УХВАЛА

12 жовтня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/11499/17

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Жукова С.В.

розглянувши матеріали касаційної скарги Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради

на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 05.02.2018

у справі за позовом Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради

до відповідача Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» в особі Львівської дирекції

про стягнення заборгованості в сумі 53 324,43 грн та стягнення судових витрат

та за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» в особі Львівської дирекції

до Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради

про визнання за Публічним акціонерним товариством «Укрпошта» право на користування орендованими приміщеннями розмір орендної плати за яке має становити 1 грн в рік; визнання недійсним п. 5.1 договору оренди № Ф-9806-15 від 14.09.2015 в частині орендної плати, що перевищує 1 грн та стягнення судових витрат

ВСТАНОВИВ:

Управлінням комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (далі за текстом - Управління) 14.07.2017 за вх. № 11499/17 звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" в особі Львівської дирекції (далі за текстом - ПАТ "Укрпошта") про стягнення заборгованості в сумі 53 324,43 грн та стягнення судових витрат.

15.09.2017 на розгляд Господарського суду Львівської області за підсудністю з Господарського суду м. Києва надійшли матеріали справи №910/11499/17 за позовом Управління до ПАТ "Укрпошта" про стягнення 53 324,43 грн боргу за договором оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) № Ф-9806-15 від 14.09.2015.

ПАТ "Укрпошта" до початку розгляду справи по суті 03.10.2017 подало зустрічну позовну заяву до Управління про визнання за ПАТ "Укрпошта" права на користування орендованими приміщеннями, розмір орендної плати за яке має становити 1 грн. в рік; визнання недійсним п. 5.1 договору оренди № Ф-9806-15 від 14.09.2015 в частині орендної плати, що перевищує 1 грн та стягнення судових витрат.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 16.11.2017 у справі №910/11499/17 первісні позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з ПАТ "Укрпошта" на користь Управління 53 324,43 грн боргу та 1600,00 грн судового збору. У задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 05.02.2018 у справі №910/11499/17 апеляційну скаргу задоволено частково.

Рішення Господарського суду Львівської області від 16.11.2017 року у справі №910/11499/17 скасовано частково та в цій частині прийнято нове рішення.

Первісний позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ "Укрпошта" на користь Управління 0,67 грн боргу.

У задоволенні решти позовних вимог за первісним позовом відмовлено.

Стягнуто з Управління на користь ПАТ "Укрпошта" 4 800,00 грн судовий збір.

Зустрічний позов задоволено частково.

Визнано недійсним п. 5.1 договору оренди № Ф-9806-15 від 14.09.2015 в частині орендної плати, що перевищує 1 грн.

У задоволенні зустрічного позову в частині вимог про визнання за ПАТ "Укрпошта" право на користування орендованими приміщеннями розмір орендної плати за яке має становити 1 грн в рік - відмовлено.

Стягнуто з Управління на користь ПАТ "Укрпошта" 3 520,00 грн судового збору за перегляд рішення місцевого суду в апеляційному порядку. Місцевому господарському суду доручено видати наказ.

01.03.2018 Управління звернулось до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Львівської області від 16.11.2017 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 05.02.2018 у справі №910/11499/17.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.03.2018 на розгляд Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Жукова С.В. - головуючого, Білоуса В.В., Ткаченко Н.Г., передано вказану касаційну скаргу.

Ухвалою Верховного Суду від 30.03.2018 у справі №910/11499/17 касаційну скаргу Управління на рішення Господарського суду Львівської області від 16.11.2017 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 05.02.2018 у справі №910/11499/17 залишено без руху з підстав ненадання суду оригіналу документа про сплату судового збору у розмірі 9 600, 00 грн за подання вказаної касаційної скарги; надано скаржнику строк на усунення недоліків, який становив 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

07.05.2018 до суду касаційної інстанції надійшло клопотання скаржника від 27.04.2018 б/н про усунення недоліків, в додатках до якого містився оригінал платіжного доручення від 21.02.2018 №118 про сплату судового збору в розмірі 3 200, 00 грн, та копія службової записки №2-3107 від 26.04.2018 про сплату судового збору у зв'язку з поданням касаційної скарги в сумі 6 400, 00грн. Також, в тексті клопотання міститься прохання скаржника про відстрочку доплати судового збору в розмірі 6 400, 00 грн до моменту отримання платіжного доручення про підтвердження проведення оплати.

Ухвалою Верховного Суду від 17.05.2018 у справі №910/11499/17 касаційну скаргу Управління на рішення Господарського суду Львівської області від 16.11.2017 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 05.02.2018 у справі №910/11499/17 повернуто скаржнику без розгляду разом з доданими до неї матеріалами (в тому числі оригінал платіжного доручення від 21.02.2018 №118 про сплату судового збору в розмірі 3 200, 00 грн на 1 (одному) аркуші).

Разом з тим, в ухвалі Верховного Суду від 17.05.2018 у справі №910/11499/17 зазначено, що після отримання платіжного доручення про підтвердження проведення доплати судового збору в розмірі 6 400, 00 грн відповідно службової записки №2-3107 від 26.04.2018, скаржник не позбавлений можливості звернутись повторно із касаційною скаргою з дотриманням вимог ст. 290 Господарського процесуального кодексу (далі за текстом - ГПК України) та заявою про поновлення строку з наданням суду відповідних доказів поважності його пропуску.

27.08.2018 Управління звернулось повторно до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 05.02.2018 у справі №910/11499/17. Також, до касаційної скарги додано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

Відповідно протоколу передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 03.10.2018 на розгляд Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Жукова С.В. - головуючого, Білоуса В.В., Ткаченко Н.Г. - передано вказану касаційну скаргу.

Дослідивши матеріали касаційної скарги, суддя-доповідач дійшов висновку про залишення її без руху, з огляду на таке.

Згідно з частиною 3 статті 292 ГПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до частини 1 статті 288 ГПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Враховуючи, що повний текст постанови Львівського апеляційного господарського суду від 05.02.2018 у справі №910/11499/17 складено 09.02.2018, то строк на касаційне оскарження закінчився 03.08.2018 (робочий день) включно, відтак звернення Управління із касаційною скаргою 27.08.2018 відбулось із пропуском такого строку.

Клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження мотивоване тим, що 04.05.2018 скаржником було оплачено судовий збір у розмірі 6 400, 00 грн за подання касаційної скарги, тобто судовий збір було сплачено у повному обсязі. За тим, 05.06.2018 на адресу Управління надійшла ухвала Верховного Суду від 17.05.2018 у справі №910/11499/17 про повернення касаційної скарги з усіма доданими документами без розгляду скаржнику. Оригінал платіжного доручення №149 від 04.05.2018, який було скеровано на адресу Верховного Суду, станом на день звернення з касаційною скаргою, на адресу скаржника не повернуто, у зв'язку з чим останній звертається із другим примірником оригіналу платіжного доручення.

Згідно частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статей 74, 76 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Разом з тим, суд касаційної інстанції зазначає, що за відсутності в матеріалах поданої касаційної скарги належних та допустимих доказів на підтвердження доводів скаржника, суд позбавлений можливості визнати зазначені причини пропуску процесуального строку поважними.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Отже можливість поновлення пропущеного строку судом касаційної інстанції не є необмеженою, а вирішення цього питання пов'язується із наявністю поважних причин пропуску строку.

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов'язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів для прискорення процедури розгляду, то скаржник, отримавши 05.06.2018 копію ухвали Верховного Суду від 17.05.2018 у справі №910/11499/17 про повернення касаційної скарги з усіма доданими документами без розгляду, з метою добросовісного користування процесуальними правами учасника судового процесу згідно вимог статті 43 ГПК України повинен був у найкоротші строки звернутись повторно із касаційною скаргою та клопотанням про поновлення строку з наданням суду відповідних пояснень та доказів поважності його пропуску .

З огляду на викладене, доводи скаржника, зазначені у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження, суд вважає необґрунтованими та розцінюються судом як такі, що пов'язані виключно із невчиненням Управлінням певних суб'єктивних дій.

Вищевказане свідчить, що можливість повторного звернення із касаційною скаргою у найкоротші строки (після отримання 05.06.2018 копії ухвали Верховного Суду від 17.05.2018 у справі №910/11499/17) залежала виключно від самого скаржника, а отже зазначені причини пропуску строку на касаційне оскарження суд визнає неповажними.

Враховуючи викладене, відповідно до положень частини 3 статті 292 ГПК України, вказані обставини є підставою для залишення касаційної скарги без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст.ст. 43, 73, 74, 76, 234, 235, 288, 290, 292 ГПК України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017, Суд,-

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 05.02.2018 у справі №910/11499/17 залишити без руху.

2. Надати Управлінню комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради строк для усунення зазначених у цій ухвалі недоліків, який становить 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

3. Управлінню комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради усунути недоліки, встановлені в даній ухвалі у такий спосіб:

- навести інші підстави для поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.

4. Роз'яснити Управлінню комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали, касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику.

Суддя-доповідач С.В. Жуков