УХВАЛА

м. Київ

20.09.2018Справа № 910/22234/16

За скаргою дочірнього підприємства "Агрофірма Шахтар" орендного підприємства "Шахта ім..О.Ф. Засядька"

на дії: Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві

у справі №910/22234/16

за позовом: Дочірнього підприємства "Агрофірма "Шахтар" Орендного підприємства

"Шахта ім. О.Ф. Засядька"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Консул 8"

про стягнення 1 433 010, 78 грн.

Суддя: Шкурдова Л.М.

Секретар с/з Масна А.А.

Представники:

Від скаржника (позивача) - не з'явився

Від відповідача - не з'явився

Від Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.11.2017 року у справі № 910/22234/16 позов задоволено частково.

На виконання вказаного рішення Господарським судом міста Києва видано наказ від 15.12.2017р. у справі № 910/22234/16.

Дочірнє підприємство "Агрофірма Шахтар" орендного підприємства "Шахта ім..О.Ф. Засядька" звернулося до Господарського суду міста Києва із скаргою про визнання неправомірною бездіяльність Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

За результатами проведення повторного автоматизованого розподілу справи між суддями вказана скарга у справі № 910/22234/16 передана для розгляду судді Шкурдовій Л.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.09.2018 призначено розгляд даної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що постановою державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції міста Київ від 20.04.2018 року відкрито виконавче провадження № 56229608 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 15.12.2017 року у справі №910/22234/16.

Скарга обґрунтована тим, що державний виконавець не вживає передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів з примусового виконання рішення, зокрема не накладено арешт на майно боржника; не направлено запити до реєстраційних органів з метою виявлення майна боржника.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пункту 2 ч. 2 вказаної статті Закону державний виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» до заходів примусового виконання рішень належить звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Таким чином, Закон покладає на державного виконавця обов'язок щодо організації примусового виконання рішення, для чого державний виконавець наділений цілим комплексом прав та обов'язків щодо вжиття заходів примусового характеру із забезпечення примусового виконання рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, скаржник 07.05.2018 р. звертався до органу державної виконавчої служби із про вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №56229608 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 15.12.2017 року у справі №910/22234/16 та повідомити про вчинені заходи з виконання наказу.

Матеріалі справи не містять доказів надання відповіді на вказаний запит скаржника.

Частина 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» покладає на державного виконавця обов'язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Покладення на державного виконавця вказаного обов'язку означає, що державний виконавець у ході виконавчого провадження зобов'язаний використати увесь обсяг прав і обов'язків, якими він наділений згідно із законодавством, з метою забезпечення примусового виконання виконавчого документа. Тобто державний виконавець зобов'язаний максимально вжити всіх можливих заходів для розшуку боржника та належного йому майна, не обмежуючись при цьому лише окремими з них.

Матеріали справи не містять доказів вжиття державним виконавцем заходів, спрямованих на забезпечення примусового виконання рішення, що вказує на незаконність бездіяльності державного виконавця щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 15.12.2017 року у справі №910/22234/16.

Частиною 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно зі ст. 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

За приписами ч.ч.2, 3 ст.343 ГПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З огляду на відсутність в матеріалах скарги доказів вжиття державним виконавцем заходів з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 15.12.2017 року у справі №910/22234/16, враховуючи викладене суд приходить до висновку про задоволення скарги ДП «Агрофірма Шахтар» орендного підприємства «Шахта ім..О.Ф.Засядька» на бездіяльність Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві при здійсненні примусового виконання наказу Господарського суду міста Київ від 15.12.2017 року у справі №910/22234/16.

Таким чином, керуючись приписами ст.ст.339, 341, 342, 343, 344 ГПК України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу задовольнити.

2. Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві при здійсненні примусового виконання наказу Господарського суду міста Київ від 15.12.2017 року у справі №910/22234/16.

3. Зобов'язати Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві здійснити заходи з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 15.12.2017 року у справі №910/22234/16 у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Ухвала набирає законної сили у відповідності до ст.235 ГПК України та може бути оскаржена до Київського апеляційного господарського суду у строк, встановлений ст.256 ГПК.

Суддя Шкурдова Л.М.

Дата складення повного тексту ухвали: 11.10.2018