ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2018 Справа №914/3050/14

Господарський суд Львівської області у складі судді Бортник О.Ю. за участі секретаря судових засідань Винника В.М. розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Львів,

до відповідача Приватного підприємства «Мірт», м. Львів,

про стягнення 72500 грн. штрафу та пені.

За участю представників:

від позивача - Оленюк С.Л. - представник,

від відповідача - Шпак В.В. - представник.

Суть спору: Львівське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України, м. Львів, звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом про стягнення з Приватного підприємства «Мірт» 23000 грн. штрафу та 49500 грн. пені.

Стислий виклад позиції позивача.

Позивач посилається на те, що відповідачем не виконано рішення адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 06.03.2013 р. за № 18. Вказане рішення отримано відповідачем 19.03.2012 р., що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення за № 33 5. Вищезгадане рішення відповідачем не оскаржено. В зв»язку з наведеним, відповідач, на думку позивача, мав обов»язок сплатити штраф у часовому проміжку з 20.03.2012 р. по 21.05.2012 р. Крім цього, на підставі ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» відповідач, на думку позивача, зобов»язаний сплатити пеню за прострочення сплати штрафу, розмір якої не може перевищувати розміру накладеного штрафу. Позивач стверджує, що ним розстрочено відповідачу сплату штрафу відповідно до рішення адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 32 від 24.04.2012 р. Відповідачем протягом червня 2012 р. - вересня 2012 р. сплачено 27000 грн. штрафу. Неоплаченою залишились 23000 грн. штрафу. В зв»язку з наведеним простроченням сплати штрафу позивачем нараховано відповідачу пеню за період прострочення з 03.01.2013 р. по 09.03.2013 р. в розмірі 49500 грн.

Згодом позивачем подано суду заяву (вх. номер суду 5280/14 від 03.11.14 р.) про зменшення позовних вимог до 16000 грн. штрафу та 49500 грн. пені.

Стислий виклад заперечень відповідача.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив, посилаючись на порушення Господарським судом Львівської області 21.01.2014 р. провадження у справі № 914/4801/13 про банкрутство Приватного підприємства «Мірт». Відповідач вважає, що правовідносини між сторонами щодо його заборгованості, яка виникла до порушення провадження у справі про банкрутство, регулюються Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Ухвалою Господарського суду Львівської області від 08.05.2018 р. у справі № 914/4801/13 затверджено мирову угоду, укладену між Приватним підприємством «Мірт» та його кредиторами у справі про банкрутство. Відповідач вважає, що відповідно до правових норм статей 1, 7, 16, 17, 23, 83 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» він вважається особою, що не має неврегульованих грошових зобов»язань, вимоги позивача, які не були заявлені в установлений вищезгаданим Законом термін, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню. За таких обставин, відповідач вважає, що у позові слід відмовити.

Позивач у своїх письмових поясненнях (вхідний номер суду 37910 від 10.10.2018 р.) проти відмови у задоволенні позову з підстав, наведених відповідачем, заперечує, посилаючись на норми частин 2 та 7 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», а також на практику Вищого господарського суду України, Верховного Суду України та Верховного Суду.

Розгляд справи відкладався, строк розгляду справи продовжувався, провадження у справі зупинялось та поновлювалось з підстав, викладених у наявних в матеріалах справи ухвалах суду.

15.12.2017р. набув чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" №2147-VIII від 03.10.2017, котрим ГПК України викладено в новій редакції. У відповідності до підпункту 9 пункту 1 Розділу XI Перехідних Положень ГПК України в новій редакції, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Тому подальший розгляд справи відбувався за правилами, що передбачені вищезгаданою редакцією ГПК України. Ухвалою від 13.06.2018р. суд ухвалив розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження із стадії підготовчого провадження.

Підготовче засідання у справі відкладалось з підстав, наведених в ухвалі суду від 13.08.2018 р., ухвалою суду від 21.08.2018 р. закрито підготовче провадження та призначено справу № 914/3050/14 до судового розгляду по суті. У судовому засіданні з розгляду справи по суті оголошувалась перерва до 10.10.2018 р.

Представник позивача у судовому засіданні, позовні вимоги підтримав повністю, просив суд позов задоволити.

Представник відповідача в судове засідання з'явився, проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених у його поясненнях від 10.09.2018 р.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, господарський суд Львівської області дійшов висновку, що позов, з урахуванням заяви позивача про зменшення позовних вимог, підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач 06 березня 2012 р. прийняв рішення № 18 у справі № 2-01-25/2012 Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу. Вказаним рішенням відповідно до ст. 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" накладено на відповідача штраф у розмірі 50000,00 грн. за вчинене ним порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене п. 4 частини другої статті 6 та пунктом 1 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції". Крім цього, відповідача повідомлено про обов'язок сплатити штраф у двомісячний строк з дня отримання рішення про накладення штрафу. Згідно з відміткою на рекомендованому повідомленні № 33 5 про вручення поштового відправлення, а саме: листа № 13/04-705 щодо надання для виконання рішення та вручення копії рішення № 18 від 06.03.2012 р., рішення отримано відповідачем 19.03.2012 р. Рішенням адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 24 квітня 2012 р. № 32 у справі № 2-01-25/2012 розстрочено відповідачу сплату штрафу у розмірі 50000 грн., який накладено відповідно до Рішення від 06.03.2012 р. № 18 до січня 2012 р. Відповідач штраф у повній мірі не сплатив. У матеріалах справи відсутні та відповідачем суду не надані докази сплати ним станом на день вирішення справи судом 16000 грн. штрафу. Факт несплати згаданої суми штрафу відповідачем не заперечується. Рішення позивача від 06 березня 2012 р. за № 18 у справі № 2-01-25/2012 Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу відповідачем в апеляційному порядку не оскаржувалось.

Згідно з ч.ч. 2, 3, 5, 7, 8 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов'язковими до виконання. Особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу. За кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України. Нарахування пені припиняється з дня прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу. Нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду. Нарахування пені зупиняється на час розгляду органом Антимонопольного комітету України заяви особи, на яку накладено штраф, про перевірку чи перегляд рішення у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції. У разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню в судовому порядку. Протягом п'яти днів з дня сплати штрафу суб'єкт господарювання зобов'язаний надіслати відповідно до Антимонопольного комітету України або його територіального відділення документи, що підтверджують сплату штрафу.

З огляду на викладене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 16000 грн. штрафу є обгрунтованими й такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, а також те, що нарахування та стягнення пені, передбаченої частиною п'ятою статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", має обов'язковий характер, не потребує прийняття будь-якого рішення органу державної влади про її застосування і в зв'язку з цим не підпадає під ознаки адміністративно-господарських санкцій в розумінні статей 238, 239, 249 ГК України, які застосовуються саме на підставі рішення уповноваженого на це органу, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 49500 грн. пені за період прострочення сплати штрафу з 03.01.2013 р. по 009.03.2013 р. підлягають задоволенню. Вказану пеню нараховано позивачем без перевищення встановленого ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" гранично допустимого розміру. Позивачем заявлено до стягнення пеню за 66 днів прострочення сплати штрафу, відповідно до зробленого ним у позовній заяві розрахунку розміру пені. У матеріалах справи відсутні та відповідачем суду не подані докази, які б свідчили про наявність обставин, передбачених ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", що є підставою для припинення чи зупинення нарахування пені протягом періодів часу, за який позивач просить стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати штрафу.

Заперечення відповідача проти позову та його посилання на норми статей 1, 7, 16, 17, 23, 83 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» судом до уваги не беруться з огляду на таке.

Закон України "Про захист економічної конкуренції", на підставі приписів якого органом Антимонопольного комітету України нараховано штраф та пеню, визначає правові засади підтримки та захисту економічної конкуренції, обмеження монополізму в господарській діяльності і спрямований на забезпечення ефективного функціонування економіки України на основі розвитку конкурентних відносин. Цей Закон встановлює види, склад правопорушень законодавства про захист економічної конкуренції, заходи відповідальності, що застосовуються за їх вчинення, і процесуальні норми, що визначають порядок притягнення до відповідальності.

Названий Закон не регулює ані цивільно-правових відносин, ані відносин у сфері оподаткування.

Накладений на відповідача штраф є видом відповідальності за вчинення правопорушення, а нарахована пеня - способом забезпечення сплати цього штрафу.

Виходячи з наведеного, зазначені нарахування, застосовані Відділенням на підставі Закону України "Про захист економічної конкуренції", не пов'язані з невиконанням чи неналежним виконанням відповідачем грошового зобов'язання або зобов'язання щодо сплати податків і зборів та не є заходами, спрямованими на забезпечення виконання цих зобов'язань відповідно до положень статті 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". У зв'язку з цим норми Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не підлягають застосуванню до спірних правовідносин (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 березня 2018 р. у справі № 914/2401/16, у постанові Верховного Суду України від 24.12.2013 зі справи № 922/770/13-г та у постанові Вищого господарського суду України від 04 лютого 2014 р. у справі № 922/770/13-г).

На підставі ст. 129 ГПК України судові витрати у справі щодо сплати судового збору покладаються на відповідача та підлягають стягненню в доход державного бюджету, оскільки позивач на день звернення з позовом до суду був звільнений від сплати такого.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 2, 3, 13, 74,76, 77, 78, 79, 86, 129, 236-241, 327 ГПК України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (79005, м. Львів, вулиця Коперника, 4, ) до Приватного підприємства «Мірт» (79038, м. Львів, вул. Пасічна, буд. 81, кв. 12, ), з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного підприємства «Мірт» (79038, м. Львів, вул. Пасічна, буд. 81, кв. 12, ) до Державного бюджету штраф у розмірі 16000 грн. та пеню у розмірі 49500грн.

Стягувач: Львівське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України (79005, м. Львів, вулиця Коперника, 4, ).

Стягнути з Приватного підприємства «Мірт» (79038, м. Львів, вул. Пасічна, буд. 81, кв. 12, ) в доход Державного бюджету України 1218 грн. судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

2. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 18.10.2018 р.

Суддя Бортник О.Ю.