту переданих товаро-супровідних документів або їх відсутність до накладних не вносилось. Доказів звернення до позивача з вимогами надати рахунки на оплату отриманого товару або інші документи, зазначені у п. 4.2. Договору відповідач не надав.

Згідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Як визначено у ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За наведеного, є правомірними та підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за поставлений товар у сумі 1 232 175,70 грн.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

За змістом ст.ст. 549, 551 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме i нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмiр встановлюється договором або актом цивiльного законодавства.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань", платники грошових коштiв сплачують на користь одержувачiв цих коштiв за прострочку платежу пеню в розмiрi, що встановлюється за згодою сторiн.

Пунктом 5.1. договору встановлено, що у разі прострочення платежу покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України за кожен день прострочення.

Позивачем нарахована пеня у відповідності з вимогами закону за несвоєчасне виконання договірних зобов'язань у загальному розмірі 72 532,23 грн.

За розрахунком позивача, сума пені, заявлена до стягнення за загальний період з 22.03.2018 по 05.06.2018 складає 72 532,23 грн. (а.с. 6-7).

Перевіривши розрахунок позивача, судом встановлено, що розрахунок пені відповідає вимогам чинного законодавства, та підлягає до стягнення.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем надано розрахунок 3% річних за період з 22.03.2018 по 05.06.2018 у розмірі 6 407,33 грн. та інфляційних втрат за період з квітня 2018 по травень 2018 у розмірі 6 487,32 грн.

Перевіривши розрахунок за визначений позивачем період, судом встановлено, що нарахування 3% річних та інфляційних втрат проведено у відповідності до умов договору та вимог чинного законодавства, що є підставою для стягнення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних в сумах визначених позивачем.

Згідно ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивачем підтверджені вимоги належними та допустимими доказами. Твердження відповідача про неналежне засвідчення копій матеріалів, що надані позивачем як докази належного виконання ним прийнятих на себе зобов'язань не дає можливості суду прийняти їх, спростовано оглядом в судовому засіданні, що відбулось 10.09.2018, оригіналів доданих до справи доказів.

Щодо твердження відповідача, що ним не було отримано претензію, яка мала бути направлена до звернення позивача до суду, в порядку визначеному п. 7.4.Договору, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 19 Господарського процесуального кодексу України, сторони. Вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов'язковими згідно із законом.

Позивачем надані докази направлення претензії на адресу відповідача як до пред'явлення позову так і під час розгляду справи у суді.

Відповідач надав розглянувши претензію від 27.04.2018, направив на адресу позивача лист від 15.08.2018 «Про результати розгляду претензії», яким відмовив у задоволенні вимог зазначених у претензії.

Згідно з ч.2. ст. 19 Господарського процесуального кодексу України, особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов'язані поновити їх, не чекаючи претензії чи позову.

Виходячи з викладеного, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Акама" (49022, м. Дніпро, вул. Океанська, буд. 3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Біохімакт" (01011, м. Київ, вул. Рибальська, буд. 22, під'їзд 12, офіс 12.03, ) - 1 232 175,70 грн. - основного боргу, 72 532,23 грн. - пені, 6 407,33 грн. - 3% річних, 6 487,32 грн. - інфляційних втрат та 20 514,04 грн. - витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 12.10.2018

Суддя ОСОБА_6