ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"16" жовтня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/2344/17
Господарський суд Одеської області у складі судді Літвінова С.В.
при секретарі судового засідання Липі Т.О.
за участю представників:
від позивача: Онищенко І.П. - за ордером
від відповідача: Штоля А.О. - по довіреності
від 3-ої особи: Марченко В.О. - по довіреності
про внесення змін до договору оренди
Рішенням Господарського суду Одеської області від 11 грудня 2017 року по справі № 916/2344/17 позов задоволено повністю. Внесені зміни до Договору оренди землі від 27.06.2007р., зареєстрованого у Одеській регіональній філії ДП ЦДЗК 24 жовтня 2007 року за № 55; викладено п. 2.3. Договору оренди землі від 27.06.2007р., зареєстрованого у Одеській регіональній філії ДП ЦДЗК 24 жовтня 2007 року за № 55 в наступній редакції: "Нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 14 961 кв.м. становить 11 457 537, 72 грн. (одинадцять мільйонів чотириста п'ятдесят сім тисяч п'ятсот тридцять сім гривень 72 копійки) згідно з витягом із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки м. Одеси від 06.02.2017р. № 1525/86- 17, складеним Управлінням Держгеокадастру у м. Одесі."; викладено п. 4.1. Договору оренди землі від 27.06.2007р., зареєстрованого у Одеській регіональній філії ДП ЦДЗК 24 жовтня 2007 року за № 55 в наступній редакції: "Орендна плата за земельну ділянку площею 14 961 кв.м. розрахована в розмірі 5% від нормативної грошової оцінки цієї земельної ділянки та складає 572 876, 89 грн. (п'ятсот сімдесят дві тисячі вісімсот сімдесят шість гривень 89 копійок) на рік. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій безготівковій формі."; стягнуто з Одеської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АНКОР" судові витрати в розмірі 1 600 гривень.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 29.01.2018, Рішення Господарського суду Одеської області від 11.12.2017, залишеним без змін.

Ухвалою Господарського суду Одеської області 07.02.2018 (суддя Літвінов С.В.) зазначену заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Анкор" задоволено.

Постановою Верховного Суду від 17.05.2018року, Рішення Господарського суду Одеської області від 11.12.2017 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 29.01.2018 у справі № 916/2344/17 залишено без змін.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 26.07.2018 у справі № 916/2344/17 ухвалу Господарського суду Одеської області від 07.02.2018 скасовано, у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Анкор" - відмовлено.

03.10.2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "АНКОР" звернулось до Господарського суду Одеської області про прийняття додаткового рішення по справі №916/2344/17, доповнивши п. 4.1. договору оренди землі від 27.06.2007 року, зареєстрованого у Одеській філії ДП ЦДЗК 24 жовтня 2007 року за 55 форулюванням "Ці зміни діють з 01.01.2017року".

Обґрунтовуючи заяву Товариство з обмеженою відповідальністю "АНКОР" посилається на те, що при винесенні зазначеного судового рішення не було ухвалено рішення стосовно заявленої позовної вимоги, стосовно якої надавались письмові пояснення.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 08.10.2018 року розгляд заяви призначений на "16" жовтня 2018 р. о 11:00.

Представник позивача (заявника) в судовому засіданні підтримав вимоги по заяві про прийняття додаткового рішення.

Представник відповідача проти задоволення заяви заперечував надавши відзив на заяву про ухвалення додаткового рішення та вважає, що договір оренди землі від 27.06.2007 року є зміненим з дня набрання чинності рішення господарського суду Одеської області від 11.12.2017 року у справі №916/2344/17.

Представник третьої особи проти задоволення заяви заперечував усно підтримавши відзив представника відповідача.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "АНКОР" про прийняття додаткового рішення по справі №916/2344/17 та заслухавши пояснення представників сторін суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Як вбачається із тексту рішення Господарського суду Одеської області від 11.12.2017 року у справі № 916/2344/17 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "АНКОР" задоволено у повному обсязі.

Однак рішення не містить відомостей про те, що зміни п п. 4.1. договору оренди землі від 27.06.2007 року діють з 01.01.2017року.

Господарський суд звертає увагу відповідача та третьої особи та те, що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в своїй Постанові від 17.05.2018 року по справі №916/2344/17 зазначив, що „помилковими є доводи Одеської міськради про відсутність дослідження судами питання моменту введення в дію змін до договору оренди землі, оскільки судами попередніх інстанцій достеменно встановлено, що позивач обґрунтовує позовні вимоги необхідністю внесення змін до договору оренди з моменту введення в дію рішення Одеської міської ради від 29.06.2016 № 756-VІІ "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Одеси" - з 01.01.2017, тобто з дати, з якої змінилися нормативи вартості оренди землі в м.Одесі. Вказаним обставинам надано належну оцінку судами. Разом з тим, пункт 4 резолютивної частини рішення місцевого суду було правомірно доповнено формулюванням "Ці зміни діють з 01.01.2017" шляхом внесення виправлень у межах повноважень суду, статтею 243 ГПК в редакції, чинній з 15.12.2018, оскільки така вимога була заявлена позивачем, розглянута судом та задоволена. Крім того, за змістом частини 5 статті 188 ГК якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду. Отже, нормами чинного законодавства передбачено диспозитивність зміни умов договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у строки, відмінні від строку набрання рішенням суду законної сили. Оскаржуваним рішенням суду визначено, що договір вважається зміненим з 01.01.2017, що не суперечить приписам частини 5 статті 188 ГК. "

Отже, суд не приймає заперечення відповідача викладені у відзиві так як вони спростовуються Постановою ВС від 17.05.2018року якою рішення Господарського суду Одеської області від 11.12.2017 залишено без змін.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Згідно п. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У відповідності до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус судців» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ст. 326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадку встановлений міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку, що оскільки рішення суду та його резолютивна частина не містить позовних вимог про те, що зміни п. 4.1. договору оренди землі від 27.06.2007 року діють з 01.01.2017року, яка судом була розглянута, у зв'язку з чим суд вбачає підстави згідно п. 1 ч. 1 ст. 244 ГПК України для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "АНКОР" (вх. 2-4975/18 від 03.10.2018р) та ухвалення додаткового рішення в цій частині.

Керуючись ст.ст. 244, 254-255 Господарського процесуального кодексу України суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву (вх. 2-4975/18 від 03.10.2018р) Товариства з обмеженою відповідальністю "АНКОР" про прийняття додаткового рішення по справі №916/2344/17 у справі № 916/2344/17- задовольнити.

2. Доповнити п. 4.1. договору оренди землі від 27.06.2007 року, зареєстрованого у Одеській регіональній філії ДП ЦДЗК 24 жовтня 2007 року за № 55 формулюванням „Ці зміни діють з 01 січня 2017 року".

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення суду складено 18 жовтня 2018 р.

Суддя С.В. Літвінов