ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________
УХВАЛА

"16" жовтня 2018 р. м. Рівне Справа № 918/227/14

Господарський суд Рівненської області у складі судді Бережнюк В.В., розглянувши матеріали скарги від 28.09.2018 р. Товариства з обмеженою відповідальністю "Новотрейд ЛТД" на бездіяльність старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_1 у справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Новотрейд ЛТД"

до відповідача: Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"

про застосування наслідків недійсності правочину

Секретар судового засідання: Лиманський А.Ю.

Представники сторін:

Від заявника (ТзОВ "Новотрейд ЛТД"): ОСОБА_2;

Від боржника (ДП "Рівненський облавтодор"): не зявився;

Від органу ДВС: ОСОБА_3;

ВСТАНОВИВ:

02 жовтня 2018 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Новотрейд ЛТД" подано скаргу на бездіяльність старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_1.

В поданій скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю "Новотрейд ЛТД" просить суд:

- визнати бездіяльність старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_1 при виконанні наказу Господарського суду Рівненської області від 09 лютого 2017 року №918/227/14 неправомірною;

- визнати бездіяльність заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби ОСОБА_4 під час контролю за виконанням наказу Господарського суду Рівненської області від 09 лютого 2017 року №918/227/14 неправомірною;

- зобов'язати старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_1 у виконавчому провадженні за №54056747 (№42423745 номер зведеного виконавчого провадження) арештувати та списати кошти з наступних рахунків боржника 7884; 5198; 1574; 1145; 1910; 1364; 7001; 4001; 9001; 1001; 3001; 3001; 3001; 1001; 9266; 0120) здійснити розподіл стягнутих коштів та спрямувати їх на погашення заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Новотрейд ЛТД";

- зобов'язати старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_1 проводити перевірку майнового стану боржника не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Згідно розпорядження керівника апарату Господарського суду Рівненської області від 03 жовтня 2018 року №01-04/106/2018, у зв'язку із закінченням повноважень з відправлення правосуддя судді Андрійчук О.В. призначено повторний автоматизований розподіл справи №918/227/14, за результатами якого справа передана на розгляд судді Бережнюк В.В..

Ухвалою суду від 05 жовтня 2018 року прийнято скаргу ТзОВ "Новотрейд ЛТД", розгляд якої призначено на 16 жовтня 2018 року.

16 жовтня 2018 року органом ДВС подано відзив на скаргу щодо бездіяльності державного виконавця, відповідно до змісту якого орган ДВС зазначає, що державним виконавцем вчинюються всі передбачені Законом України "Про виконавче провадження" заходи з метою повного та фактичного виконання наказів Господарського суду Рівненської області, відтак орган ДВС просить суд відмовити в задоволенні скарги на бездіяльність державного виконавця.

16 жовтня 2018 року органом ДВС подано клопотання про долучення до матеріалів справи доказів.

В судовому засіданні представник скаржника підтримав подану скаргу.

В судове засідання представник боржника не з'явився, причин неявки суду не повідомив.

В судовому засіданні представник органу ДВС просив суд відмовити в задоволенні скарги з підстав зазначених у відзиві на скаргу.

Згідно положень статті 343 Господарського процесуального кодексу України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Заслухавши пояснення присутніх представників сторін та органу ДВС суд вважає за необхідне зазначити наступне.

У лютому 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Новотрейд ЛТД" звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про застосування наслідків недійсності правочину.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 12.05.2014 року позов задоволено та вирішено Дочірньому підприємству "Рівненський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Новотрейд ЛТД" полімерно-в'яжучий матеріал в кількості 24,150 тон.

29 липня 2014 року на виконання рішення Господарського суду Рівненської області видано наказ.

27 січня 2017 року на адресу Господарського суду Рівненської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Новотрейд ЛТД" про зміну способу та порядку виконання рішення суду у справі № 918/227/14.

Ухвалою суду від 09 лютого 2017 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Новотрейд ЛТД" про зміну способу та порядку виконання рішення Господарського суду Рівненської області у справі № 918/227/14 від 12 травня 2014 року задоволено. Змінено спосіб і порядок виконання рішення Господарського суду Рівненської області у справі № 918/227/14 від 12 травня 2014 року, виклавши п. 2 резолютивної частини рішення суду таким чином:

Стягнути з Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (33028, м. Рівне, вул. Остафова 7, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Новотрейд ЛТД" (54017, м. Миколаїв, вул. Чкалова, 20/4, ) 99 015,10 грн. вартості відсутнього полімерно-в'яжучого матеріалу в кількості 24,150 тон.

09 лютого 2017 року на виконання рішення Господарського суду Рівненської області видано наказ.

На виконання ухвали суду від 09 лютого 2017 року у справі №918/227/14 державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області 01 червня 2017 року відкрито виконавче провадження №54056747, яке в подальшому 15 листопада 2017 року передано до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, та яке об'єднано у зведене виконавче провадження №42423745.

Стягувач зазначає, що станом на час подання скарги рішення виконавчий документ від 09 лютого 2017 року №918/227/14 не виконано.

Вказані обставини підтверджуються інформацією про виконавче провадження від 20 вересня 2018 року.

Як вбачається з матеріалів скарги, 28 серпня 2018 року стягувач звернувся до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області з заявою про вчинення виконавчих дій, а саме заявник проси орган ДВС:

- здійснити запит щодо наявності у боржника нових банківських рахунків та винести постанову про арешт коштів, якою накласти арешт га кошти ДП "Рівненський облавтодор" ВАТ ДАК "Автомобільні дороги України" та його філій у національній та іноземних валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах;

- не пізніше наступного робочого дня після накладення арешту надіслати платіжні вимоги на примусове списання коштів у всі банківські установи в яких відкриті боржником рахунки в тому числі згідно наданого стягувачем переліку рахунків, але не виключно;

- здійснювати перерахунок стягнутих грошових коштів на вказаний рахунок стягувача.

Також стягувач просив орган ДВС повідомити його про результати розгляду даної скарги.

Стягувач зазначає, що станом на час поданні скарги, вимоги скаржника проігноровані, відповіді на подану заяву не отримано.

Відтак, скаржник наголошує, що оскільки державним виконавцем жодних дій стосовно виконання заяв стягувача не проведено, вказані обставини свідчать про бездіяльність державного виконавця при виконанні рішення у справі №9158/224/14. Оскільки на начальника Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області покладено обов'язок здійснювати контроль за своєчасністю, ефективністю та повнотою виконання рішень судів державними виконавцями, відтак начальником Відділу також допущено бездіяльність, шляхом неналежного контролю під час проведення виконавчих дій державним виконавцем у виконавчому провадженні за №54056747 (ЗВП №42423745), у зв'язку з чим останнім не додержано вимог ст. 2, 18, 48 52 Закону України "Про виконавче провадження".

Щодо вказаних обставин суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За умовами статті 1291 Конституції України держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов'язаний зокрема здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом та надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження.

У частині 8 статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" вказується, що виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Згідно статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

Виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.

Відповідно до ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 зазначено, що для цілей ст. 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина "судового розгляду". У рішенні від 17.05.2005 по справі "Чіжов проти України" (заява № 6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії § 1 ст. 6 Конвенції.

Згідно статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

У відповідності до ст. 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

За приписами пункту 1.2. Інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування окремих норм чинного законодавства у вирішенні спорів та внесення змін і доповнень до деяких інформаційних листів" від 13.02.2002 р. N 01-8/155, за результатами розгляду скарги на бездіяльність органів Державної виконавчої служби господарським судом виноситься ухвала, якою він зобов'язує відповідний орган здійснити певні виконавчі дії, якщо останній ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

Згідно пункту 9.13. Постанови Пленуму ВГСУ "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17 жовтня 2012 року N 9, за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Щодо скарги в частині вимог про визнання бездіяльності старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, визнання бездіяльності заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби начальника Управління державної виконавчої служби та зобов'язання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень проводити перевірку майнового стану боржника суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ДП "Рівненський облавтодор" ВАТ ДАК "Автомобільні дороги України" є державним підприємством, з часткою держави в статутному фонді 100%.

Згідно преамбули Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна" цей Закон спрямований на забезпечення економічної безпеки держави, недопущення руйнування цілісних майнових комплексів державних підприємств, захисту інтересів держави під час реалізації майна господарських товариств, у статутних капіталах яких частка держави становить не менше 25 відсотків.

Статтею 1 Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна" Встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних капіталах яких частка держави становить не менше 25 відсотків (далі - підприємства), до вдосконалення визначеного законами України механізму примусової реалізації майна.

За умовами статті 2 вказаного Закону, для цілей цього Закону під примусовою реалізацією майна підприємств розуміється відчуження об'єктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, що забезпечують ведення виробничої діяльності цими підприємствами, а також акцій (часток, паїв), що належать державі в майні інших господарських товариств і передані до статутних капіталів цих підприємств, якщо таке відчуження здійснюється шляхом: звернення стягнення на майно боржника за рішеннями, що підлягають виконанню Державною виконавчою службою, крім рішень щодо виплати заробітної плати та інших виплат, що належать працівнику у зв'язку із трудовими відносинами, та рішень щодо зобов'язань боржника з перерахування фондам загальнообов'язкового державного соціального страхування заборгованості із сплати внесків до цих фондів, яка виникла до 1 січня 2011 року, та з перерахування органам Пенсійного фонду України заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Як унормовано у статті 46 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо під час розподілу грошових сум у випадку, передбаченому пунктом 3 частини першої статті 45 цього Закону, стягнутої суми недостатньо для задоволення вимог стягувачів за виконавчими документами, кошти розподіляються виконавцем між стягувачами в такій черговості:

1) у першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна;

2) у другу чергу задовольняються вимоги щодо стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок кримінального або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, а також у зв'язку із втратою годувальника;

3) у третю чергу задовольняються вимоги працівників, пов'язані з трудовими правовідносинами;

4) у четверту чергу задовольняються вимоги стягувачів за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, вимоги щодо збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та вимоги щодо податків та інших платежів до бюджету;

5) у п'яту чергу задовольняються всі інші вимоги.

Вимоги стягувачів кожної наступної черги задовольняються після задоволення в повному обсязі вимог стягувачів попередньої черги. У разі якщо стягнутої суми недостатньо для задоволення в повному обсязі всіх вимог однієї черги, вимоги задовольняються пропорційно до належної кожному стягувачу суми. Вимоги стягувачів щодо виплати заборгованості із заробітної плати та інші вимоги, пов'язані з трудовими правовідносинами, задовольняються в порядку надходження виконавчих документів.

Орган державної виконавчої служби, у своєму відзиві від 16 жовтня 2018 року зазначає, що у зведеному виконавчому провадженні про стягнення із ДП "Рівненський облавтодор" ВАТ ДАК "Автомобільні дороги України" наявні виконавчі документи про стягнення заробітної плати (які надходять до виконання щомісячно), а тому списані в примусовому порядку кошти з рахунків боржника спрямовуються на погашення заборгованості по заробітній платі та в порядку черговості встановленої ст. 46 ЗУ "Про виконавче провадження".

Згідно статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

Відповідно до пункту 8 статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем проводилась перевірка майнового стану боржника шляхом надсилання запитів щодо перевірки майнового стану боржника та виявлення рахунків боржника.

У відповідь на вказані запити, Державною фіскальною службою України надано відповіді № від 17.08.2018 року та № від 17.09.2018 року.

З наданих органом ДВС пояснень слідує, що на підставі наданих відповідей, 18 вересня 2018 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника у ЗВП №42423745, що підтверджується наданою органом ДВС постановою.

Також орган ДВС зазначає, що раніше постанови про накладення арешту на рахунки підприємства та йог філій були винесені 07 лютого 2014 року, 01 квітня 2014 року, 25 червня 2014 року, 21 вересня 2015 року, 05 січня 2016 року, 18 травня 2016 року, 15 травня 2017 року, 12 червня 2017 року, 10 серпня 2017 року та 17 серпня 2018 року.

Разом з тим, орган державної виконавчої служби зазначає, що у зведеному виконавчому провадженні щодо стягнення з ДП "Рівненський облавтодор" ВАТ ДАК "Автомобільні дороги України" наявні виконавчі документи про стягнення заробітної плати (які надходять до виконання щомісячно), а тому списані в примусовому порядку кошти з рахунків боржника в порядку черговості, визначеної ст. 46 Закону України "Про виконавче провадження", перераховуються на рахунок погашення заборгованості за вимогами працівників, пов'язаними з трудовими правовідносинами, а також на погашення заборгованості по сплаті платежів до бюджету.

Щодо коштів про які зазначає у скарзі позивач, то сума 117 400,00 грн. була перерахована на рахунки стягувачів по рішеннях комісії по трудових спорах для погашення заборгованості по заробітній платі. Сума 227 600,00 грн. знаходиться на арештованому рахунку. Державним виконавцем відділом примусового виконання рішень направлено платіжну вимогу про списання даних коштів для перерахунку в черговості, встановленій Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно положень статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що скарга в даній частині до задоволення не підлягає, оскільки на виконання вимог Закону України "Про виконгавче провадження", державним виконавцем вчиняється комплекс заходів спрямованих на виконання виконавчого документу стягувача, зокрема державним виконавчем направляються запити щодо розшуку майна боржника та виносяться постанови про накладення арешту на банківські рахунки боржника, разом з тим, державним виконавцем відбувається стягення заборгованості у зведеному виконавчому провадженні в порядку встановленому положеннями Закону України "Про виконавче провадження".

Щодо поданої скарги в частині - зобов'язання старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_1 у виконавчому провадженні за №54056747 (№42423745 номер зведеного виконавчого провадження) арештувати та списати кошти з наступних рахунків боржника 7884; 5198; 1574; 1145; 1910; 1364; 7001; 4001; 9001; 1001; 3001; 3001; 3001; 1001; 9266; 0120) здійснити розподіл стягнутих коштів та спрямувати їх на погашення заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Новотрейд ЛТД", суд приходить до висновку, що скарга в цій частині не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Згідно положень статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов'язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Ст. 2, ч. 2 ст. 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949р. № 95, ратифікованої Україною 04.08.1961р., встановлено, що ця Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується повинна виплачуватись заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім'ї.

Згідно з ч. 6 ст. 24 Закону України "Про оплату праці" своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Ст. 97 КЗпП України встановлено, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці.

Відповідно до ст. 36 ПК України платник податку зобов'язаний обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (податковий обов'язок). Податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Отже, держава гарантувала та захистила законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку.

Проте, відносини між скаржником та його найманими працівниками з питань своєчасної виплати заробітної плати не стосуються відносин скаржника та виконавця, які виникли з виконання ухвали суду.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Враховуючи положення ст. 18, 52 Закону України "Про виконавче провадження" суд зазначає, що скаржником не надано належних та допустимих доказів, які б містили інформацію про призначення коштів на рахунках, на які просить накласти арешт скаржник. Оскільки, як вказувалося вище не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом.

При цьому, враховуючи положення нині діючого ГПК України, суд обмежений відведеним ст.342 ГПК України 10-денним строком для розгляду відповідної скарги на дії органів ДВС, та можливістю самостійно збирати докази, оскільки тягар доказування обставин справи покладено на сторону (у даному випадку на скаржника).

Відтак, у суду відсутні підстави для зобов'язання Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області у виконавчому провадженні за №54056747 (№42423745 номер зведеного виконавчого провадження) арештувати та списати кошти з рахунків боржника, перелік яких наведений у поданій скарзі.

Разом з тим, з наданих органом ДВС письмових пояснень та доказів слідує, що державним виконавцем вчинюються дії щодо розшукну майна боржника, зокрема, остання постанова про арешт котів боржника датована 18 вересня 2018 року.

Враховуючи викладене, подана скарга в цій частині до задоволення не підлягає.

Відповідно до ст.ст. 341, 342 ГПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Згідно положень статті 343 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Підсумовуючи викладене суд зауважує, що скаржником не доведено у даному випадку повної бездіяльності органу ДВС під час виконання рішення у справі №918/227/14. Доводи, які викладені у скарзі не знайшли свого підтвердження при її розгляді та встановленні обставин, на які скаржник посилається. За наведеного у задоволенні скарги необхідно відмовити повністю.

На підставі статей 234, 339-343 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Новотрейд ЛТД" повністю.

Згідно з приписами ст. 235 ГПК України ухвала набирає законної сили негайно після її прийняття 04.07.2018 р., якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Відповідно до п.25 ч. 1 ст. 255 ГПК України ухвала про розгляд скарг на рішення, дії (бездіяльність) органів Державної виконавчої служби, державного виконавця, приватного виконавця підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Бережнюк В.В.