РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.10.2018Справа №910/8498/18
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Інвест-Кредо"

до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві

про звільнення з-під арешту нерухомого майна

Суддя Борисенко І.І.

Секретар судового засідання Холодна Н.С.

Представники сторін:

від позивача - Попова М.В. за дов.;

від відповідача - не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Інвест-Кредо" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про звільнення з-під арешту нерухомого майна.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що накладення арешту на майно, а саме: квартира АДРЕСА_2, що знаходиться за адресою м. Київ, АДРЕСА_2, порушує переважне право позивача, як іпотекодержателя, на звернення стягнення на предмет обтяження для задоволення свої вимог.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.07.2018 №910/8498/18 залишено позовну заяву без руху, надано позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

30.07.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли докази зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.08.2018 відкрито провадження у справі №910/8498/18 та вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

Розгляд справи відкладався.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.09.2018 завершено підготовче провадження, та призначено справу №910/8498/18 до судового розгляду по суті на 18.10.2018.

В судове засідання 18.10.2018 представник відповідача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до статті 120 Господарського процесуального кодексу України судом вчинені дії для належного повідомлення відповідача про розгляд справи.

Ухвали суду були надіслані за адресою місцезнаходження відповідача, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 03056, м. Київ, вул. Виборзька, буд. 32, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, а саме ухвали суду від 11.09.2018.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

В судовому засіданні 18.10.2018 представник позивача підтримав позовні вимоги повністю та просив суд задовольнити позов.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, а неявка представника відповідача не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

12.07.2010 між Акціонерним комерційним банком «Київська Русь» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Граніттранссервіс» було укладено кредитний договір №19574-20/10-1, а також додаткові угоди до нього, за яким банк надав позичальнику кредит.

З метою забезпечення зобов'язань за кредитним договором між Акціонерним комерційним банком «Київська Русь» та ОСОБА_2, яка по договору виступала майновим поручителем, було укладено договір іпотеки, що посвідчено 15.07.2010 приватним нотаріусом КМНО Бочкарьовою Н.М. та зареєстровано в реєстрі за № 1002.

В іпотеку передане нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_2, що знаходиться за адресою м. Київ, АДРЕСА_2, яка належала ОСОБА_4 на праві власності на підставі договору-продажу, що посвідчено 13.11.2003 приватним нотаріусом КМНО Кондратенко О.В. та зареєстровано в реєстрі за №8920.

У зв'язку з не виконанням кредитних зобов'язань, Акціонерним комерційним банком «Київська Русь», правонаступник якого - Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь», звернувся за захистом своїх майнових прав до суду, в результаті чого 01.04.2014 Оболонським судом м. Києва ухвалено рішення у справі №726/287/14 яким було задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» до ОСОБА_4, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Граніттранссеервіс» про звернення стягнення на предмет іпотеки - трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1, що належала на праві власності ОСОБА_2, в рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Граніттранссеервіс» за кредитним договором №19574/20/10-1 від 12.07.2010 в розмірі 8 046 396,72 грн.

14.11.2014 стягувачем - Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь», було отримано виконавчий лист.

Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, як то передбачено положеннями частини 4 статті 75 Господарським процесуальним кодексом України.

12.06.2015, старшим державним виконавцем Новак Г.М., було винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження №47799961 на підставі виконавчого листа №2/756/287/14 від 14.11.2014.

В момент виконавчого провадження №47799961 було накладено арешт на майно, здійснено опис арештованого майна, в результаті чого, складено акт опису й арешту майна №43/6.

Проте, в ході вчинення виконавчих дій, державним виконавцем було встановлено, що квартирою має право користуватись дитина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Керуючись п. 2, 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що була чинна до 02.06.2016 року) 25.12.2015 виконавцем ОСОБА_7 було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу без виконання.

З вище наведеного вбачається, що судом було ухвалено рішення про звернення стягнення на заставне майно, яке набрало законної сили проте не знайшло своєї реалізації, у зв'язку із чим, виконавчий документ було повернуто без виконання.

10.07.2017 на підставі укладеного договору №UA-EA-2017-06-20-000072-a/42 про відступлення права вимоги від 10.07.2017 та договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою Н.М. від 15.07.2010 зареєстрованим за №1002 від 10.07.2017 Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо», а товариство набуло права вимоги за зобов'язанням Товариства з обмеженою відповідальністю «Граніттранссервіс» за кредитним договором №19574/20/10-1 від 12.07.2010 та права вимоги за договором іпотеки, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» та громадянкою України ОСОБА_2.

Оскільки станом на момент відступлення права вимоги за кредитним договором та іпотечним договором заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «Граніттранссервіс» складала 8 818 541,20 грн., Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» 13.07.2017 (засобами поштового зв'язку «Укрпошта» повідомило боржника та майнового поручителя за кредитним договором про наявне порушення умов кредитного договору, яке містило вимогу про усунення порушення, погашення заборгованості в сумі 8 818 541,20 грн. та застереження про те, що у випадку не погашення боргу протягом 30 днів Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» буде реалізувати належне йому право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом застосування одного із засобів, передбаченого умовами договору іпотеки та Закону України «Про іпотеку».

Вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» боржником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Граніттранссервіс» було отримано 15.07.2017, а майновим поручителем - ОСОБА_2 - 01.08.2017.

У разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору (ст. 35 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до п. 4.4. договору іпотеки містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, зокрема, п.п. 4.4.1. передбачено можливість прийняття іпотекодержателем предмета іпотеки у власність в рахунок виконання основного зобов'язання відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Згідно зі ст. 37 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

У зв'язку з чим, 11.09.2017 позивач, набув право власності на нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_2, що знаходиться за адресою м. Київ, АДРЕСА_2, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №111363178 від 23.01.2018.

Проте, дане майно перебуває під обтяженням за №22269585 з 12.06.2015.

Накладання арешту відбулося в межах виконавчого провадження №47799961 при примусовому виконанні рішень Оболонського районного суму м. Києва, стягувачем якого був Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо».

Набувши право власності на нерухоме майно у позасудовому порядку, позивачем 02.10.2017 за вх. №9671/02-01-18 через канцелярію відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГУЮ в м. Києві було подано заяву про зняття арешту з нерухомого майна.13.10.2017 за вих. №43/6-15 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень - Дякон Н.М., було повідомлено про відсутність правових підстав для задоволення вимог заявника, у зв'язку із тим, що матеріали виконавчого провадження не містять інформації про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» вступає стороною виконавчого провадження.

У зв'язку з отриманою відповіддю, позивач звернувся до Оболнського районного суду м. Києва із заявою про заміну сторони виконавчого провадження та стягувача у цивільній справі №756/11906/13-ц (провадження №2/756/287/14). В результаті розгляду заяви, судом 06.03.2018 винесено ухвалу про задоволення заяви позивача. Постановою Апеляційного суду міста Києва від 19.04.2018 ухвалу Оболонського районного м. Києва від 06.03.2018 по справі №756/11906/13-ц - залишено без змін.

Отримавши процесуальний статус сторони виконавчого провадження позивачем повторно було подано заяву про зняття арешту з квартири АДРЕСА_2. Натомість, державним виконавцем Дякон Н.М. було попереджено про відмову у задоволенні заяви у зв'язку із відсутністю підстав відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Звертаючись до суду з даним позовом та обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що накладення арешту на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, має наслідком заборону відчуження арештованого майна, чим порушується право позивача, як іпотекодержателя за договором відступлення, в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

У зв'язку з викладеним, позивачем заявлені вимоги про звільнення з-під арешту нерухомого майна, що є предметом іпотеки.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 16 Цивільного кодексу України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У розумінні зазначених приписів суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Процесуально-правовий зміст захисту права, закріпленого у Господарському процесуальному кодексі України, полягає у тому, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ст. 4 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи викладене вище, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України №18-рп/2004 від 01.12.2004 поняття "охоронюваний законом інтерес" що вживається в законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Судом встановлено, що 10.07.2017 на підставі укладеного договору №UA-EA-2017-06-20-000072-a/42 про відступлення права вимоги від 10.07.2017 та договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою Н.М. від 15.07.2010 зареєстрованим за №1002 від 10.07.2017 Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь» (кредитор) відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» (новий кредитор), а товариство набуло права вимоги за зобов'язанням Товариства з обмеженою відповідальністю «Граніттранссервіс» за кредитним договором №19574/20/10-1 від 12.07.2010 та права вимоги за договором іпотеки, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» та громадянкою України ОСОБА_2.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

В силу положень ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 Цивільного кодексу України).

У зв'язку з чим Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» (позивач, іпотекодержателем) є новим кредитором за договором іпотеки.

З урахуванням того, що позивач є іпотекодержателем нерухомого майна, на яке відповідачем накладено арешт з метою реалізації можливості звернення стягнення на вказане майно, суд дійшов висновку про наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу) позивача.

Приписами частини 1 статті 572 Цивільного кодексу України визначено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до Закону України "Про іпотеку" - іпотека є видом забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володіння і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника.

Згідно ч. 3 ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин), для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна (ч. 4 ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження").

Вказані норми безпосередньо стосуються арешту як складової виконання рішення суду про задоволення вимог стягувачів, які не є іпотекодержателями. (лист Верховного Суду України від 01.02.2015 "Аналіз судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна").

Таким чином, за загальним правилом звернення стягнення на заставлене майно, за виконавчими документами допускається для задоволення вимог стягувачів-заставодержателів. Виключенням є, зокрема, умова, коли право застави виникло після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів та коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Зі змісту ст. 3 Закону України "Про іпотеку" вбачається, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Судом встановлено, що станом на момент відступлення права вимоги за кредитним договором та іпотечним договором заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «Граніттранссервіс» складала 8 818 541,20 грн., Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» 13.07.2017 (засобами поштового зв'язку «Укрпошта») повідомило боржника та майнового поручителя за кредитним договором про наявне порушення умов кредитного договору, яке містило вимогу про усунення порушення, погашення заборгованості в сумі 8 818 541,20 грн. та застереження про те, що у випадку не погашення боргу протягом 30 днів Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» буде реалізувати належне йому право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом застосування одного із засобів, передбаченого умовами договору іпотеки та Закону України «Про іпотеку».

Вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» боржником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Граніттранссервіс» було отримано 15.07.2017, а майновим поручителем - ОСОБА_2 - 01.08.2017.

11.09.2017 позивач, набув право власності на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_2., а право іпотеки виникло у позивача з моменту реєстрації договору №UA-EA-2017-06-20-000072-a/42 про відступлення права вимоги від 10.07.2017.

Запис про обтяження нерухомого майна на користь позивача внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №111363178 від 23.01.2018.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, арешт на нерухоме майно, що є предметом іпотеки було накладено відповідачем 12.06.2015, про що внесено відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за № 22269585.

Згідно з нормами ч. 6 ст. 3 Закону України "Про іпотеку", у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Зважаючи на ту обставину, що накладення арешту має своїм наслідком заборону відчуження арештованого майна, ним порушується право іпотекодержателя, у зв`язку із невиконанням боржником зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

Враховуючи системний аналіз частин 6 та 7 Закону України "Про іпотеку", якщо належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше накладення арешту для забезпечення реального виконання рішення суду щодо задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд повинен приймати рішення про звільнення з-під арешту іпотечного майна.

Приписами ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Відповідно до ч.5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у зв'язку із тим, що набуття права власності на майно поза межами виконавчого провадження не входить до виключного переліку підстав для знаття арешту з майна, позивач змушений звернутися за захистом свого майнового права до суду.

Судом встановлено, що позивач звернувся до Оболнського районного суду м. Києва із заявою про заміну сторони виконавчого провадження та стягувача у цивільній справі №756/11906/13-ц (провадження №2/756/287/14). В результаті розгляду заяви, судом 06.03.2018 винесено ухвалу про задоволення заяви позивача. Постановою Апеляційного суду міста Києва від 19.04.2018 ухвалу Оболонського районного м. Києва від 06.03.2018 по справі №756/11906/13-ц - залишено без змін.

Отримавши процесуальний статус сторони виконавчого провадження позивачем повторно було подано заяву про зняття арешту з квартири АДРЕСА_2. Натомість, державним виконавцем Дякон Н.М. було попереджено про відмову у задоволенні заяви у зв'язку із відсутністю підстав відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Звертаючись до суду з даним позовом та обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що накладення арешту на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, має наслідком заборону відчуження арештованого майна, чим порушується право позивача, як іпотекодержателя за договором відступлення, в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

З вимоги, направленої відповідачем позивачу вбачається, що арешт накладено для можливості звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку примусового виконання за виконавчим документом для задоволення вимог стягувача, який не є іпотекодержателем, та в порушення передбаченого частиною шостою статті 3 Закону України "Про іпотеку" пріоритету права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки.

Враховуючи наведене вище, а також виходячи із суті іпотеки, визначення якої міститься в Законі України "Про іпотеку", відповідно до якого іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, установленому цим Законом, позов про зняття арешту, накладеного державним виконавцем, підлягає задоволенню.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Інвест-Кредо" про звільнення з-під арешту нерухомого майна.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Інвест-Кредо" задовольнити повністю.

Зняти арешт з належного на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Інвест-Кредо" майна (01054, м. Київ, вул. Ярославів Вал, буд. 13/2 літера Б, ідентифікаційний код 39761587), а саме: з квартири АДРЕСА_2

Зобовязати Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві (03056, м. Київ, вул. Виборзька, буд. 32, ідентифікаційний код 34691374) звільнити з-під арешту нерухоме майно, належне на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Інвест-Кредо" (01054, м. Київ, вул. Ярославів Вал, буд. 13/2 літера Б, ідентифікаційний код 39761587), а саме:

- трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_2, накладеного відділом примусового виконання рішення Управління державної виконавчої служби Головного територіального управліня юстиції у м. Києві в рамках виконавчого провадження № 47799961 (номер запису про обтяження 22269585).

Стягнути з Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві (03056, м. Київ, вул. Виборзька, буд. 32, ідентифікаційний код 34691374) 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 19.10.2018

Суддя І.І. Борисенко