ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2018 року           Справа № 925/949/18

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді – Васяновича А.В.,

секретар судового засідання – Козоріз О.І.,

за участі представників сторін:

від позивача – представник не з’явився,

від відповідача – представник не з’явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом публічного акціонерного товариства “Національна акціонерна

компанія “Нафтогаз України”, м. Київ

до державної установи “Черкаська виправна колонія (№62)”,

м. Черкаси

про стягнення 2 137 грн. 13 коп.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Черкаської області звернулося з позовом публічне акціонерне товариство “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” до державної установи “Черкаська виправна колонія (№62)” про стягнення з відповідача 2 137 грн. 13 коп., а саме: 2 000 грн. 72 коп. пені та 136 грн. 41 коп. 3% річних, з підстав неналежного виконання відповідачем умов договору постачання природного газу №2866/15-ТЕ(Т)-36 від 30 листопада 2015 року.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 18 вересня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Клопотання позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження задоволено. Справу вирішено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Розгляд справи по суті призначено на 18 жовтня 2018 року.

Сторони в судове засідання не з’явилися, на електронну адресу суду від позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності його представника.

Відповідач надав заяву про визнання позову, в якій також просив суд розгляд справи здійснювати за відсутності його представника.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити повністю виходячи з наступного:

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач в обґрунтування своїх вимог зазначав, що відповідач неналежним чином виконував зобов’язання за договором постачання природного газу №2866/15-ТЕ(Т)-36 від 30 листопада 2015 року, щодо здійснення своєчасного розрахунку за спожитий природний газ та посилався на приписи статей 526, 530, 612, 549, 625 ЦК України, ст. ст.193, 230, 231 ГК України.

Як вбачається з матеріалів справи, та було встановлено господарським судом під час її розгляду, 30 листопада 2015 року між публічним акціонерним товариством “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” (постачальник) та Черкаською виправною колонією Управління Держаної пенітенціарної служби в Черкаській області №62 (в подальшому найменування відповідача було змінено на державну установу “Черкаська виправна колонія (№62)”) (споживач) було укладено договір постачання природного газу за №2866/15-ТЕ(Т)-36.

Відповідно до п. 1.1. вищезазначеного договору постачальник зобов’язався передати у власність споживачу у 2015 році природний газ, а останній зобов’язався прийняти та оплатити газ на умовах цього договору.

Згідно п. 2.1. договору постачальник передає споживачу з 01 грудня 2015 року по 31 грудня 2015 року (включно) газ обсягом до 72,000 тис. куб.м.

До умов вищевказаного договору сторонами вносилися зміни, зокрема, щодо обсягу газу, що поставляється; ціни на газ, про що свідчить додаткова угода №1 від 28 грудня 2015 року.

Позивач свої зобов’язання за договором постачання природного газу виконав повністю та згідно підписаного сторонами акту приймання – передачі природного газу поставив відповідачу у грудні 2015 року природний газ на загальну суму 82 489 грн. 98 коп.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов‘язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов‘язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов‘язку не встановлений або визначений моментом пред‘явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов‘язок у семиденний строк від дня пред‘явлення вимоги, якщо обов‘язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 6.1. договору оплата за газ здійснюється споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Оскільки відповідач здійснював оплату поставленого газу з порушенням строку, визначеного п. 6.1. договору, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3% річних та пені.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов’язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов’язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем всупереч ч. 1 ст. 74, ст. ст. 76, 77 ГПК України не було доведено факту своєчасного здійснення, на підставі умов договору постачання природного газу, розрахунку з позивачем за поставлений газ.

Крім того, як зазначалося вище, відповідач позов визнав повністю.

Згідно ч. 4 ст. 191 ГПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем нараховано та заявлено до стягнення 136 грн. 41 коп. 3% річних нарахованих за період з 15 січня 2016 року по 24 березня 2016 року на суму боргу 82 489 грн. 98 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 Цивільного кодексу України виконання зобов’язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов’язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов’язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Пунктом 8.2. договору постачання передбачено, що у разі невиконання споживачем умов пункту 6.1. цього договору він зобов’язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

В пункті 10.3. договору визначено, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю у 5 років.

В зв’язку з несвоєчасною оплатою відповідачем вартості поставленого газу, позивачем було заявлено також вимогу про стягнення з відповідача 2 000 грн. 72 коп. пені нарахованої за період з 15 січня 2016 року по 24 березня 2016 року на суму боргу 82 489 грн. 98 коп.

Здійснивши перевірку нарахування пені та 3% річних за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій “ЛЗ:ПІДПРИЄМСТВО 9.5.3.”, судом встановлено, що розмір пені та річні нараховано позивачем в меншому розмірі.

Оскільки позивач самостійно визначив розмір заявлених до стягнення пені та річних, а тому з відповідача підлягають стягненню 2 000 грн. 72 коп. пені та 136 грн. 41 коп. 3% річних.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

Згідно ч. 1 ст. 130 ГПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічна норма міститься в ч. 3 ст. 7 Закону України “Про судовий збір”.

В зв’язку з тим, що відповідачем було визнано позов до початку розгляду справи по суті, то позивачу підлягає поверненню з Державного бюджету України 50% судового збору, сплаченого при поданні позову.

Водночас, ч. 1 ст. 7 Закону України “Про судовий збір” встановлено, що судовий збір повертається лише за клопотанням особи.

Отже, повернення судового збору без відповідного клопотання не допускається.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 129, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Стягнути з державної установи “Черкаська виправна колонія (№62)”, вул. Сурікова, 30, м. Черкаси, ідентифікаційний код 08564854 на користь публічного акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України”, вул. Б.Хмельницького, 6, м. Київ, ідентифікаційний код 20077720 – 136 грн. 41 коп. 3% річних, 2 000 грн. 72 коп. пені та 881 грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішення суду законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строк визначені ст. 241 ГПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 18 жовтня 2018 року.

Суддя                     А.В.Васянович