ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2018м. ДніпроСправа № 904/3112/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Загинайко Т.В. за участю секретаря судового засідання Михайлової К.С., розглянувши справу

за позовом Державного закладу "Спеціалізована медико-санітарна частина №9 Міністерства охорони здоров'я України" (52210, м. Жовті Води Дніпропетровської області, пр.Капітальний, 1; ідентифікаційний код 14280960)

до Комунального підприємства "ЧИСТЕ МІСТО" Жовтоводської міської ради" (52204, м.Жовті Води Дніпропетровської області, вул. Бульвар Свободи, 56/126; ідентифікаційний код 38641065)

про стягнення надмірно виплачених коштів в сумі 37 339 грн. 49 коп.

Представники сторін:

від позивача: Дядченко В.Г. - представник, довіреність від 14.05.2018р. №1-18/325;

від відповідача: Гавеля Д.В. - представник, довіреність від 17.09.2018р. №1.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач - Державний заклад "Спеціалізована медико-санітарна частина №9 Міністерства охорони здоров'я України" звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою (вх.№3042/18 від 12.07.2018р.), в якій просить стягнути з відповідача - Комунального підприємства "ЧИСТЕ МІСТО" Жовтоводської міської ради" надмірно виплачені кошти в сумі 37 339 грн. 49 коп.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.07.2018р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №904/3112/18 та призначено справу до розгляду у підготовче засідання за правилами загального позовного провадження на 30.07.2018р. на 12:30 год.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.07.2018р. оголошено перерву у підготовчому засіданні (загальне позовне провадження) на 11.09.2018р.

Позивач у клопотанні (вх.№35760/18 від 15.08.2018р.) просить долучити докази надсилання відповідачу доданих до позовної заяви документів.

Позивач у заяві (вх.№39009/18 від 07.09.2018р.) просить продовжити розгляд справи без участі представника позивача, у зв'язку із перебуванням представника позивача у черговій щорічній відпустці та зазначає, що: - позовні вимоги підтримує в повному обсязі; - відзив на позовну заяву до позивача не надходив.

Відповідач у відзиві (вх.№39787/18 від 11.09.2018р.) на позовну заяву, просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що: - КП "Чисте місто" свої договірні зобов'язання виконало у повному обсязі, про що свідчать підписані між Сторонами акти здачі-приймання робіт у 2015 році на суму 40 778,88 грн., у 2016 році на суму 46 408,80 грн., у 2017 році на суму 35 612,36 грн.; - вказані акти здачі-приймання робіт підписані позивачем без жодних зауважень щодо якості або кількості наданих послуг; - жодних претензій на адресу КП "Чисте місто" від ДЗ "СМСЧ №9 МОЗ України" стосовно якості та повноти наданих послуг не надходило; - на виконання умов договорів відповідач надавав позивачу послуги обумовлені договорами, виставляв позивачу рахунки та надавав на підписання акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), позивач оплачував виставлені за договорами рахунки та підписував відповідні акти; - єдиною підставою для стягнення надміру сплачених коштів є акт Східного офісу Державної аудиторської служби України від 28.09.2017р. №04.04-25/12; - вказаний акт складено працівниками ДЗ "СМСЧ №9 МОЗ України" у присутності працівника Східного офісу Державної аудиторської служби України Порохні І.В., тобто в односторонньому порядку без запрошення та участі представників КП "Чисте місто"; - наданий суду позивачем акт контрольного обстеження та замірів об'єму контейнерів для вивезення ТПВ від 14.08.2017р. є недопустимим доказом в розумінні частини 2 статті 77 Господарського процесуального кодексу України, оскільки одержаний з порушенням вищевказаних вимог чинного законодавства України, а тому не може бути прийнятий судом.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.09.2018р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (загальне позовне провадження) на 18.09.2018р.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.09.2018р. відкладено розгляд справи по суті (загальне позовне провадження) на 11.10.2018р.

Позивач у відповіді (вх.№41157/18 від 24.09.2018р.) на відзив на позовну заяву просить відхилити заперечення відповідача проти позовних вимог, посилаючись на те, що: - в період з 01.01.2015р. по 31.08.2017р. відповідачем були виставлені рахунки на оплату послуг відповідно до розрахункових, а не фактично наданих обсягів послуг, які були оплачені позивачем; - відповідачем отримано кошти в сумі 37 339 грн. 49 коп. без достатньої правової підстави і в результаті завдано збитків; - 29.02.2018р. укладено договір №72/18 про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів, згідно з яким річний обсяг вивезення та захоронення ТПВ з майданчиків СМСЧ №9 визначено виходячи з реальних об'ємів контейнерів; - акт перевірки Східного офісу Держаудитслужби вказує на наявність помилок в проведених розрахунках, що визнано відповідачем.

Як вбачається ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.07.2018р. було визначено позивачу строк до 27.08.2018р. для подання відповіді на відзив, які мають відповідати вимогам статті 166 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, позивачем відповідь на відзив подана з пропуском строку, встановленого судом, та подано під час розгляду справи по суті.

Судовий процес, на виконання статті 222 Господарського процесуального кодексу України, фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

У судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

20.09.2015р. між відповідачем - Комунальним підприємством "ЧИСТЕ МІСТО" Жовтоводської міської ради", як виконавцем, та позивачем - Державним закладом "Спеціалізована медико-санітарна частина №9 Міністерства охорони здоров'я України", як споживачем, було укладено договір №72 про надання послуг з вивезення та захоронення твердих побутових відходів для юридичних осіб з виділеним контейнером (надалі - Договір №1), відповідно до пункту 1.1 якого виконавець надає замовнику послуги з вивезення та захоронення твердих побутових відходів (далі - ТПВ), а замовник зобов'язується оплатити надані послуги за встановленим тарифом, в порядку та в строки, визначені цим Договором.

Договір набирає чинності з 08.03.2015р. і діє до 31.12.2015р., а в частині взаєморозрахунків сторін - до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за Договором; якщо не менш як за тридцять календарних днів до дати закінчення договору жодна із сторін письмово не повідомить іншу сторону про наміри розірвати цей договір, він вважається автоматично продовженим (пролонгованим) на невизначений термін (пункт 8.1, 8.2 Договору №1).

Будь-яких повідомлень сторін про намір розірвати договір матеріали справи не містять.

Відповідно до пункту 2.1 Договору №1 обсяг фактично наданих послуг визначається на підставі обсягів вивезення ТПВ, зафіксованих в додатку №1 про надання послуг на вивезення твердих побутових відходів.

Додатком №1 до Договору №1 передбачено, що ТВП вивозяться з майданчиків, обладнаних контейнерами: - майданчик №1 (пров. Капітальний, 1) - 4 контейнери об'ємом 0,8 куб. м. кожний; - майданчик №2 (пров. Кропоткіна, 16) - 4 контейнери об'ємом 0,8 куб. м. кожний; - майданчик №3 (вул. Маяковського, 63-а) - 2 контейнери об'ємом 0,8 куб. м. кожний.

В подальшому, між відповідачем та позивачем було укладено договори №72 від 20.01.2016р. (надалі - Договір №2), №72/17 від 09.03.2017р. (надалі - Договір №3) про надання з вивезення та захоронення твердих побутових відходів для юридичних осіб з виділеним контейнером, відповідно до пункту 1.1 яких виконавець надає замовнику послуги з вивезення та захоронення твердих побутових відходів (далі - ТПВ), а замовник зобов'язується оплатити надані послуги за встановленим тарифом, в порядку та в строки, визначені цим Договором.

Договір набирає чинності з 20.01.2016 року і діє до 31.12.2016 року, а в частині взаєморозрахунків сторін - до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за Договором; на підставі статті 631 ЦК України сторони встановили, що умови Договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладання, а саме з 01.01.2016р.; договір набирає чинності з моменту його підписання і дає до 31.12.2016р.; якщо не менш як за тридцять календарних днів до дати закінчення договору жодна із сторін письмово не повідомить іншу сторону про наміри розірвати цей договір, він вважається автоматично продовженим (пролонгованим) на невизначений термін; припинення дії Договору не звільняє замовника від сплати боргу за надані послуги виконавцем під час дії Договору (пункт 8.1, 8.2 Договору №2).

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2017 року, а в частині взаєморозрахунків сторін - до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за Договором; на підставі статті 631 ЦК України сторони встановили, що умови Договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладання, а саме з 01.01.2017р.; якщо не менш як за тридцять календарних днів до дати закінчення договору жодна із сторін письмово не повідомить іншу сторону про наміри розірвати цей договір, він вважається автоматично продовженим (пролонгованим) на невизначений термін; припинення дії Договору не звільняє замовника від сплати боргу за надані послуги виконавцем під час дії Договору (пункт 8.1, 8.2 Договору №3).

Також 29.02.2018р. між відповідачем - Комунальним підприємством "ЧИСТЕ МІСТО" Жовтоводської міської ради", як виконавцем, та позивачем - Державним закладом "Спеціалізована медико-санітарна частина №9 Міністерства охорони здоров'я України", як споживачем, було укладено договір №72/18 про надання послуг з вивезення та захоронення твердих побутових відходів для юридичних осіб з виділеним контейнером (надалі - Договір №4), відповідно до пункту 1.1 якого виконавець надає замовнику послуги з вивезення та захоронення твердих побутових відходів (далі - ТПВ), а замовник зобов'язується оплатити надані послуги за встановленим тарифом, в порядку та в строки, визначені цим Договором.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2018 року, а в частині взаєморозрахунків сторін - до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за Договором; умови даного договору, згідно ст. 631 ЦКУ, застосовуються до відносин, що виникли між сторонами з 01.01.2018 року; якщо не менш як за тридцять календарних днів до дати закінчення договору жодна із сторін письмово не повідомить іншу сторону про наміри розірвати цей договір, він вважається автоматично продовженим (пролонгованим) на невизначений термін (пункт 8.1, 8.2 Договору №4).

Відповідно до пунктів 2.1 та 2.2 Договору №4 об'єкти замовника: майданчик №1 (пров. Капітальний, 1), майданчик №2 (вул. Кропоткіна, 16), майданчик №3 (вул. Маяковського, 63А); обсяг фактично наданих послуг визначається на підставі обсягів вивезення ТПВ.

Східним офісом Державної аудиторської служби України на виконання пункту 1.3.2.1 Плану контрольно-ревізійної роботи Східного офісу Держаудитслужби на III квартал 2017 року проведена ревізія фінансово-господарська діяльності Державного закладу "Спеціалізована медико-санітарна частина № 9 Міністерства охорони здоров'я України" за період з 01.01.2015р. по 31.08.2017р.

За результатами перевірки складено акт від 28.09.2017р. №04.04-25/12 (а.с.19-25), згідно якого встановлено завищення обсягу та вартості спожитих послуг із вивезення твердих побутових відходів на загальну суму 37 339 грн. 49 коп. за період з березня 2015 року по серпень 2017 року внаслідок того, що фактичний розмір металевих контейнерів, в яких вивозилися побутові відходи, був менший, ніж зазначено в укладених між сторонами договорах, тому і фактично було вивезено менший об'єм відходів.

Позивач зазначає, що Державним закладом "Спеціалізована медико-санітарна частина №9 Міністерства охорони здоров'я України" від Східного офісу Держаудитслужби отримано лист-вимогу від 13.10.2017р. №04-04-15/8641 про усунення порушень, виявлених перевіркою (а.с.33-35).

Пунктом 6 вимоги визначено, що в порушення вимог підпункту 1 пункту 11 Правил надання послуг з вивезення побутових відходів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.05.2008 №1070, п.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV, закладом зайво сплачено бюджетних коштів у сумі 37 339 грн. 49 коп. надавачу комунальних послуг КП «Чисте місто» за спожиті послуги із вивезення твердих побутових відходів внаслідок завищення обсягу та вартості наданих послуг.

З метою досудового врегулювання спору та на виконання вимоги Східного офісу Держаудитслужби відповідачу було направлено лист від 22.09.2017 №1-18/1992 про погашення заборгованості, в якому позивач просить повернути кошти в сумі 37 339 грн. 49 коп., у зв'язку з перевищенням вартості наданих послуг виникло внаслідок невірно встановленого об'єму контейнерів для збору та вивезення побутових відходів, що призвело до зайвого витрачання бюджетних коштів.

В подальшому, позивач у листі від 19.04.2018р. №1-18/781 просить повернути кошти в сумі 37 339 грн. 49 коп. у термін до 30.04.2018 року, посилаючись на невірно встановлений об'єм контейнерів для збору та вивезення побутових відходів, перевищення вартості наданих послуг в період з березня 2015 року по серпень 2017 року, що призвело до зайвого витрачання бюджетних коштів.

Позивач вважає, що відповідач повинен повернути зайво перераховані Державним закладом "Спеціалізована медико-санітарна частина №9 Міністерства охорони здоров'я України" кошти у сумі 37 339 грн. 49 коп., відповідач проти цього заперечує, що і є причиною виникнення спору.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку (частина 1 статті 173 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода (частина 2 статті 180 Господарського кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

За змістом частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку (частина 1 статті 207 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частин 1 та 3 статті 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства; при укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України (частина 8 статті 181 Господарського кодексу України).

Згідно з частиною 2 статті 205 Цивільного кодексу України правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 та 2 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до умов договорів, укладених між позивачем та відповідачем, узгоджено до кожного окремого договору відповідний графік вивезення ТПВ, необхідна кількість та об'єм контейнерів.

Так, відповідач свої договірні зобов'язання виконав у повному обсязі, про що свідчать підписані між сторонами актиздачі-приймання робіт у 2015 році на суму 40 778 грн. 88 коп., у 2016 році на суму 46 408 грн. 80коп., у 2017 році на суму 35 612 грн.36 коп.

Вказані акти здачі-приймання робіт підписані позивачем без жодних зауважень щодо якості або кількості наданих послуг.

Відповідно до пунктів 2.8 вказаних договорів, сторони домовились, що претензії щодо надання послуг можуть бути надані тільки протягом 24 годин з моменту коли виконане, або мало бути виконане зобов'язання по вивозу ТПВ; у випадку, якщо претензії в такий строк не були заявлені, послуги за договором автоматично вважаються виконані в повному обсязі та якісно.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вказаного пункту договорів, жодних претензій на адресу відповідача до від позивача стосовно якості та повноти наданих послуг не надходило (доказів не надано).

Крім того, відповідно до пункту 2.9 договорів після підписання акту виконаних робіт про надання послуг на вивезення ТПВ уповноваженими представниками сторін, усі суперечки щодо об'єму вивезених та захоронених ТПВ, вважаються необґрунтованими; жодна із сторін не вправі відмовитися від підписання актів виконаних робіт.

Тобто, акти здачі-приймання робіт підписані без жодних зауважень та претензій.

Крім того, господарський суд враховує, що відповідно до статті 15 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються. Довідка контрольно-ревізійного управління чи акт перевірки може бути підставою для вчинення відповідних процесуальних дій посадовими особами (зокрема - пред'явлення відповідного позову до суду), однак не позбавляє відповідну особу процесуального обов'язку доводити свої вимоги належними та допустимими доказами. Акт ревізії -документ, який складається особами, що проводили ревізію, фіксує факт її проведення та результати.

Акт ДФІ України є підставою для вчинення відповідних процесуальних дій посадовою особою, зокрема, пред'явлення позову, однак не позбавляє її процесуального обов'язку доводити свої вимоги належними та допустимими доказами.

Сам лише акт не визначений законодавством як безумовний доказ в розумінні частини 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України. Обставини, вказані в такому акті, повинні підтверджуватися належними та допустимими доказами.

Частиною 1 та 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За приписами частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України).

За вимогами пункту 3 частини 1 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи вимоги пункту 3 частини 1 статті 129 Конституції України та статті 74 Господарського процесуального кодексу України на стороні, що подала позов лежить зобов'язання доведення тих обставин, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень

Відповідно до статті 13Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Таким чином, встановлені органами Державної аудиторської служби України при проведенні контрольних заходів факти підлягають доказуванню стороною та оцінці судом на загальних підставах за правилами, визначеними чинним Господарським процесуальним кодексом України, тобто сам лише акт ревізії не звільняє сторону від процесуального обов'язку доводити свої вимоги іншими належними та допустимими доказами.

Враховуючи те, що сторони в укладених договорах у встановленому законом порядку погодили надання виконавцем (відповідачем у справі) замовнику (позивачу у справі) послуг з вивезення та захоронення твердих побутових відходів, факт надання послуг з вивезення побутових відходів з урахуванням захоронення підтверджується підписаними без заперечень обома сторонами актами здачі-приймання робіт (надання послуг), суд не вбачає порушення прав позивача.

Отже, надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд відмовляє у задоволені позову у повному обсязі.

Згідно з частиною 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

У відповідності до вимог пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне судові витрати слід віднести за рахунок позивача.

Керуючись статтями 73, 74, 77, 79, 86, 123, 129, 232, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Державного закладу "Спеціалізована медико-санітарна частина № 9 Міністерства охорони здоров'я України" (52210, м. Жовті Води Дніпропетровської області, пр. Капітальний, 1; ідентифікаційний код 14280960) до Комунального підприємства "ЧИСТЕ МІСТО" Жовтоводської міської ради" (52204, м. Жовті Води Дніпропетровської області, вул. Бульвар Свободи, 56/126; ідентифікаційний код 38641065) про стягнення надмірно виплачених коштів в сумі 37 339 грн. 49 коп. - відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок Державного закладу "Спеціалізована медико-санітарна частина № 9 Міністерства охорони здоров'я України".

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Загинайко

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 238 ГПК України,

18.10.2018р