РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.10.2018Справа № 910/10549/18
Суддя Господарського суду міста Києва Підченко Ю.О., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу

За позовом до проТовариства з обмеженою відповідальністю "СП "ДАТЕКС" Приватного підприємства "Велена" про стягнення 7 200,00 грн.
Суддя Підченко Ю.О.
Без повідомлення (виклику) учасників справи
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СП "Датекс" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного підприємства "Велена" (надалі - відповідач) про стягнення штрафу в розмірі 7 200,00 грн за допущення понаднормативного часу, під час завантаження вантажу в період з 18 год. 30 хв. 13.06.2018 по 13 год. 13 хв. 15.06.2018 в автопоїзд позивача, перевезення якого замовив йому відповідач на підставі Договору - Заявки про виконання перевезення від 13.06.2018.

Позовна заява відповідає вимогам, встановленим ст. ст. 162, 164, 172 Господарського процесуального кодексу України. Підстави для її повернення або відмови у відкритті провадження у справі відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

При цьому, суд зазначає, що процесуальні документи щодо розгляду спору у даній справі офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua, та знаходяться у вільному доступі.

Водночас, при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Застосовуючи згідно з частиною 2 статті 11 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

За змістом частини 1 статті 181 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Як випливає зі змісту ст. ст. 205, 206 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Юридичній особі, що сплатила за товари та послуги на підставі усного правочину з другою стороною, видається документ, що підтверджує підставу сплати та суму одержаних грошових коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 641 та ст. 642 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Так, між Сторонами було погоджено та укладено Договір-заявку про виконання перевезення від 13.06.2018, за згідно якого Сторонами визначено наступні умови:

1. Маршрут: Вільногірськ - Київ.

2. Вага, об'єм, розміри вантажу: 92 мЗ.

3. Кількість пунктів завантаження: 1.

4. Кількість пунктів вивантаження: 1.

5. Вартість перевезення і умови оплати: 10000 грн. б / н з ПДВ.

6. Власник вантажу: ПП «Ведена».

7. Дата та час завантаження 13.06.2018, 18.30 год. Нормативний час на завантаження 6 годин, на вивантаження 6 годин.

8. Дата і час вивантаження: 14.06.2018. Понаднормативний час штраф - 200 грн. на годину.

9. Адреса вивантаження: м. Киев, в ул. Мурманська, 2а.

10. Контактна особа при розвантаженні: НОМЕР_3 ОСОБА_2.

11. Перевізник: TOB «СП «Датекс».

12. Номер автомобіля: Даф НОМЕР_1 / НОМЕР_2.

П.І.Б. водія: ОСОБА_1.

Так, за своєю правовою природою, між сторонами виникли правовідносини, що характерні до таких, що зазвичай виникають при перевезенні вантажу, а тому суд приходить до висновку, що погоджений між сторонами Договір-заявка є за своєю природою правочином, до якого підлягають застосування положення Глави 64 ЦК України та Глави 32 ГК України. При цьому сторони досягли всіх суттєвих умов відносно вказаного типу правочинів, а тому відповідно до вимог ст. ст. 638, 908-910 ЦК України та ст. ст. 179, 180, 181 306-311 ГК України, він вважається укладеним, у зв'язку із чим є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно зі ст. ст. 173, 174, 175 ГК України (ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України) і відповідно до ст. 629 ЦК України та є обов'язковим для виконання сторонами.

Так, позивач вказує нате, що на зазначеного Договору-заявки , позивачем 13.06.2018 о 18 год. 30 хв. було подано на завантаження в м. Вільногірськ (Дніпропетровська область) автопоїзд у складі DAF НОМЕР_1/НОМЕР_2 для подальшого перевезення вантажу в м. Київ. При цьому в момент прибуття автопоїзда було встановлено, що вантаж з невідомих причин не підготовлений відповідачем до завантаження та лише 15.06.2018 о 13 год. 13 хв. даний автопоїзд було завантажено відповідачем вантажем, перевезення, якого останній доручив позивачеві шляхом укладання з вищезгаданого Договору-заявки.

На підтвердження зазначених обставин, позивач посилається на відмітки в товарно-транспортній накладній № 0001595 від 15.06.2018 в графі вантажно-розвантажувальні операції та належним чином оформлений транспортний протокол, якій є додатком до товарно - транспортній накладній № 0001595 від 15.06.2018, а також відповідні відмітки в посвідченні про відрядження водія Позивача гр. ОСОБА_1 який безпосередньо виконував перевезення вантажу.

Таким чином, автопоїзд позивача перебував на місці завантаження в період з 18.30 хв 13.06.2018р. до 13 год. 13 хв. 15.06.2018 тобто 42 години, чим позивач порушив взяті на себе зобов'язання щодо вчасного перевезення наданого позивачем вантажу на 6 годин..

При цьому, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (п. 3. ч. 1. ст. 611 ЦК України).

В силу приписів ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

На підставі встановленого у п. 8 Договору-зявки, позивач просить суд стягнути з відповідача штраф за понаднормативний час, що використав відповідач при завантаженні та вивантаженні вантажу у розмірі 7 200, 00 грн. та який розрахований за допущення понаднормативного часу, під час завантаження вантажу в період з 18 год. 30 хв. 13.06.2018 по 13. год. 13 хв. 15.06.2018 в автопоїзд позивача, тобто за 36 годин прострочення.

Частиною 2. ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вбачається з претензії (вимоги) позивача від 09.07.2018, що була направлена за адресою відповідача, позивач звернувся до останнього з вимогою про 7 200,00 грн. штрафу, що нарахований на підставі неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за Договором-заявкою на перевезення від 13.06.2018.

Разом з тим, доказів повернення відповідачем вказаної суми штрафу відповідачем суду не надано.

Статтями 525, 526 ЦК України, що кореспондуються за змістом з положеннями ст. 193 ГК України, передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин, оскільки позивач прострочив виконання взятих на себе зобов'язань за Договором-заявкою на перевезення від 13.06.2018, позивач правомірно нарахував відповідачеві штраф у розмірі 7 200,00 грн., який не сплачено відповідачем, чим останній порушив права позивача, а отже - суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 7 200,00 грн. є обґрунтованими та позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Також позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правову допомогу, що станом на момент подання позову становить 6 750,00 грн. та при цьому позивачем не надано суду доказів на підтвердження факту понесення вказаних витрат, а тому вимога про покладення на відповідача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 6 750,00 грн. відхиляється судом.

Відповідно до положень статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 165, 178, 232, 233, 237, 238, 240, 241, 247, ч. 1. ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", 205, 206, 525, 526, 530, 641, 642, 908, 909, 910 Цивільного кодексу України та ст. ст. 306-311 Господарського кодексу України суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "СП "ДАТЕКС" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Велена" (04070, м. Київ, вул. Братська 10, оф. 1; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СП "ДАТЕКС" (08300, м Бориспіль Київської області вул. Броварська 54; ) 7 200 грн. 00 коп. штрафу та 1 762 грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Згідно з п. п. 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 12.10.2018 року.

Суддя Ю.О. Підченко