ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"08" жовтня 2018 р. Справа № 911/1285/15

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., розглянувши заяву Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№35)" про відстрочення виконання рішення господарського суду Київської області від 05.05.2015 у справі №911/1285/15

за позовом Фізичної особи-підприємця Миронця Олега Анатолійовича

до Державного підприємства "Підприємство Білоцерківської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в місті Києві та Київській області (№35)"

про зобов'язання вчинити певні дії

за участю представників позивача: Миронець О.А. (особисто)

Дудник А.В. (ордер серії КС№43631 від 23.04.2018)

встановив:

Рішенням господарського суду Київської області від 05.05.2015 у справі №911/1285/15 позовні вимоги задоволено, зокрема, зобов'язано Державне підприємство "Підприємство Білоцерківської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в місті Києві та Київській області (№35)" повернути Фізичній особі-підприємцю Миронцю Олегу Анатолійовичу 184 000 (сто вісімдесят чотири тисячі) кг вугілля дерев'яного на суму 552 000 (п'ятсот п'ятдесят дві тисячі) грн 00 коп., переданого за договором відповідального зберігання №1 від 16.01.2014.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.03.2016 рішенням господарського суду Київської області від 05.05.2015 у справі №911/1285/15 залишено без змін.

18.03.2016 господарським судом Київської області видано накази на виконання рішенням господарського суду Київської області від 05.05.2015 у справі №911/1285/16, зокрема щодо зобов'язання відповідача повернути позивачу 184 000 (сто вісімдесят чотири тисячі) кг вугілля дерев'яного на суму 552 000 (п'ятсот п'ятдесят дві тисячі) грн 00 коп.

Постановою Вищого господарського суду України від 08.08.2016 постанову Київського апеляційного господарського суду від 01.03.2016, рішення суду Київської області від 05.05.2015 у справі №911/1285/15 залишено без змін.

Ухвалою господарського суду Київської області від 23.01.2017 змінено спосіб виконання рішення господарського суду Київської області від 05.05.2015 у справі №911/1285/15 в частині зобов'язання Державного підприємства "Підприємство Білоцерківської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в місті Києві та Київській області (№35)" повернути Фізичній особі-підприємцю Миронцю Олегу Анатолійовичу 184 000 кг вугілля дерев'яного на суму 552 000, 00 грн, переданого за договором відповідального зберігання №1 від 16.01.2014, на стягнення з Державного підприємства "Підприємство Білоцерківської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в місті Києві та Київській області (№35)" на користь Фізичної особи-підприємця Миронця Олега Анатолійовича 552 000, 00 грн.

27.09.2018 через канцелярію господарського суду Київської області від Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№35)" надійшла заява про відстрочення виконання рішення господарського суду Київської області від 05.05.2015 у справі №911/1285/15.

Ухвалою господарського суду Київської області від 28.09.2018, зокрема, розгляд відповідної заяви призначено на 08.10.2018.

05.09.2018 через канцелярію господарського суду Київської області від Державного підприємства "Підприємство Білоцерківської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в місті Києві та Київській області (№35)" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю представника відповідача бути присутнім в судовому засіданні 08.10.2018.

Беручи до уваги обмежені приписами ст. 331 ГПК України строки розгляду заяви про відстрочення виконання рішення, суд дійшов висновку про відхилення клопотання про відкладення розгляду справи за заявою про відстрочку виконання рішення суду.

У судовому засіданні 08.10.2018 представник позивача заперечив проти задоволення заяви про відстрочення виконання рішення.

Так, в обґрунтування поданої заяви відповідач посилається на обставини, що унеможливлюють виконання рішення господарського суду Київської області від 05.05.2015 у справі №911/1285/15, а саме складний фінансовий стан, оскільки накладення арешту на рахунки може стати підставою виникнення заборгованості зі сплати комунальних послугам та газопостачання, затримки по виплаті заробітної плати та припинення діяльності відповідача.

В підтвердження зазначених обставин відповідачем до зазначеної заяви додано, зокрема, копії договору про надання робочої сили з числа осіб, які утримуються у Білоцерківській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України м. Києві та Київській області (№35) №Г4 від 02.01.2018, договору про постачання природного газу №2336/1718-БО-17/Г87 від 18.10.2017, договору про постачання природного газу №2335/1718-ТЕ-17/Г88 від 18.10.2017, виписок по особовому рахунку №2530.980.

Таким чином, вважаючи вищенаведені обставини такими, що унеможливлюють виконання рішення суду у справі на даний час, відповідач просить відстрочити виконання рішення господарського суду Київської області від 05.05.2015 у справі №911/1285/15 до 2020 року.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встанови, що заява Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№35)" про відстрочення виконання рішення задоволенню не підлягає виходячи з нижченаведеного.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України встановлено, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Системний аналіз чинного законодавства свідчить, що підставою для відстрочки можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Проте, вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Водночас, господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, тому суд оцінює докази щодо наявності таких обставин в порядку ст. 73 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При цьому, в силу приписів ст. ст. 13, 74, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Однак, всупереч приписів ст. 74, 77 ГПК України, відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, що унеможливлюють виконання рішення суду у даній справі та сплату боргу у повному обсязі, а саме: доказів відсутності у Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№35)" грошових коштів та майна, на які можливо було б звернути стягнення, у той час як складний фінансовий стан відповідача не є винятковою обставиною в розумінні ст. 331 ГПК України.

Дослідивши ж наведені відповідачем у заяві мотиви та надані документи, надавши оцінку аргументам відповідача, суд дійшов висновку, що надані заявником копії договорів ти виписок по особовому рахунку не є доказами, які підтверджують обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення в даній справі у розумінні статті 331 ГПК України.

Жодних інших доказів на підтвердження обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення господарського суду Київської області від 05.05.2015 у справі №911/1285/15 або роблять його неможливим, відповідачем суду не надано.

Беручи до уваги наведені нормативні приписи, враховуючи, що покладені відповідачем в основу обґрунтування поданої заяви обставини не є винятковими у розумінні ст. 331 ГПК України, за наявності яких можливе надання відстрочки виконання рішення суду у даній справі, у той час як інших доказів на підтвердження зазначених обставин не надано, суд дійшов висновку, що заява Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№35)" про відстрочення виконання рішення в справі №911/1285/15 є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

1. У задоволенні заяви Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№35)" про відстрочення виконання рішення відмовити.

Повний текст ухвали складено 22.10.2018.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена окремо від рішення суду протягом десяти днів з дня складення повної ухвали у відповідності до ч. 1 ст. 235, ч. 2 ст. 254, ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції відповідно до ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Водночас, відповідно до підпункту 17.5) підпункту 17) пункту 1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.А. Ярема