ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.10.2018 р.

Справа № 910/8197/18

За позовом          Комунальної корпорації "Київавтодор"

до          Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектне бюро

"Київпроект"

про          відшкодування шкоди, завданої неналежним виконанням проектних

робіт

Суддя Зеленіна Н.І.

Секретар судового засідання Ліпіна В.В.,

Представники сторін: відповідно до протоколу судового засідання.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальна корпорація "Київавтодор" (надалі – позивач) звернулась до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектне бюро "Київпроект" (надалі – відповідач) про відшкодування шкоди, завданої неналежним виконанням проектних робіт, у розмірі 138 682,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем завищена вартість виконаних робіт за Договором № ПБК-1317 від 17.10.2013 р., що підтверджується аудиторським звітом №070-5-13/23 від 26.04.2017 р.

Ухвалою суду від 25.06.2018 р. позовну заяву Комунальної корпорації "Київавтодор" залишено без руху, зобов'язано у дев'ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху усунути недоліки позовної заяви.

05.07.2018 р. від позивача надійшла заява про усунення недоліків, в якій зокрема міститься заява про залучення до участі у справі Департаменту внутрішнього фінансового контролю та аудиту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

Ухвалою від 09.07.2018 р. відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, відмовлено у залучення третьої особи та призначено підготовче засідання на 08.08.2018 р.

27.07.2018 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач проти позову заперечує з підстав відсутності порушень у його діях.

Протокольною ухвалою суду від 08.08.2018 р. підготовче засідання відкладено на 05.09.2018 р.

04.09.2018 р. від відповідача надійшли заперечення по справі.

Протокольною ухвалою від 05.09.2018 р. підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до розгляду по суті на 10.10.2018 р.

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Представники відповідача проти задоволення позову заперечили.

У судовому засіданні 10.10.2018 р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об’єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

17.10.2013 р. між Комунальна корпорація "Київавтодор" (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Проектне бюро "Київпроект" (Виконавець) укладено договір № ПБК-1317 на виконання проектних (та вишукувальних) робіт по об’єкту "Капітальний ремонт дорожнього одягу Кільцевої дороги" (надалі – Договір).

Відповідно до п. п. 2.1., 2.4. Договору, вартість проектних робіт відповідно до протоколу погодження договірної ціни, який невід'ємною частиною даного Договору (Додаток № 2), становить 944 241,13 грн., в тому числі: проектно-вишукувальні роботи 786 867,61 грн. податок на додану вартість 157 373,52 грн. Вартість проектних робіт, що передбачена в п. 2.1. Договору може змінюватись за погодженням сторін, про що сторони складають додаткову письмову угоду.

Пунктом 2.6. Договору сторони погодили, що після завершення проектних робіт у повному обсязі або окремого етапу та передачі готової документації Замовнику в повному обсязі, яка повинна повністю відповідати вимогам, що ставляться до такого виду робіт відповідно до чинного законодавства України, останній, не пізніше 5-ти днів з дня підписання Сторонами акту здачі-приймання робіт, за умови наявності бюджетного фінансування відповідного призначення, виконує розрахунок з Виконавцем по Договору в повному обсязі або в частині вартості виконаного етапу проектних робіт, але не більше 80% вартості розробки стадії "Робочий проект". Остаточний розрахунок за розробку проектно-кошторисної документації на стадії "Робочий проект" виконується після отримання позитивного висновку комплексної експертизи проектно-кошторисної документації.

Згідно з п. 4.2. Договору, після закінчення виконання проектних робіт (етапу) Виконавець передає Замовнику проектно-кошторисну документацію за накладною та акт здачі-приймання проектних робіт. В разі виявлення недоліків у проектних роботах Виконавець на вимогу Замовника зобов'язаний усунути відповідні недоліки, але в межах предмету Договору та завдання на проектування по даному Договору.

Як зазначає позивач, за дорученням Департаменту внутрішнього фінансового контролю та аудиту від 02.12.2016 № 070-5-11/2655 було проведено позаплановий аудит відповідності, який проводився з 05.12.2016 р. по 17.01.2017 р. та з 21.02.2017 р. по 28.02.2017 р. Період, за який проводиться внутрішній аудит: період виконання робіт, 2013-2015 роки.

За результатом проведеного аудиту було складено Аудиторський звіт № 070-5-13/23 від 26.04.2017 р., у якому визначено, що:

"Відповідно до висновку КП "Київекспертиза" від 17.01.2017 № 070-01/28 загальна сума перевірених проектних робіт, виконаних проектувальником ТОВ "Проектне бюро "Київпроект" за наданими актами здачі-прийняття склала 944,241 тис. грн.

Під час підтвердження відповідності обсягів та вартості виконаних проектно-вишукувальних робіт на об’єкті "Капітальний ремонт дорожнього одягу Кільцевої дороги" виявлені завищення виконаних робіт у ТОВ "Проектне бюро "Київпроект" на суму 138,682 тис. грн., чи 14,68% від вартості перевірених робіт.

Зазначене завищення виконаних робіт призвело до порушення вимог пункту 1 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-XIV, Правил визначення вартості проектно-вишукувальних робіт ДСТУ Б Д. 1.1-7:2013, Інженерні вишукування для будівництва ДБН А.2.1-1-2008, Склад та зміст проектної документації на будівництво ДБН А.2.2-3-2014 та пункту 2.13 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 в частині достовірності відображення інформації в первинних документах, регістрах бухгалтерського обліку та у фінансовій звітності, зокрема:

- завищення даних в локальних кошторисах на загальну суму 138,682 тис. грн.;

- завищення даних в актах здачі-прийняття проектно-вишукувальних робіт на відповідну суму;

- завищення даних в оборотно-сальдовій відомості по рахунку 631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками" за січень 2013 р. - грудень 2015 р. на відповідну суму.

Відповідно до даних бухгалтерського обліку та первинних документів зазначені роботи з плачені в повному обсязі.

Таким чином, в результаті допущеного завищення вартості виконаних проектних робіт KK "Київавтодор" зайво перераховано ТОВ "Проектне бюро "Київпроект" коштів міського бюджету на загальну суму 138,682 тис, грн., що призвело до фінансових втрат на зазначену суму".

Таким чином, позивач вказує, що внаслідок завищення відповідачем вартості виконаних за Договором робіт, позивачу нанесено шкоду (збитки) у розмірі 138 682,00 грн.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що сторони за взаємною згодою погодили вартість послуг у Договорі та додатках до нього, відтак, у діях відповідача відсутні порушення, які заподіяли заподіяння збитків позивачу.

Зобов’язанням, згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

В силу положень ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 626 Кодексу, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ст. 628 ЦК).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено обов’язковість договору для виконання сторонами.

За правилами ст. 632 Кодексу, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається. Якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Статтею 887 ЦК України встановлено, що за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов'язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити їх. До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Як вже зазначалось судом, пунктом 2.1. Договору сторони домовились, що вартість проектних робіт відповідно до протоколу погодження договірної ціни, який невід'ємною частиною даного Договору (Додаток № 2), становить 944 241,13 грн., в тому числі: проектно-вишукувальні роботи 786 867,61 грн. податок на додану вартість 157 373,52 грн.

З матеріалів справи вбачається, що крім тексту Договору, сторони також погодили, підписали і скріпили печатками протокол погодження договірної ціни, Календарний план робіт, зведений кошторисний розрахунок та відповідні кошториси. Крім того, сторонами було укладено ряд додаткових угод до Договору, відповідно до яких загальна вартість робіт не змінювалась та складає 944 241,13 грн.

При цьому, виконані відповідачем роботи за Договором прийняті позивачем без зауважень і повністю оплачені, що визнається усіма учасниками судового процесу.

Відтак, суд встановив, що розрахунки з Договором між сторонами здійснювались у порядку і на умовах, встановлених Договором.

Суд також зазначає, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази внесення змін до Договору в частині вартості робіт, визнання його повністю чи частково недійсним; відтак, відсутні і докази нанесення відповідачем шкоди на суму 138 682,00 грн.

Крім того, суд вважає за доцільне зауважити, що єдиним обґрунтуванням позовних вимог є Аудиторський звіт № 070-5-13/23 від 26.04.2017 р.

Проте, приписами ст. 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено вичерпний перелік підстав для звільнення сторін від доказування, зокрема:

- обставини, визнані судом загальновідомими;

- обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом;

- вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Тобто, зазначена стаття не містить такої підстави звільнення від доказування, як Аудиторський звіт, складений за результатами перевірки діяльності позивача.

Таким чином, підстави для посилання у якості обґрунтування позовних вимог на Аудиторський звіт № 070-5-13/23 від 26.04.2017 р. у розумінні ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, відсутні. До того ж, аудиторські звіти взагалі не можуть бути доказами, в розумінні ст. 73-79 Господарського процесуального кодексу України, та правовою підставою для стягнення грошових коштів, сплачених за договірними зобов’язаннями.

Як встановлено ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 79 Кодексу передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В порядку, передбаченому ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об’єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв’язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, непідтвердженими наявними в матеріалах справи доказами та спростованими належним чином і у встановленому законом порядку відповідачем, а відтак такими, що не підлягають задоволенню.

За правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, –

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову Комунальної корпорації "Київавтодор" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектне бюро "Київпроект" про відшкодування шкоди, завданої неналежним виконанням проектних робіт.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 20 днів з дня проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 16.10.2018 р.

Суддя Н.І. Зеленіна