ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"11" жовтня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/932/17

Господарський суд Одеської області у складі судді Степанової Л.В.

при секретарі судового засідання Шевченко К.О.

за участю представників сторін:

від прокурора: Вергін Д.С. за посвідченням;

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю;

від відповідачів: 1. ОСОБА_2 інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради: не зявився;

2. ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю „Дерева Раю: ОСОБА_4 за довіреністю;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Заступника прокурора Одеської області в інтересах держави, в особі Одеської міської ради до відповідачів ОСОБА_2 інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради та ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю „Дерева Раю про визнання недійсним договору та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора Одеської області в інтересах держави, в особі Одеської міської ради звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до відповідачів ОСОБА_2 інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради та ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю „Дерева Раю (далі Відповідач 2), яким просить:

- визнати недійсним договір оренди комунального майна - берегозахисної споруди Траверсу №20 першої черги ПЗС, що розміщена в м. Одеса, узбережжя Чорного моря, перша черга ПЗС, система відведення дощових вод, що знаходиться на території ділянки штучного пляжу „Аркадія розташованої між траверсами №20 першої черги ПЗС і №1 другої черги ПЗС, укладений 26.12.2012р. між ОСОБА_2 інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради та ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю „Дерева Раю шляхом підписання сторонами удаваного правочину - договору про співробітництво та організацію взаємовідносин від 26.12.2012р. № 26/12/12.

- зобов'язати ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю „Дерева Раю повернути на користь Одеської міської ради комунальне майно - берегозахисну споруду Траверс №20 першої черги ПЗС, що розміщена в м. Одеса, узбережжя Чорного моря, перша черга ПЗС, систему відведення дощових вод, що знаходиться на території ділянки штучного пляжу „Аркадія розташованої між траверсами №20 першої черги ПЗС і №1 другої черги ПЗС.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що договір про співробітництво та організацію взаємовідносин №26/12/12 від 26.12.2012р., укладений між ОСОБА_2 інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради та ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю „Дерева Раю є удаваним та вчинений його сторонами для приховування іншого правочину, який вони насправді вчинили, а саме договору оренди комунального майна, про що свідчать умови оспорюваного договору. Правовідносини, що виниклим між сторонами мають регулюватися Законом України "Про місцеве самоврядування" та Законом України "Про оренду державного та комунального майна". В свою чергу договір оренди комунального майна порушує вимоги Закону України "Про оренду державного та комунального майна", оскільки Одеською міською радою не приймалося рішення щодо передачі у користування ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю „Дерева Раю комунального майна у вигляді берегозахисної споруди Траверсу №20 першої черги ПЗС, що розміщена в м. Одеса, узбережжя Чорного моря, перша черга ПЗС, система відведення дощових вод, що знаходиться на території ділянки штучного пляжу „Аркадія розташованої між траверсами №20 першої черги ПЗС і №1 другої черги ПЗС.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 20.04.2017р. (суддя Демешин О.А.) порушено провадження у справі № 916/932/17 та справу призначено до розгляду.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 30.05.2017р. (суддя Демешин О.А.) у позові Заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради відмовлено у повному обсязі.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 19.09.2017р. рішення Господарського суду Одеської області від 30.05.2017р. залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 20.02.2018р. постанову Одеського апеляційного господарського суду від 19.09.2017р. та рішення Господарського суду Одеської області від 30.05.2017р. у справі №916/932/17 скасовано, справу №916/932/17 направлено на новий судовий розгляд до Господарського суду Одеської області.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.04.2018р., справу №916/932/17 передано на розгляд судді Степанової Л.В.

15.12.2017 р. набрав чинності Закон України від 03.10.2017 р. № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

Пунктом 9 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 р. № 2147VІІІ, чинної з 15.12.2017р., передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.05.2018р. прийнято до провадження справу №916/932/17, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 31.05.2018р. о 11:40.

30.05.2018р. за вх.суду№10733/18 відповідач ТОВ «Дерева раю» надав до суду відзив на позовну заяву.

В підготовчому засіданні від 31.05.2018р. прокурор надав до суду письмові пояснення.

В підготовчому засіданні від 31.05.2018р. було оголошено про відкладення підготовчого засідання на 07.06.2018р. о 10:00, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 31.05.2018р. викликано учасників справи у підготовче засідання відкладене на 07.06.2018р. о 10:00.

В підготовчому засіданні від 07.06.2018р. було оголошено про зупинення провадження у справі №916/932/17 до закінчення перегляду в касаційному порядку судового рішення у справі №916/933/17 обєднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного суду.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.06.2018р. зупинено провадження у справі №916/932/17.

11.07.2018р. за вх.суду№2-3514/18 прокурор звернувся до суду з клопотанням про поновлення провадження у справі №916/938/17.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.07.2018р. поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання на 25.07.2018р. о 12:30.

В підготовчому засіданні від 25.07.2018р. Одеська міська рада звернулася з клопотанням про долучення доказів.

В підготовчому засіданні відповідач ТОВ «Дерева раю» звернувся до суду з заявою про застосування строків позовної давності.

В підготовчому засіданні від 25.07.2018р. було оголошено про відкладення підготовчого засідання на 16.08.2018р. о 12:30, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.07.2018р. викликано учасників справи у підготовче засідання відкладене на 16.08.2018р. о 12:30.

27.07.2018р. за вх.суду№15169/18 Одеська міська рада надала до суду заперечення на заяву про застосування позовної давності.

15.08.2018р. за вх.суду№2-4178/18 відповідач ТОВ «Дерева раю» звернувся до суду з клопотанням про залишення позову без розгляду.

В підготовчому засіданні від 16.08.2018р. було оголошено про відкладення підготовчого засідання на 07.09.2018р. о 12:30, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.08.2018р. викликано учасників справи у підготовче засідання відкладене на 07.09.2018р. о 12:30.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.08.2018р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

В підготовчому засіданні від 07.09.2018р. відповідач ТОВ «Дерева раю» надав відповідь на заперечення Одеської міської ради щодо застосування строків позовної давності.

В підготовчому засіданні від 07.09.2018р. суд, розглянувши клопотання відповідача ТОВ «Дерева раю» про залишення позову без розгляду, відмовив у його задоволенні, про що зазначено в протоколі судового засідання.

В підготовчому засіданні від 07.09.2018р. оголошено про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.09.2018р. закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 18.09.2018р. о 09:50.

В судовому засіданні від 18.09.2018р. оголошено перерву по 11.10.2018р. о 11:00, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.09.2018р. викликано учасників справи у судове засідання на 11.10.2018р. о 11:00.

03.10.2018р. за вх.суду№20147/18 відповідач ОСОБА_2 інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи без його участі.

В судовому засіданні від 11.10.2018р. було оголошено вступну та резолютивну частину рішення по справі №916/932/17.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд встановив:

Як вказує прокурор, 26.12.2012р. між ОСОБА_2 інженерного розвитку території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради та ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Дерева раю» укладено договір про співробітництво та організацію взаємовідносин №26/12/12 (далі договір) відповідно до умов якого сторони зобовязуються шляхом обєднання зусиль спільно діяти з метою створення умов для розвитку курортно-рекреаційної структури на узбережжі Чорного моря в м. Одеса і для підтримання берегозахисної споруди у належному технічному стані. Для реалізації спільного проекту задіється берегозахисна споруда Траверсу №20 першої черги ПЗС, що розміщена в м. Одеса, узбережжя Чорного моря, перша черга ПЗС, система відведення дощових вод, що знаходиться на території ділянки штучного пляжу „Аркадія розташованої між траверсами №20 першої черги ПЗС і №1 другої черги ПЗС. Пунктом 2.4.1. договору встановлено, що ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «дерева раю» має право користуватися берегозахисною спорудою Траверсу №20 першої черги ПЗС, що розміщена в м. Одеса, узбережжя Чорного моря, перша черга ПЗС, система відведення дощових вод, що знаходиться на території ділянки штучного пляжу „Аркадія розташованої між траверсами №20 першої черги ПЗС і №1 другої черги ПЗС. Згідно з п. 6.2. строк дії договору триває до 31.12.2025р. У п. 1.3. договору зазначено, що берегозахисна споруда є власністю територіальної громади міста ОСОБА_4, а ОСОБА_3 надається обмежене право користування нею виключно для реалізації вищезазначених цілей та згідно умов даного договору.

Прокурор зазначає, що укладений між відповідачами договір є удаваним та вчинений для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, а саме: договору оренди комунального майна. договір оренди комунального майна, укладений сторонами шляхом підписання удаваного правочину - договору про співробітництво та організацію взаємовідносин №26/12/12, підлягає визнанню недійсним. Як зазначено у договорі сторони погодили, що його предметом є користування ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Дерева раю» комунальним майном - берегозахисною спорудою. Вказана берегозахисна споруда обліковується на балансі ОСОБА_2 інженерного розвитку території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради та перебуває у комунальній власності територіальної громади міста ОСОБА_4 в особі Одеської міської ради на підставі розпорядження Одеської обласної ради №62/р-96 від 17.09.1996р. «Про передачу майна протизсувного управління обласної державної адміністрації у комунальну власність Одеської міської ради» та рішення Одеської міської ради №552 від 13.12.1996р. «Про прийняття до комунальної власності міста майна Одеського протизсувного управління».

Прокурор стверджує, що фактично договір про співробітництво та організацію взаємовідносин є удаваним правочином, оскільки його умови не відповідають установленим ст. 1130 Цивільного кодексу України в частині предмету договору про спільну діяльність, а приховує договір оренди вказаного обєкту нерухомості, оскільки передається підприємцю для здійснення підприємницької діяльності та містить істотні умови договору оренди, зокрема: обєкт оренди (п. п. 1.1., 1.2. договору), термін на який укладається договір оренди (п. 6.2. договору), його страхування (п. 2.3.7. договору), а тому правовідносини, що виникли між сторонами повинні регулюватись Законами України «Про місцеве самоврядування України» та «Про оренду державного та комунального майна». Разом з цим, відповідно до ст. ст. 2, 5, 11, 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та ст. 25, ч. 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», передача комунального майна у користування може здійснюватися виключно на підставі рішень сесії ради, з обовязковим проведенням оцінки майна, що передається в користування. Крім цього, розпорядженням Одеського міського голови №1310-01р від 11.12.1999р. затверджено Порядок проведення конкурсу на право укладення договору оренди будівель (споруд, приміщень), які є комунальною власністю, яким передбачено обовязковість конкурсної процедури передачі в оренду комунального майна. Однак Одеською міською радою рішення про передачу в користування ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Дерева раю» берегозахисної споруди Траверсу №20 першої черги ПЗС, що розміщена в м. Одеса, узбережжя Чорного моря, перша черга ПЗС, система відведення дощових вод, що знаходиться на території ділянки штучного пляжу „Аркадія розташованої між траверсами №20 першої черги ПЗС і №1 другої черги ПЗС не приймалось, відповідні повноваження щодо укладання таких договорів ОСОБА_2 інженерного розвитку території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради не делегувались. Положенням про ОСОБА_2 інженерного розвитку території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 28.02.2011 №384-VІ (далі Положення), також до повноважень ОСОБА_2 не віднесено питання про передачу комунального майна територіальної громади міста ОСОБА_4, яке перебуває на балансі ОСОБА_2. Відповідно до п. 2.1.5. Положення, ОСОБА_2 має право залучати на договірних засадах кошти та матеріальні ресурси субєктів підприємницької діяльності для ремонту та реконструкції обєктів берегозахисного комплексу узбережжя стосується лише обєктів, які вже перебувають у користуванні відповідних субєктів.

Прокурор вказує, що в порушення норм Законів України «Про оренду державного та комунального майна» та «Про місцеве самоврядування в Україні» берегозахисна споруда Траверсу №20 першої черги ПЗС, що розміщена в м. Одеса, узбережжя Чорного моря, перша черга ПЗС, система відведення дощових вод, що знаходиться на території ділянки штучного пляжу „Аркадія розташованої між траверсами №20 першої черги ПЗС і №1 другої черги ПЗС, що перебуває у комунальній власності м. Одеси, передана у користування ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Дерева раю» без прийняття відповідного рішення сесії Одеської міської ради, проведення оцінки майна та проведення конкурсної процедури. Вказані обставини відповідно до ст. ст. 203, 215, 216 Цивільного кодексу України, є підставою для визнання вчиненого правочину недійсним та зобовязання повернути берегозахисну спору до комунальної власності м. Одеси.

В обґрунтування повноважень на звернення до суду з даним позовом прокурор зазначає, що відповідно до ст.2 ГПК України у випадках, встановлених законом, передбачає, що прокурор може звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб, або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах. Але інтереси територіальної громади є складовою частиною державних інтересів. Оскільки право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших субєктів, кожне порушення закону щодо безпідставного заволодіння комунальною власністю є порушенням державних інтересів. Таким чином, регулювання відносин оренди комунального майна з порушенням законодавства України спричиняє державі і територіальній громаді економічні збитки, перешкоджає здійсненню передбаченого Конституцією України права власності на комунальне майно та тягне нераціональне його використання. Відповідно до ч. 6 ст. 2 ГПК України прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Враховуючи, що Одеська міська рада, яка відповідно до вимог чинного законодавства є розпорядником спірного нерухомого майна, не вжила жодних заходів щодо визнання недійним договору про співробітництво та організацію взаємовідносин №06/с-16 укладеного 17.08.2016 між ОСОБА_2 інженерного розвитку території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради та ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Пасажирська канатна дорога" та повернення до комунальної власності м. Одеси спірного нерухомого майна, виникла необхідність представництва прокуратурою Одеської області в суді інтересів держави в особі Одеської міської ради.

Враховуючи викладене, прокурор просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а саме визнати недійсним договір оренди комунального майна - берегозахисної споруди Траверсу №20 першої черги ПЗС, що розміщена в м. Одеса, узбережжя Чорного моря, перша черга ПЗС, система відведення дощових вод, що знаходиться на території ділянки штучного пляжу „Аркадія розташованої між траверсами №20 першої черги ПЗС і №1 другої черги ПЗС, укладений 26.12.2012р. між ОСОБА_2 інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради та ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю „Дерева Раю шляхом підписання сторонами удаваного правочину - договору про співробітництво та організацію взаємовідносин від 26.12.2012р. № 26/12/12 та зобов'язати ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю „Дерева Раю повернути на користь Одеської міської ради комунальне майно - берегозахисну споруду Траверс №20 першої черги ПЗС, що розміщена в м. Одеса, узбережжя Чорного моря, перша черга ПЗС, систему відведення дощових вод, що знаходиться на території ділянки штучного пляжу „Аркадія розташованої між траверсами №20 першої черги ПЗС і №1 другої черги ПЗС.

Позивач в своїх поясненнях зазначає, що згідно з розпорядженням Одеської обласної державної адміністрації від 17.09.1996р. №62/р-96 «Про передачу майна протизсувного управління обласної державної адміністрації у комунальну власність Одеської міської ради», на підставі акту приймання-передачі від 01.01.1997р. та відповідно до рішення Одеського міськвиконкому «О приеме в коммунальную собственность имущества Одесского противооползневого управлення» від 13.12.1996р. №552 у комунальну власність Одеської міської ради було передано всю матеріально-технічну базу, у тому числі берегозахисні інженерні споруди. Берегозахисна споруда Траверсу №20 першої черги ПЗС, що розміщена в м. Одеса, узбережжя Чорного моря, перша черга ПЗС, система відведення дощових вод, що знаходиться на території ділянки штучного пляжу „Аркадія розташованої між траверсами №20 першої черги ПЗС і №1 другої черги ПЗС, є берегозахисною інженерною спорудою, яка, серед інших, була споруджена відповідно до проектних завдань на протизсувні заходи другої черги протизсувних споруд. Замовником зазначених проектних робіт у 1966р. виступало Одеське обласне протизсувне управління, яке в середині 90-х рр. було ліквідовано, після чого Одеською міською радою було прийняте рішення про створення управління інженерного захисту території міста, яке в 2002р. було реорганізовано в управління інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради. Виконавцем вказаних проектних завдань на протизсувні заходи була Одеська філія Державного республіканського інституту по проектуванню комунальних споруд міст України, «УКРГІПРОКОМУНБУД». Отже, вказані споруди відносяться до берегозахисних відповідно до діючих державних будівельних норм ДБН 1.1-24:2009 «Захист від небезпечних геологічних процесів», де у розділі 6 міститься вичерпна класифікація берегозахисних споруд.

Як вказує позивач, відповідно до п. 2.1.3 Правил устаткування та експлуатації пляжів міста ОСОБА_4, затверджених рішенням Одеської міської ради від 05.04.2007р. №1133-V, берегозахисними спорудами у вигляді штучних пляжів є: «Ланжерон» - від буни СРЗ до траверса № 5, 1 черга ПЗС /від території ВАТ «Одеський судноремонтний завод № 2» до зовнішнього водовипуску Лермонтовської штольні „Жовтий Камінь; «Отрада» - від траверса № 5 до траверса № 7 - 1 черга ПЗС /від Лермонтовської штольні до Чорноморського яхт - клубу/; «Дельфін» - від траверса № 9 до траверса № 14-а, 1 черга ПЗС, /від Чорноморського яхт-клубу до території представництва Одеської облради/; «Аркадія» - від траверса №18,-1 черга ПЗС до траверса №3,-2 черга ПЗС, / від траверса № 18 до території яхт-клубу „Посейдон на Великому ОСОБА_5/; «Чайка» - від траверса №6,-2 черга ПЗС до траверса №7,-2 черга ПЗС, /до пляжу „Для інвалідів/; «Для інвалідів» - від траверса № 7 до траверса № 7-а, - 2 черга ПЗС; «Курортний» - від траверса № 7-а до траверса № 14,-2 черга ПЗС, /від пляжу „Для інвалідів до 16 ст. В. Фонтану/; «Золотий Берег» - від траверса № 14,-2 черга ПЗС до траверса № 17, 2 черга ПЗС, /від пішохідного спуску з пров. Амбулаторного до глибоководного випуску зливових вод/; «Великофонтанський» - від траверса № 17,-2 черга ПЗС до траверсу № 18-а, - 2 черга ПЗС /район провулка „Маяковий/; «Монастирський» - від трайерса № 1,-3 черга ПЗС до траверса №3,-3 черга ПЗС /від берегозахисних споруд до мису ОСОБА_5, причалу гідротехнічної бази берегоукріплювальних робіт/; «Дача Ковалевского» - від території порту-укриття до провулку 2-й Приморський; «Чорноморка» - від території аматорського причалу № 129 (провулок 2- й Приморський) до північних огороджувальних берегозахисних споруд житлового масиву «Совиньон». Так, у п. 1.3 вищевказаних правил міститься визначення пляжу як сформованого природою або штучно створеного обєкту, призначеного, з одного боку - для масового купання людей (ділянка акваторії, обмежена з боку відкритого моря знаками зони купання з прилеглою до неї ділянкою берегової території, складеної з пляжного матеріалу), з іншого боку, це активні берегозахисні споруди у складі, протизсувних і протиобвальних заходів на ділянках, де основи схилів розміщені на контактах з водним дзеркалом моря, для захисту корінних берегів, стабілізації зсувних схилів, розширення або збереження існуючих пляжів та мають обмежений режим використання.

Позивач зазначає, що п. 1.3 спірного договору сторони погодили, що ТОВ «Дерева раю» надається обмежене право користування берегозахисною спорудою. Пунктом 2.4.1 спірного договору передбачено, що ТОВ «Дерева раю» право користуватися берегозахисною спорудою. Таким чином так званим вкладом ОСОБА_2 інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради у спільну діяльність за змістом спірного договору є надання у користування належної територіальній громаді міста ОСОБА_4 берегозахисної споруди, у той час, як ТОВ «Дерева раю» має право самостійно господарювати на зазначеній берегозахисній споруді, робити на ній реконструкцію та капітальний ремонт.

Крім того в договорі про співробітництво та організацію взаємовідносин від 26.12.2012р. №26/12/12 відсутні вказані істотні умови договору про спільну діяльність: відсутнє визначення спільних дій або ведення спільних справ сторін, в той же час наявні взаємні права і обовязки у розділі 2 договору, відсутня умова участі сторін у результатах спільних дій, а також відсутнє визначення самих результатів спільних дій, на які має бути спрямований договір про спільну діяльність; відсутні умови покриття витрат і збитків учасників у процесі здійснення спільних дій. За умовами спірного договору управління інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради передало ТОВ «Дерева раю» у користування берегозахисну споруду Траверсу №20 першої черги ПЗС, що розміщена в м. Одеса, узбережжя Чорного моря, перша черга ПЗС, система відведення дощових вод, що знаходиться на території ділянки штучного пляжу „Аркадія розташованої між траверсами №20 першої черги ПЗС і №1 другої черги ПЗС.

Позивач зазначає, що п.п. 2.3.3, 2.3.4., 2.3.5. договору встановлено обовязок ТОВ «Дерева раю» виконати роботи з капітального ремонту та/або реконструкції берегозахисної споруди та системи водовідведення відповідно до графіку виконання робіт, який складається ОСОБА_3 та узгоджується сторонами і є невідємною частиною договору. Своєчасно здійснювати за власний рахунок капітальний, поточний та інші види ремонтів берегозахисної споруди і системи водовідведення, а також у терміни і в обсягах, зазначених приписами ОСОБА_2, ремонтно-відновлювальні і профілактичні роботи з метою підтримки берегозахисних функцій споруди, а також введення її в експлуатацію. Пунктом 2.3.11. спірного договору передбачено обовязок ТОВ «Дерева раю» укласти договори страхування.

Позивач стверджує, що умови спірного договору про спільну діяльність свідчать про наявність між відповідачами зобов'язальних правовідносин за договором, який за своєю правовою природою є договором оренди берегозахисної споруди, що є власністю територіальної громади міста ОСОБА_4. На думку Одеської міської ради, спірний договір оренди комунального майна, укладено з порушенням встановлених чинним законодавством України вимог, встановлених для договорів оренди комунального майна у звязку з чим він підлягає визнанню недійсним.

Позивач зазначає, що Одеською міською радою не було прийнято рішення про передачу у користування ТОВ «Дерева раю» спірної берегозахисної споруди, а також на те, що конкурс на право укладання оренди даного обєкту проведено не було; в управління інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради відсутні повноваження на укладання договорів оренди комунального майна.

Також позивач підтримує і позовні вимоги прокурора про зобовязання відповідача ТОВ «Дерева раю» повернути на користь Одеської міської ради комунальне майно берегозахисну споруду Траверсу №20 першої черги ПЗС, що розміщена в м. Одеса, узбережжя Чорного моря, перша черга ПЗС, система відведення дощових вод, що знаходиться на території ділянки штучного пляжу „Аркадія розташованої між траверсами №20 першої черги ПЗС і №1 другої черги ПЗС.

Відповідач ТОВ «Дерева раю» проти позовних вимог заперечує посилаючись на те, що дійсно 26.12.2012р. між відповідачами було укладено договір про співробітництво та організацію взаємовідносин № 26/12/12. Відповідно до п.1.1. договору про співробітництво, сторони договору зобовязуються шляхом обєднання зусиль спільно діяти з метою створення умов для розвитку курортно-рекреаційної структури на узбережжі Чорного моря в м. Одеса та для підтримання берегозахисних споруд у належному технічному стані. Згідно з п. 1.2. договору про співробітництво, для реалізації спільного проекту задіється берегозахисна споруда Траверс № 20 першої черги ПЗС, що розміщена в м. Одесі, узбережжя Чорного моря, перша черга ПЗС, а також система відведення дощових вод, що знаходиться на території ділянки штучного пляжу «Аркадія», розташованої між траверсами № 20 першої черги ПЗС та № 1 другої черги ПЗС, яка орендується ОСОБА_3 згідно договору оренди берегозахисної споруди №95-ор від 10.02.2010р. Відповідно до п.1.3. договору про співробітництво, берегозахисна споруда та система водовідведення є власністю територіальної громади міста ОСОБА_4, а ОСОБА_3 надається обмежене право користування виключно для реалізації вищезазначених цілей та згідно умов даного договору. Отже, спільною метою укладення договору про співробітництво є саме створення умов для розвитку курортно-рекреаційної структури на узбережжі Чорного моря в м. Одеса та для підтримання берегозахисних споруд у належному технічному стані.

Відповідач ТОВ «Дерева раю» вважає, що договір про співробітництво є договором змішаного типу, в якому предметом є досягнення певної спільної мети, що являється елементом договору про спільну діяльність.

Щодо доводів прокурора про наявність в спірному договорі про співробітництво істотних умов договору оренди, оскільки він містить істотні умови договору оренди: обєкт оренди, термін дії договору та зобовязання щодо здійснення страхування обєкту оренди, відповідач вказує, що ч.1. ст. 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» встановлено, що істотними умовами договору оренди є: об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); термін, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань, якщо їх нарахування передбачено законодавством; відновлення орендованого майна та умови його повернення; виконання зобов'язань; забезпечення виконання зобов'язань - неустойка (штраф, пеня), порука, завдаток, гарантія тощо; порядок здійснення орендодавцем контролю за станом об'єкта оренди; відповідальність сторін; страхування орендарем взятого ним в оренду майна; обов'язки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого майна. Разом з тим, як вбачається із тексту оспорюваного договору, в ньому відсутні такі істотні умови договору оренди, які б дозволили би встановити, що між сторонами вчинено саме договір оренди комунального майна, зокрема: орендна плата з урахуванням її індексації, порядок використання амортизаційних відрахувань, забезпечення виконання зобов'язань - неустойка (штраф, пеня), порука, завдаток, гарантія тощо, обов'язки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки майна, відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу, страхування орендарем взятого ним в оренду майна тощо.

Крім того, як зазначає відповідач ТОВ «Дерева раю» між сторонами не відбулося фактичної передачі об'єкту за договором про співробітництво, що в свою чергу, також є обов'язковою умовою при укладанні договору оренди комунального майна. Таким чином, між ОСОБА_2 інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради та ТОВ «Дерева Раю» не виникли права та обовязки, передбачені для договору оренди.

Відповідач вважає необґрунтованими твердження прокурора щодо того, що ОСОБА_2 інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради не мало необхідної цивільної дієздатності щодо укладання спірного договору про співробітництво та організацію взаємовідносин. Так, завдання, функції та права ОСОБА_2 інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради визначені відповідним Положенням, затвердженим рішенням Одеської міської ради від 28.02.2011р. №384-VІ. Згідно п. 1.2. Положення, ОСОБА_2 є юридичною особою, має самостійний баланс, гербову печатку зі своїм найменуванням, штампи, бланки, рахунки в органах Державного казначейства України.

Серед визначених Положенням завдань та функцій, серед іншого, передбачено, що ОСОБА_2: контролює у межах своїх повноважень діяльність підприємств та організацій усіх форм власності відносно забезпечення належного утримання, ефективної експлуатації території узбережжя та її інженерної інфраструктури, відповідно до вимог чинного законодавства та актів місцевого самоврядування (пункт 2.1.3.); виступає замовником всіх робіт, пов'язаних з інженерними мережами, шляховими роботами, водовідведенням та водопостачанням, енергозабезпеченням, будівництвом чи реконструкцією споруд інженерного захисту на території узбережжя (пункт 2.1.4.); залучає на договірних засадах кошти і матеріальні ресурси організацій і підприємств, незалежно від форми власності, та суб'єктів підприємницької діяльності - фізичних осіб, які експлуатують чи використовують берегову зону, для часткової або повної їх участі в реконструкції, ремонтно-поновлювальних роботах на об'єктах берегозахисного комплексу узбережжя, (пункт 2.1.5.). Пунктом 4.2.6 Положення передбачено, що начальник ОСОБА_2 укладає договори відповідно до чинного законодавства України у межах своєї компетенції. Отже, уклавши договір про співробітництво із ТОВ «Дерева Раю», ОСОБА_2 інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради володіло необхідним обсягом цивільної дієздатності для укладення договору про співробітництво.

Щодо доводу прокурора про те, що спірний договір повинен був укладатись у порядку, передбаченому Законом України «Про оренду державного та комунального майна» відповідач ТОВ «Дерева раю» вказує, що згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», не можуть бути об'єктами оренди, зокрема, водосховища та водогосподарські канали комплексного призначення, міжгосподарські меліоративні системи, гідротехнічні захисні споруди (крім гідротехнічних споруд рибогосподарської технологічної водойми). Згідно ст. 1 Закону України «Про морські порти України», гідротехнічні споруди морських портів (гідротехнічні споруди) - інженерно-технічні споруди (портова акваторія, причали, пірси, інші види причальних споруд, моли, дамби, хвилеломи, інші берегозахисні споруди, підводні споруди штучного та природного походження, у тому числі канали, операційні акваторії причалів, якірні стоянки), розташовані в межах території та акваторії морського порту і призначені для забезпечення безпеки мореплавства, маневрування та стоянки суден. Згідно п. 1.3. Наказу Міністерства надзвичайних ситуацій України від 03.04.2012 № 661 «Про затвердження Правил безпеки при експлуатації каналів, трубопроводів, інших гідротехнічних споруд у водогосподарських системах», гідротехнічна споруда - інженерна споруда, призначена для керування водним режимом, використовування водних ресурсів або для запобігання шкідливій дії вод. Отже, Траверс №20 першої черги ПЗС, що розміщений в м. Одеса, узбережжя Чорного моря, є гідротехнічною берегозахисною спорудою, яка взагалі не може бути об'єктом договору оренди в розумінні Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Щодо позовної вимоги прокурора в частині зобовязання ТОВ «Дерева Раю» повернути на користь Одеської міської ради комунальне майно у вигляді берегозахисної споруди Траверс № 20 першої черги ПЗС, що розміщена в м. Одесі, узбережжя Чорного моря, перша черга ПЗС, а також системи відведення дощових вод, що знаходиться на території ділянки штучного пляжу «Аркадія», розташованої між траверсами № 20 першої черги ПЗС та № 1 другої черги ПЗС, відповідач ТОВ «Дерева раю» стверджує, що такі вимоги також не підлягають задоволенню, оскільки в цій частині обґрунтовані ст. 216 ЦК України, положеннями якої врегульовані правові наслідки недійсності правочину. Вимоги ч.1 ст.216 ЦК України застосовуються саме до сторін договору, якими в даному випадку є відповідачі у справі, а позовні вимоги прокурора стосуються повернення майна на користь Одеської міської ради, яка не є стороною відповідного договору. Відповідно до ст. 627 Цивільного Кодексу України, сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента, та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Вказані обставини свідчать про те, що уклавши договір про співробітництво та організацію взаємовідносин №26/12/12, ОСОБА_2 інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради та ТОВ «Дерева Раю» діяли за вільним волевиявленням, яке відповідало їх внутрішній волі, володіли необхідною цивільною дієздатністю, мали на меті настання реальних правових наслідків та виключно тих прав та обовязків, які передбачені Договором. Зважаючи на вказане, вважаємо, що договір про співробітництво та організацію взаємовідносин № 26/12/12 від 26.12.2012 року був укладений у відповідності до чинного законодавства України та не є удаваним правочином.

Враховуючи викладене, відповідач просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Щодо позовних вимог про визнання недійсним договору про співробітництво та організацію взаємовідносин №26/12/12, укладеного 26.12.2012р. між ОСОБА_2 інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради та ТОВ «Дерева раю» слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 20 Закону України "Про прокуратуру" при здійсненні прокурорського нагляду за додержанням і застосуванням законів прокурор має право, зокрема, звертатись до суду, з заявами про захист прав і законних інтересів громадян, держави, а також підприємств та інших юридичних осіб.

Відповідно до ч.1 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Згідно з ч.3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Пунктом першим ч.6 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження звертатись до суду з позовом (заявою, поданням).

Частиною першою ст.2 Господарського процесуального кодексу України, в якій визначено підстави порушення справ у господарському суді, відносить до таких підстав позовні заяви прокурорів та їх заступників, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. Відповідно до положень ч. 3 цієї статті прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

При цьому, згідно ч.2 ст.29 ГПК України, у разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України "Про судоустрій України" є захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів, зокрема, органів місцевого самоврядування.

За змістом положень вказаних норм, правом на предявлення позову до господарського суду наділені, зокрема, органи прокуратури України, а суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Встановивши наявність у особи, в інтересах якої прокурор звернувся з позовом, субєктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд зясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорювання і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

При цьому розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Так, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Як встановлено судом, в якості обґрунтування подання прокурором даного позову для представництва інтересів держави в особі представницького органу територіальної громади міста - Одеської міської ради, прокурор вказує на невідповідність оспорюваного договору вимогам чинного законодавства, що, як наслідок, порушує права Одеської міської ради.

Судом встановлено, що 26.12.2012р. між відповідачами було укладено договір про співробітництво та організацію взаємовідносин №26/12/12 відповідно до умов якого сторони зобовязуються шляхом обєднання зусиль спільно діяти з метою створення умов для розвитку курортно-рекреаційної структури на узбережжі Чорного моря в м. Одеса і для підтримання берегозахисної споруди у належному технічному стані. Для реалізації спільного проекту задіється берегозахисна споруда Траверсу №20 першої черги ПЗС, що розміщена в м. Одеса, узбережжя Чорного моря, перша черга ПЗС, система відведення дощових вод, що знаходиться на території ділянки штучного пляжу „Аркадія розташованої між траверсами №20 першої черги ПЗС і №1 другої черги ПЗС.

Згідно з ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 235 ЦК України встановлено, що удаваний правочин - це правочин, вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

За удаваним правочином сторони умисно оформлюють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини.

У такій ситуації існують два правочини: один - удаваний, а інший - той, який сторони дійсно мали на увазі. Таким чином, удаваний правочин своєю формою прикриває реальний правочин.

Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі ст. 235 Цивільного кодексу України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним.

Відповідно до змісту прав і обов'язків сторін договору про співробітництво та організацію взаємовідносин від 26.12.2012р. №26/12/12, відповідач ТОВ «Дерева раю» на підставі спірного договору фактично отримав право користування комунальним майном - берегозахисною спорудою Траверсу №20 першої черги ПЗС, що розміщена в м. Одеса, узбережжя Чорного моря, перша черга ПЗС, система відведення дощових вод, що знаходиться на території ділянки штучного пляжу „Аркадія розташованої між траверсами №20 першої черги ПЗС і №1 другої черги ПЗС.

Крім того, за умовами спірного договору відповідач ТОВ «Дерева раю» було надано обмежене право користування берегозахисною спорудою, ТОВ «Дерева раю» взяло на себе зобов'язання виконати за власний рахунок на безповоротній основі поточний ремонт, реконструкцію та/або капітальний ремонт берегозахисної споруди (пункти 1.3., 2.3.3., 2.3.4).

Враховуючи викладені умови договору від 26.12.2012р. №26/12/12 суд зазначає, що є помилковими доводи відповідача ТОВ «Дерева раю» про наявність у договорі, що оспорюється, елементів договору підряду та договору про спільну діяльність з огляду на таке.

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України підрядні роботи виконуються підрядником за плату, а підрядник не набуває права користування об'єктом договору, тоді як відповідно до умов договору відповідачу ТОВ «Дерева раю» було передано саме в користування берегозахисну споруду, яка належить до комунальної власності територіальної громади м. Одеса в особі Одеської міської ради.

При цьому умови договору, згідно з якими відповідач ТОВ «Дерева раю» взяло на себе зобов'язання виконати капітальний ремонт та/або реконструкцію берегозахисної споруди та системи водовідведення, підпадають під ознаки ремонту орендарем об'єкта оренди, що врегульовано статтею 776 Цивільного кодексу України та статтею 18-1 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Доводи відповідача ТОВ «Дерева раю» про наявність в оспорюваному правочині ознак договору про спільну діяльність не узгоджуються з вимогами ч. 1 ст. 1130 Цивільного кодексу України про укладення такого виду цивільно-правових договорів для здійснення його сторонами спільних дій для досягнення спільної мети, яка не суперечить закону, оскільки за умовами оспорюваного договору відповідач ОСОБА_2 як балансоутримувач, до обов'язків якого входить підтримання спірної берегозахисної споруди у належному технічному стані, фактично передав її в користування відповідачу ТОВ «Дерева раю» всупереч законодавчій забороні згідно з ст. 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Правочин, який вчинено сторонами, спрямовано на приховання іншого правочину - договору найму (оренди) нерухомого комунального майна, який сторони насправді вчинили, тобто спірний договір є удаваним правочином згідно з ч.1 ст. 235 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.2 ст. 235 Цивільного кодексу України в разі, якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Отже, до спірного правочину слід застосовувати правила, передбачені для договору найму (оренди) комунального майна, врегульовані положеннями Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Статтею 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що орендодавцями майна, яке перебуває у комунальній власності, є органи, уповноважені органами місцевого самоврядування управляти майном.

Одеська міська рада в силу статті 12 Земельного кодексу України уповноважена державою на розпорядження землями територіальної громади міста ОСОБА_4 та здійснює від імені та в інтересах територіальної громади міста ОСОБА_4 правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі з правом передання об'єктів права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам на підставі частини 5 статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Спірним договором фактично відповідачем ОСОБА_2 було передано в користування відповідача ТОВ «Дерева раю» об'єкт комунальної власності, хоча за законодавством України така правомочність належить лише власнику - територіальній громаді, від імені та в інтересах якої діє позивач (стаття 10 Закону України "Про місцеве самоврядування").

Отже, всупереч наведеним вимогам спірний договір, який за своєю правовою природою є договором оренди, укладений неуповноваженою особою.

Крім того, відповідно до ст. 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" об'єкт спірного договору - берегозахисна споруда взагалі не може бути об'єктом оренди.

Отже, договір про співробітництво та організацію взаємовідносин від 17.08.2016р. №06/с-16 укладено між відповідачами як удаваний правочин, без додержання загальних вимог щодо дійсності правочину, який сторони мали на увазі (частини 1, 2, 5 статті 203 Цивільного кодексу України), що є підставою для визнання його недійсним відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України.

Аналогічна правова думка викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об'єднаної палати Касаційного господарського суду від 15.06.2018р. по справі №916/933/17.

Враховуючи викладене, позовні вимоги прокурора про визнання недійсним договору про співробітництво та організацію взаємовідносин №26/12/12, укладеного 26.12.2012р. між ОСОБА_2 інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради та ТОВ «Дерева раю» обґрунтована, підтверджена матеріалами справи та підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобовязання ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Дерева раю» повернути на користь Одеської міської ради комунальне майно берегозахисну споруду Траверсу №20 першої черги ПЗС, що розміщена в м. Одеса, узбережжя Чорного моря, перша черга ПЗС, система відведення дощових вод, що знаходиться на території ділянки штучного пляжу „Аркадія розташованої між траверсами №20 першої черги ПЗС і №1 другої черги ПЗС слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Враховуючи визнання судом договору про співробітництво та організацію взаємовідносин №26/12/12 від 26.12.2012р. недійсним, встановлення факту користування відповідачем ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Дерева Раю" спірним майном, згідно наданих Одеською міською радою до матеріалів справи акту контролю використання берегозахисної споруди у вигляді траверсе №20 першої черги від 29.05.2017р. та акту обстеження берегозахисної споруди у вигляді траверсу №20 першої черги від 04.08.2017р., що належить до комунальної власності територіальної громади міста ОСОБА_4 в особі Одеської міської ради без дозволу власника спірного майна є підставою для повернення спірного комунального майна його власнику - територіальній громаді міста ОСОБА_4 в особі Одеської міської ради відповідно до статті 391 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням "справедливого балансу" між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи (див., серед інших, рішення у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), від 23 вересня 1982 року, Series A no. 52, p. 26, параграф 69). Вимога досягнення такого балансу відображена в цілому в побудові статті 1 Першого протоколу (994-535), включно із другим реченням, яке необхідно розуміти в світлі загального принципу, викладеного в першому реченні. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти шляхом вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності (див. рішення у справі "Прессос Компанія ОСОБА_6 та інші проти Бельгії" (Pressos Compania Naviera S.A. and Others v. Belgium), від 20 листопада 1995 року, Series A no. 332, p. 23, параграф 38) /Рішення Європейського Суду з прав людини справа "Україна-Тюмень" проти України" від 22.11.2007р./.

Враховуючи викладене, позовні вимоги прокурора про зобовязання ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Дерева раю» повернути на користь Одеської міської ради комунальне майно берегозахисну споруду Траверсу №20 першої черги ПЗС, що розміщена в м. Одеса, узбережжя Чорного моря, перша черга ПЗС, система відведення дощових вод, що знаходиться на території ділянки штучного пляжу „Аркадія розташованої між траверсами №20 першої черги ПЗС і №1 другої черги ПЗС обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Під час розгляду справи відповідач ТОВ «Дерева раю» звернувся до суду з заявою про застосування строків позовної давності.

В обґрунтування своєї заяви відповідач ТОВ «Дерева раю» посилається на те, що позивачем у справі є Одеська міська рада, а ОСОБА_2 інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради, згідно Положення, є виконавчим органом Одеської міської ради, є підзвітним і підконтрольним Одеській міській раді, підпорядкованим її виконавчому комітету, міському голові. Виходячи з такого, Одеська міська рада, маючи повноваження щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, повинно було здійснювати контроль щодо угод, які укладаються підзвітним та підконтрольним їй ОСОБА_2, згідно презумпції можливості та обовязку особи знати про стан своїх майнових прав.

Отже, відповідач вважає, що про порушення своїх майнових прав позивач міг довідатись 26.12.2012р., тому строк позовної давності щодо визнання недійсним договору про співробітництво та організацію взаємовідносин від 26.12.2012 року №26/12/12 сплинув 26.12.2015р.

Суд, розглянувши заяву відповідача ТОВ «Дерева раю» про застосування строків позовної давності, зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ст. 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Виходячи з загальних засад господарського законодавства та судочинства, до поважних причин пропуску позовної давності мають бути віднесені обставини, що виникли незалежно від волі особи, яка мала право відповідної вимоги та об'єктивно унеможливили звернення цієї особи за судовим захистом у період дії строку позовної давності.

За змістом ст.ст. 256, 261 Цивільного кодексу України, позовна давність є строком предявлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими субєктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи носія порушеного права (інтересу).

При цьому, як у випадку предявлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі предявлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до п. 4.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. № 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів», початок перебігу позовної давності визначається за правилами статті 261 Цивільного кодексу України. Якщо у передбачених законом випадках з позовом до господарського суду звернувся прокурор, що не є позивачем, то позовна давність обчислюватиметься від дня, коли про порушення свого права або про особу, яка його порушила, довідався або мав довідатися саме позивач, а не прокурор. У таких випадках питання про визнання поважними причин пропущення позовної давності може порушуватися перед судом як прокурором, так і позивачем у справі.

Судом встановлено, що договір №26/12/12 від 26.12.2012р. був укладений з відповідачем ТОВ «Дерева раю» не позивачем, а ОСОБА_2 інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради.

З заперечень позивача на заяву про застосування строків позовної давності вбачається, що частинами 1,4 ст. 54 Закону України «Про місцеве самоврядування» встановлено, що сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення) рада у межах затверджених нею структури і штатів може створювати відділи, управління та інші виконавчі органи для здійснення повноважень, що належать до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад. Організаційні засади реалізації повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад щодо здійснення державної регуляторної політики визначаються Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності». Положення про відділи, управління та інші виконавчі органи ради затверджуються відповідною радою. Відповідно до п. 1.2. Положення про управління інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 28.02.2011р. №384-VІ, зазначене управління є юридичною особою, має самостійний баланс, гербову печатку н своїм найменуванням, штампи, бланки, рахунки в органах Державного казначейства України.

На відповідні запити юридичного департаменту Одеської міської ради, чи була повідомлена Одеська міська рада про укладання, зокрема, спірного договору про співробітництво та організацію взаємовідносин управління інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради неодноразово повідомляло, що укладені договори не надавалися ні до виконавчого комітету Одеської міської ради, ні до Одеської міської ради, ні до будь-якого структурного підрозділу Одеської міської ради.

Позивач не є стороною укладеного між відповідачами договору вона, а відповідач ОСОБА_2 інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради є самостійною юридичною особою, наділеною правовою дієздатністю на укладання договорів.

Враховуючи викладене, заява відповідача про застосування строків позовної давності задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії", N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", N 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року)» (п. 58 Рішення Європейського Суду з прав людини «Серявін проти України» від 10.02.2010р.).

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги Заступника прокурора Одеської області в інтересах держави, в особі Одеської міської ради до відповідачів ОСОБА_2 інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради та ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Дерева раю» про визнання недійсним договору про співробітництво та організацію взаємовідносин №26/12/12, укладеного 26.12.2012р. між ОСОБА_2 інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради та ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Дерева раю» та зобовязання ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Дерева раю» повернути на користь Одеської міської ради комунальне майно берегозахисну споруду Траверсу №20 першої черги ПЗС, що розміщена в м. Одеса, узбережжя Чорного моря, перша черга ПЗС, система відведення дощових вод, що знаходиться на території ділянки штучного пляжу „Аркадія розташованої між траверсами №20 першої черги ПЗС і №1 другої черги ПЗС, обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі ст.129 ГПК України судові витраті щодо сплати судового збору у сумі 3200,00грн. покладаються на відповідачів у рівних частинах.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 86, 129, ст.ст. 232-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Заступника прокурора Одеської області в інтересах держави, в особі Одеської міської ради до відповідачів ОСОБА_2 інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради та ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Дерева раю» про визнання недійсним договору та зобовязання вчинити певні дії задовольнити у повному обсязі.

2. Визнати недійсним договір оренди комунального майна - берегозахисної споруди Траверсу №20 першої черги ПЗС, що розміщена в м. Одеса, узбережжя Чорного моря, перша черга ПЗС, система відведення дощових вод, що знаходиться на території ділянки штучного пляжу „Аркадія розташованої між траверсами №20 першої черги ПЗС і №1 другої черги ПЗС, укладений 26.12.2012р. між ОСОБА_2 інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради (65007, м. Одеса, вул. Б. Хмельницького, 18, ) та ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю „Дерева Раю (65023, м. Одеса, Італійський бульвар, 4, ) шляхом підписання сторонами удаваного правочину - договору про співробітництво та організацію взаємовідносин від 26.12.2012р. № 26/12/12.

3. Зобовязати ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Дерева раю» (65023, м. Одеса, Італійський бульвар, 4, ) повернути на користь Одеської міської ради (65004, м. Одеса, Думська площа,1, ) комунальне майно берегозахисну споруду Траверсу №20 першої черги ПЗС, що розміщена в м. Одеса, узбережжя Чорного моря, перша черга ПЗС, система відведення дощових вод, що знаходиться на території ділянки штучного пляжу „Аркадія розташованої між траверсами №20 першої черги ПЗС і №1 другої черги ПЗС.

4. Стягнути з ОСОБА_2 інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради (65007, м. Одеса, вул. Б. Хмельницького, 18, ) на користь Прокуратури Одеської області (65026, м. Одеса, вул. Пушкінська,3, ) 1600/одна тисяча шістсот/грн. судового збору.

5. Стягнути з ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Дерева раю» (65023, м. Одеса, Італійський бульвар, 4, ) на користь Прокуратури Одеської області (65026, м. Одеса, вул. Пушкінська,3, ) 1600/одна тисяча шістсот/грн. судового збору.

Накази видати згідно зі ст. 327 ГПК України.

Повне рішення складено 17 жовтня 2018р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.В. Степанова