У Х В А Л А

16 жовтня 2018 року

м. Чернігів

справа № 927/755/18

Господарський суд Чернігівської області у складі судді А.С. Сидоренка, розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом Державного підприємства «Остерський військовий лісгосп»

17024, смт. Десна Козелецького району Чернігівської області, вул. Гнідаша, 2

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будліс – 16»

04107, м. Київ, вул. Татарська, 21

про стягнення 23 872 грн. 36 коп.

ВСТАНОВИВ:

09 жовтня 2018 року до Господарського суду Чернігівської області надійшла позовна заява Державного підприємства «Остерський військовий лісгосп» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будліс – 16» про стягнення 23 872,36 грн. заборгованості по оплаті товару, поставленого на підставі договору купівлі-продажу необробленої деревини № 132 від 23.03.2018р. та договору купівлі-продажу № 215 від 05.05.2018р.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов’язань щодо своєчасної оплати поставленого товару.

Звертаючись з даним позовом до Господарського суду Чернігівської області, позивач посилається на п. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України щодо підсудності справи за вибором позивача.

Разом з тим, розглянувши дану позовну заяву, суд вважає, що вона не підсудна Господарському суду Чернігівської області, виходячи з наступного:

згідно з п. 1 ч. 1 ст. 20, ч. ч. 1, 2 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв’язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов’язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи – підприємці.

Позов пред’являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань, станом на 12.10.2018р. місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю «Будліс – 16» є: 04107, м. Київ, вул. Татарська, 21.

Відповідно до ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України, позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред’являтися також за місцем виконання цих договорів.

У відповідності з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов’язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За договором купівлі – продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України).

Умовами укладених між сторонами договорів передбачено, що відповідач (покупець) зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього його ціну.

Статтею 532 Цивільного кодексу України визначено, що місце виконання зобов'язання встановлюється у договорі.

Із поданих позивачем документів вбачається, що лише в договорі купівлі – продажу необробленої деревини від 23.03.2018р. № 132 сторонами було встановлено місце виконання зобов’язання по поставці товару. В той же час, жодним договором не було встановлено місце виконання зобов’язання по оплаті поставленого товару.

Оскільки позивачем пред’явлені до відповідача вимоги про стягнення заборгованості за поставлений товар, дана позовна заява підлягає розгляду господарським судом за місцезнаходженням відповідача.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п’яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги – не пізніше п’яти днів після залишення її без задоволення.

Враховуючи наведені вище обставини, подана Державним підприємством «Остерський військовий лісгосп» позовна заява разом з доданими до неї матеріалами підлягає направленню за встановленою підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Керуючись ст. 29, 30, 31, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Державного підприємства «Остерський військовий лісгосп» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будліс – 16» про стягнення 23 872,36 грн. направити за встановленою підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання та може бути оскаржена до Північого апеляційного господарського суду у строк, встановлений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, шляхом подання апеляційної скарги через місцевий господарський суд.

Суддя А.С.Сидоренко