ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"04" жовтня 2018 р. Cправа № 902/451/18

Господарський суд Вінницької області у складі судді Банаська О.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Ерідон Буд", с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинський район, Київська область

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Керамік-Вінниця", м. Вінниця

про стягнення 25 696,00 грн.

За участю секретаря судового засідання Василишеної Н.О.

Представники сторін в судове засідання не з'явилися.

В С Т А Н О В И В :

01.08.2018 до Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява № 433 від 26.07.2018 Товариства з обмеженою відповідальністю "Ерідон Буд" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Керамік-Вінниця" про стягнення 25 696,00 грн у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором поставки №03/16-13 від 22.03.2016.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вказану позовну заяву розподілено до розгляду судді Лабунській Т.І., яка ухвалою від 03.08.2018 відкрила провадження у даній справі вирішивши здійснювати її розгляд у порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 03.09.2018.

В подальшому на підставі заяви судді Лабунської Т.І. від 20.08.2018 та розпорядження керівника апарату суду від 20.08.2018 у зв'язку з тим, що підстави для проведення автоматизованого розподілу без врахування спеціалізації відпали здійснено повторний автоматизований розподіл справи № 902/451/18 за результатами якого справу передано на розгляд судді Банаську О.О.

Ухвалою суду від 23.08.2018 р. справу № 902/451/18 прийнято до провадження новим складом суду.

03.09.2018 р. до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву № 27 від 27.08.2018 р., в якому останній зазначає, що визнає заборгованість перед відповідачем в сумі 15 121, 00 грн за виключенням вартості тари.

03.09.2018 р. на адресу суду від представника відповідача надійшла заява № 31 від 31.08.2018 р., в якій останній в зв'язку з перебуванням уповноваженого представника у відпустці просить суд відкласти підготовче судове засідання на іншу дату.

03.09.2018 р. в судовому засіданні закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті про що постановлено ухвалу занесену до протоколу судового засідання.

Ухвалою суд від 03.09.2018 р. призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 01.10.2018 р.

17.09.2018 р. на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив № 567 від 13.09.2018 р., в якому останній вважає позицію відповідача викладену у відзиві такою, що не ґрунтується на нормах чинного законодавства та фактичних обставинах справи та просить суд задоволити заявлені позовні вимоги повністю.

У зв'язку із перебуванням судді Банаська О.О. з 01.10.2018 р. по 03.10.2018 р. включно у незапланованій відпустці ухвалою суду від 26.09.2018 р. призначено судове засідання на 04.10.2018 р.

04.10.2018 р. на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання б/н від 04.10.2018 р. (вх.канц. № 02.1-34/7817/18 від 04.10.2018 р.), в якому останній просить суд проводити розгляд справи за відсутності останнього.

В судове засідання 04.10.2018 р. представники сторін не з'явилися, хоча про дату час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, ухвалою суду від 26.09.2018 р., яка надсилалась йому рекомендованою кореспонденцією за адресою, що значиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

При цьому надіслана на адресу позивача ухвала відділенням поштового зв'язку на адресу суду не повернулась.

Крім того в матеріалах справи міститься заява позивача (вх.канц. № 02.1-34/7817/18 від 04.10.2018 р.) про розгляд справи за відсутності його представника. Також у даній заяві останнім зазначено, позивач підтримує заявлені позовні вимоги повністю.

В той же час, згідно інформації отриманої з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень надіслана відповідачу ухвала від 26.09.2018 р. значиться в стані "відправлення вручено: за довіреністю".

При неявці в судове засідання представників сторін суд враховує, що відповідно до ч.4 ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" обов'язок щодо внесення змін про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, з поміж іншого і стосовно місцезнаходження, покладається на останню.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов'язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов'язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи; з'являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов'язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Крім того, частиною 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

З огляду на вказане відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою від 27.08.2018 р. про призначення засідання для розгляду справи по суті у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. (Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97 - ВР), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993 р.), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999 р.).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&ея рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 р. у справі "Красношапка проти України").

Суд нагадує, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див.рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010).

До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (див. рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010).

Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України, ч.2 ст.178 ГПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно із ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи положення ст.ст.13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами без явки в судове засідання відповідача.

У зв'язку з неявкою в судове засідання представників сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

Як вбачається із позовної заяви позивач в якості підстави позовних вимог посилається на те, що відповідачем всупереч договору поставки № 03/16-13 від 22.03.2016 року не виконано належним чином договірних зобов'язань щодо передачі позивачу оплаченого ним товару (цегли керамічної вакумованої М-100) загальною вартістю 77 088,00 грн.

28.11.2016 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Ерідон Буд" здійснено оплату вказаного вище товару в розмірі 77 088,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 6157 від 28.11.2016 р.

Однак, не зважаючи на здійснення позивачем оплати на суму 77 088,00 грн, відповідачем поставлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Ерідон Буд" товар на суму 51 392,00 грн, що підтверджується видатковими накладними № РН-000000012 від 10.12.2016 р. та № PH-000000013 від 24.12.2016 р.

Таким чином, вартість оплаченого позивачем, але не поставленого відповідачем товару становить 25 696,00 грн, в тому числі ПДВ 20% 4 282,67 грн.

Зважаючи на невиконання відповідачем договірних зобов'язань, позивач звернувся з вказаним позовом для вирішення його в судовому порядку.

У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю "Ерідон Буд" не визнає, зазначаючи про недопоставку товару в сумі 15 021,00 грн. При цьому вказує, що під час поставки цегли керамічної відповідно до договору поставки, постачальник Товариство з обмеженою відповідальністю "Керамік-Вінниця" відпустив покупцю Товариству з обмеженою відповідальністю "Ерідон Буд" товар та 516 піддонів, які відповідно до Правил застосування, обігу і повернення засобів упаковки багаторазового використання є зворотною тарою. З поставлених 516 піддонів, відповідно до накладної на повернення № ВН-000002 від 09.11.2016 р. повернуто лише 93 піддони. Залишок складає 423 шт. Заставна вартість одного піддону складає 25,00 грн за одну шт., 423 х 25 = 10 575,00 грн боргу за піддони.

Такими чином, за твердженням відповідача, загальний борг за мінусом заборгованості за зворотну тару складає 15 121,00 грн. При цьому, Товариство з обмеженою відповідальністю "Керамік-Вінниця" визнає сальдо перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Ерідон Буд" станом на 20.08.2018 р. у розмірі 15 121,00 грн та готове до поставити на заяву покупця за визначеною у ній датою та адресою.

У відповіді на відзив позивач не погоджується із аргументами відповідача викладеним відзиві, посилаючись на наступні обставини:

- у п. 2 Правил чітко визначено, що дія Правил застосування, обігу і повернення засобів упаковки багаторазового використання на Україні, затверджених наказом Міністерства державних ресурсів № 15 від 16.06.1992 р. (Правила), не поширюється на відносини, які виникають при використані зворотної дерев'яної тари, куди відносяться дерев'яні піддони. Дані Правила вказують, що в Договорах може бути передбачений інший порядок застосування, обігу, оплати та повернення засобів упаковки багаторазового використання;

- відносини позивача та відповідача регулюються Договором на поставку цегли керамічної № 03/16-13 від 22.03.2016 р. згідно із п. 3.3. якого вартість пакування і тари входять у вартість товару, якщо інше не обумовлено в додаткових угодах. Оскільки жодних додаткових угод до Договору не було підписано, дане положення залишилось незмінним;

- у п. 3.1. Договору зазначається, що ціна конкретної партії товару визначається сторонами у рахунках-фактурах на товар. Вартість товару, вказаного в рахунках-фактурах відповідача, оплачена позивачем у повному обсязі, що свідчить про належне виконання позивачем своїх зобов'язань за Договором.

Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує, що 22.03.2016 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ерідон Буд" (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Керамік Вінниця" (Постачальник) укладено договір поставки № 03/16-13 від 22.03.2016 р. (а.с. 10- 14, т. 1).

Відповідно п. 1.1. Договору Постачальник зобов'язується, у порядку та на умовах, визначених Договором передати у власність Замовника товар, а саме - цеглу керамічну рядову повнотілу М-100 (товар), згідно із заявкою Замовника, в асортименті та по цінам, вказаним у рахунках-фактурах, а Замовник зобов'язується прийняти та оплатити товар на умовах, визначених цим Договором.

Згідно п. 1.2. Договору товар поставляється на адресу: "Нове будівництво заводу з виробництва насіння сільськогосподарських культур на території Почуйківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області за межами населених пунктів" за рахунок Постачальника.

Сторони можуть визначати інші умови, місце поставки товару у Специфікаціях до Договору. Якщо сторони не склали Специфікацію до цього Договору, поставка здійснюється згідно з умовами Договору (п.п. 1.3, 1.4 Договору).

Відповідно п. 2.1 Договору поставка товару здійснюється партіями на підставі прийнятих Постачальником до виконання замовлень Замовника.

У замовленні Замовник вказує наступні відомості: асортимент товару, кількість одиниць кожного виду товару умови та місце поставки (п. 2.3 Договору).

Замовлення передається поштою, через представника Постачальника або за допомогою електронних засобів зв'язку чи факсимільного зв'язку (п. 2.4 Договору).

Строк поставки товару узгоджується сторонами окремо по кожному замовленню та вказується у видаткових накладних та/або Специфікаціях. (п. 2.5 Договору).

Згідно п. 2.5 Договору передача товару від Постачальника Замовнику здійснюється за видатковою накладною та, оформленою Замовником відповідним чином, довіреністю на одержання товару.

При передачі товару Постачальник передає Замовнику по одному екземпляру товаросупроводжувальних документів на кожну партію товару, а саме: рахунок-фактуру, видаткову накладну, товарно-транспортну накладну (якщо така вимагається згідно із законодавством при доставці), сертифікат або інший документ, який підтверджує якість товару, якщо останній є обов'язковим (п.2.2 Договору). Вказані документи мають бути дійсними на дату поставки та надані у паперовому вигляді з печаткою і підписом Постачальника (п. 2.9 Договору).

Ціна конкретної партії товару визначається сторонами у рахунках-фактурах на товар (п. 3.1 Договору).

У ціну товару включені послуги з навантаження товару на транспортний засіб Замовника (п.3.2 Договору).

Відповідно п. 3.3 Договору вартість пакування і тари входять у вартість товару, якщо інше не обумовлено в додаткових угодах.

Загальна сума даного Договору складає підсумок сум, зазначених у видаткових накладних на кожну партію товару (п. 3.4 Договору).

Згідно п. 3.5 Договору оплата товару здійснюється Замовником шляхом перерахування 100% коштів за товар згідно рахунку фактури на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 5 робочих днів після поставки товару.

За змістом п. 3.6 Договору датою оплати вважається дата отримання грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника.

Постачальник повертає Замовнику зайво перераховані гроші при недопоставці або при розірванні Договору в термін 5 (п'ять) банківських днів (п. 3.7 Договору).

Розрахунки за поставлений Постачальником товар за цим Договором здійснюються Замовником у національній валюті України шляхом безготівкового перерахунку грошових коштів на поточний рахунок Постачальника (п. 3.8 Договору).

Відповідно п. 4.1 Договору за невиконання або неналежне виконання зобов'язань згідно з цим Договором, сторони несуть відповідальність передбачену чинним законодавством України та цим Договором.

Договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2016 р., але у будь якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань по Договору. При відсутності письмових заперечень за 15 днів до закінчення строку дії Договору, строк дії Договору продовжується до 31.12.2017 р. на тих же умовах.

Судом встановлено, що на виконання умов договору поставки 28.11.2016 р. відповідачем (Постачальником) було виставлено рахунок-фактуру № СФ-0000008 на оплату позивачу (Замовнику) 26,40 тис. штук цегли керамічної вакумованої М-100 загальною вартістю 77 088,00 грн (а.с. 15, т. 1).

На підставі чого, позивачем було здійснено оплату вказаного вище товару в розмірі 77 088,00 грн, в підтвердження чого додано платіжне доручення № 6157 від 28.11.2016 р., яке наявне матеріалах справи (а.с. 16, т. 1).

Відповідачем поставлено товар позивачу частково, на загальну суму 51 392,00 грн, що підтверджується видатковою накладною № РН-000000012 від 10.12.2016 р. та видатковою накладною № РН-000000013 від 24.12.2016 р. (а.с. 17-18, т. 1).

Таким чином, вартість оплаченого позивачем, але не поставленого відповідачем товару становить 25 696,00 грн, в тому числі ПДВ 20% 4282,67 грн. (77 088,00 грн - 51 392,00 грн).

21.04.2017 р. на адресу відповідача надіслано вимогу про повернення сплачених коштів в сумі 25 696,00 грн (а.с. 19-21, т. 1).

31.05.2017 р. у відповідь на вказану вимогу позивачем було отримано лист (вих. №13 від 25.05.2017 р.), за змістом якого відповідач зазначає наступне:

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Керамік - Вінниця" виступало постачальником цегли керамічної, яка в свою чергу пакується на дерев'яні піддони та відповідно до Правил застосування, обігу і повернення засобів упаковки багаторазового використання на Україні, дерев'яні піддони є зворотною тарою;

- відповідно до акту взаємних розрахунків за період з 01.09.2016 по 25.05.2017 р. піддонів поставлено в кількості 516 шт., загальною вартістю 12 900, грн по заставній ціні;

- відповідно до накладної на повернення № ВН-0000002 від 09.11.2016 р., повернуто піддонів дерев'яних в кількості 93 шт. за заставною ціною 25,00 грн за одну шт., на загальну суму 2 325,00 грн.

- кількість піддонів, яку заборгував позивач становить 423 шт, в зв'язку з закінченням терміну їх повернення на вище зазначені піддони оформлено реалізацію та зараховано ПДВ. В зв'язку з чим заборгованість по піддонам складає 423 шт. х 30,00 грн = 12 690,00 грн;

- після проведення взаємозаліку однорідних зустрічних вимог, сальдо на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ерідон Буд" станом на 25.05.2017 р. становить 13 006,00 грн;

- відповідач пропонує провести взаємозалік зустрічних однорідних вимог та завізувати акт звірки взаєморозрахунків та накладну на повернення від 09.11.2017 р. (а.с. 22, т. 1).

06.06.2017 р. на адресу відповідача надіслано лист (вих. № 224 від 01.06.2017 р.), в якому позивач зазначає про безпідставність вимог відповідача щодо оплати вартості піддонів, посилаючись на п. 3.3 Договору, відповідно умов якого, вартість пакування і тари входять до вартості товару. Вартість товару, вказаного в рахунках-фактурах відповідача, оплачена позивачем у повному обсязі, що свідчить про належне виконання позивачем своїх зобов'язань за Договором. Згідно п. 3.1 Договору ціна конкретної партії товару, куди входить вартість тари та упаковки визначається у рахунках-фактурах на товар. При цьому, позивач вважає, що в повному обсязі виконав зобов'язання за умовами укладеного договору поставки. (а.с. 23-25, т. 1).

Відповіді на вказаний лист відповідачем надано не було, грошові кошти у сумі 25 696,00 грн. у добровільному порядку не повернуто.

На підставі встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке ж положення містить і ст.173 Господарського кодексу України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

З моменту укладення сторонами Договору поставки № 03/16-13 від 22.03.2016 р. між ними виникли зобов'язання, які мають правову природу договору поставки.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст.632 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України).

Частиною 2 ст. 693 ЦК України передбачено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов'язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця.

Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Оскільки законом не визначено форму пред'явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред'явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі позову (постанова Верховного Суду України від 28.11.2011 р. у справі N 3-127гс11; постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від N 910/5444/17 від 07.02.2018 р).

Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

З урахуванням встановлених обставин суд приходить до переконливого висновку про наявність факту порушення відповідачем прав позивача за захистом яких останній звернувся, позаяк матеріалами справи підтверджено факт передачі позивачем товару відповідачу та відсутність повної та своєчасної оплати зі сторони останнього за отриманий товар.

Виходячи з викладеного, суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача 25 696 грн 00 коп. вартості оплаченого, але не поставленого товару є правомірною та обґрунтованою, з огляду на що задовольняє її в повному обсязі.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Як визначає ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Всупереч наведеним вище нормам та вимогам ухвали суду відповідач не подав до суду жодного належного, допустимого, достовірного та достатнього доказу в спростування позовних вимог позивача щодо стягнення боргу, в тому рахунку доказів проведення розрахунків (платіжні доручення, виписки банківських установ щодо руху коштів, квитанції до прибуткових касових ордерів).

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Ерідон Буд" в повному обсязі.

Доводи наведені у відзиві відповідача є юридично не спроможними та не спростовують правомірності та обґрунтованості заявленого позову оскільки, як вбачається, з умов підписаного між сторонами договору поставки № 03/16-13 від 22.03.2016 р., а саме п. 3.3 вартість пакування і тари входять у вартість товару, якщо інше не обумовлено в додаткових угодах.

Будя-яких інших додаткових угод, які б спростовували положення вказаного вище п.3.3 Договору поставки № 03/16-13 від 22.03.2016 р. м атеріали справи не містять.

Витрати зі сплати судового збору підлягають віднесенню на відповідача відповідно до ст. 129 ГПК України.

04.10.2018 р. в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення із зазначенням про відкладення складання тексту повного судового рішення на строк не більше ніж на десять днів з дня закінчення розгляду справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Керамік-Вінниця", вул. Мічуріна, буд. 32, м. Вінниця, 21000 (ідентифікаційний код - 40037900) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ерідон Буд", пров. Чорновола, буд. 3, с.Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинський район, Київська область, 08131 (ідентифікаційний код - 39066996) - 25 696 грн 00 коп. - боргу, 1 762 грн 00 коп. - відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 16 жовтня 2018 р.

Суддя О.О. Банасько

віддрук. 3 прим.:

1 - до справи.

2 - позивачу - пров. Чорновола, б.3, с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинський район, Київська область, 08131.

3 - відповідачу - вул. Мічуріна, б.32, м. Вінниця, 21000.