ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"12" жовтня 2018 р. Справа № 924/657/18

Господарський суду Хмельницької області у складі судді Гладія С.В., при секретарі судового засідання Маєвській Н.В., розглянувши матеріали справи

за позовом приватного акціонерного товариства "ОСОБА_1 гранкар'єр "Пронекс" м. Шепетівка, Хмельницької області

до ОСОБА_2 м. Житомир

до товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 гранкар'єр "Пронекс" м. Шепетівка, Хмельницької області

про визнання недійсним договору купівлі - продажу частки у статутному капіталі від 02.11.2015р.

про визнання недійсними рішень позачергових зборів учасників ТОВ "ОСОБА_1 гранкар'єр "Пронекс", оформлених протоколом №3 від 02.11.2015р.

про скасування реєстраційних дій, що проведені на підставі договору купівлі - продажу від 02.11.2015р. та/чи на підставі рішення позачергових зборів від 02.11.2015р.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_3 за довіреністю № б/н від 30.12.16р.

від відповідача 1: ОСОБА_4 за довіреністю № 2924 від 06.04.18р.

від відповідача 2: ОСОБА_5 керівник

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом згідно якого просить визнати недійсним договір купівлі продажу частки у статутному капіталі ТОВ „ОСОБА_1 гранкарєр „Пронекс від 02.11.2015р., визнати недійсними рішення позачергових зборів учасників товариства, що оформлені протоколом №3 від 02.11.2015р. та скасувати реєстраційні дії/записи в Єдиному державному реєстрі, що проведені на підставі зазначеного договору купівлі продажу та/чи на підставі рішення позачергових зборів від 02.11.2015р.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що постановою державного виконавця відділу ДВС ОСОБА_1 МУЮ, при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження №46254227 від 28.01.2015р. було накладено арешт на все майно, яке належить ОСОБА_6 у межах суми звернення стягнення 543257,37грн., заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке йому належить. Відчуження частки у статутному капіталі ТОВ, яка на праві власності належала ОСОБА_6, і перебувала під забороною та арештом, суперечить ст.658 ЦК України. Зазначає, що сторони у спірному договорі погодили, що розрахунок здійснюватиметься шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог у розмірі 400000,00грн. Однак, як вдалося встановити позивачу жодного зарахування не відбулося, оскільки будь які кошти ОСОБА_2 в касу ОСОБА_6 не вносилися. Враховуючи факт не внесення коштів, зобовязання з їх повернення у позивача не виникло, з огляду на що включення до спірного договору істотної умови про уже здійснене зарахування по такому зобовязанню (яке насправді не існувало) також суперечить актам цивільного законодавства. Крім того, позивач звертає увагу, що спірний договір був укладений головою правління ОСОБА_6 ОСОБА_7 із перевищенням своїх повноважень, оскільки згідно п. 2.3.8 контракту від 31.12.2014р. відчуження будь яких активів товариства здійснюється керівництвом тільки за погодженням з наглядовою радою. З огляду на те, що підставою для прийняття рішення позачергових зборів учасників ТОВ від 02.11.2015р. був договір, який є недійсним, вищевказане рішення також підлягає визнанню недійним, що розглядається позивачем як похідна вимога. Крім того, з метою повного відновлення своїх корпоративних прав, похідною вимогою позивач зазначає і скасування реєстраційного запису в Єдиному державному реєстрі, проведеного на підставі вищевказаних договору та/чи рішення.

Відповідач у відзиві на позов зазначає, що предмет цього договору, порядок розрахунків за ним, та наслідки його виконання досліджувались господарським судом Хмельницької області та Верховним судом України по справі №924/1235/16 та лягли в основу відмови позивачу у задоволенні позовних вимог. Вказує, що постановою ДВС від 28.01.2015р. було накладено арешт на все майно, яке належить позивачу. А майно, що передав позивач як учасник до товариства йому вже не належить. Арешт корпоративних прав згадана постанова не містить, та і не могла містити через те, що порядок стягнення частини майна товариства, в рахунок погашення боргу його учасника, можливе тільки з застосуванням правового механізму ст. 149 ЦК України, коли б кредитор позивача звернувся до суду з вимогою про погашення боргу за рахунок його частки в створеному товаристві. Крім того, звертає увагу, що загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину наведені в ст. 2013 ЦК України. Вказана стаття не містить вимог з питань розрахунків сторін за зобовязаннями, недодержання яких, тягне за собою визнання правочину недійсним. Верховним судом встановлено, що ОСОБА_2 надав позивачу 400000,00грн. що підтверджується квитанціями до прибуткових касових ордерів. Записи в касовій книзі здійснюються на підставі інформації з касових документів. Таким чином, відсутність інформації в касовій книзі не може бути підставою для визнання спірного правочину недійсним.

Позивач у відповіді на відзив від 17.09.2018р. вказує, що згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, у ньому міститься запис 6 про публічне обтяження - арешт рухомого майна, яким було заборонено державним виконавцем відчужувати усе рухоме майно. Отже, відчуження частки у статутному капіталі ТОВ, яка на праві власності належала ОСОБА_6, і перебувала під забороною та арештом, - суперечить нормам цивільного законодавства. Крім того, звертає увагу суду, що відповідачем 1 не доведено належними доказами факту передачі позивачу 400000,00грн. Позивач таку передачу коштів заперечує, та вказує що, оскільки передачі коштів не було, то і зарахування вимог не відбулося. Крім того, зазначає, що у справі 924/1235/16 розглядалося питання щодо повноважень голови правління позивача на підписання спірного договору, проте ці повноваження перевірялися лише в межах позовних вимог та відповідних підстав того позову. В даному позові йдеться про відсутність повноважень голови правління на відчуження будь - яких активів товариства без погодження Наглядовою радою, обов'язковість якого передбачено п. 2.3.8 контракту з головою правління.

Представник першого відповідача в додаткових поясненнях вказує, що згідно постанови державного виконавця від 28.01.2015р. останнім накладено арешт на все майно божника, але в межах суми стягнення, що означає арешт майна саме на цю суму, а не на все майно, що обліковується на балансі боржника. Враховуючи, що балансова вартість майна позивача станом на 01.01.2015р. становила більше 8 млн. грн., арешт усього майна підприємства та заборона його відчуження за борг 543 тис. грн. фактично зупиняє роботу підприємства. Вищевказана постанова прийнята на виконання рішень судів про стягнення конкретних сум заборгованості з боржника, в той час як звернення стягнення на частку боржника, яка належить йому як учаснику в статутному капіталі товариства , допустима лише в разі недостатності у нього іншого майна для задоволення вимог кредиторів, та за позовом кредиторів до самого товариства (ст. 149 ЦК України). Отже, постанова державного виконавця не містить опису предметів арешту чи заборони відчуження, резолютивна частина постанови не містить арешту чи заборони відчуження частки боржника, що належить йому як учаснику в статутному капіталі інших юридичних осіб, вона й не містить обтяжень майнових прав ОСОБА_6, та не містить опис, які саме майнові права підлягають обтяженню.

Представник другого відповідача в заяві, про припинення провадження у справі стосовно ТОВ „ОСОБА_1 гранкарєр „Пронекс вказує, що товариство у даній справі є неналежним відповідачем, оскільки позивач в якості обґрунтування позовних вимог наводить докази вчинення правочину, щодо якого є заінтересованість сторін договору. Ці обставини не мають відношення до ТОВ „ОСОБА_1 гранкарєр „Пронекс, у зв'язку із чим провадження у даній справі стосовно останнього слід припинити за відсутністю предмету спору.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Як вбачається із позовної заяви, позивач звернувся до суду із позовом, згідно якого просить визнати недійсним договір купівлі - продажу, предметом якого є частка в статутному капіталі ТОВ "ОСОБА_1 гранкар'єр "Пронекс".

Оскільки предметом даного спору є частка в статутному капіталі ТОВ "ОСОБА_1 гранкар'єр "Пронекс", позивачем правомірно визначено товариство відповідачем у справі.

Суд під час розгляду справи встановив наступне:

Діяльність ОСОБА_6 „ОСОБА_1 гранкарєр „Пронекс врегульована статутом (надалі - Статут), який затверджений протоколом №1 від 24 квітня 2012 року загальних зборів акціонерів Позивача, зареєстрований 18 травня 2014 року за №7000159 (пункт 1.1 статуту).

Відповідно до пункту 4.1 Статуту, Позивач є самостійною юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, поточний, валютний та інші рахунки в установах банків, може від свого імені набувати майнових та особистих немайнових прав та нести обов'язки, бути позивачем та відповідачем в суді, господарському суді або третейському суді.

Згідно пункту 4.3 Статуту, Позивач діє на підставі чинного законодавства України, статуту, положень та інших внутрішніх документів товариства.

У пункті 5.2 Статуту зазначено, що предметом діяльності Позивача є, зокрема, виробництво продукції з природного каменю та граніту, в тому числі щебеню, відсіву, каменю, плит та іншої продукції; розробка родовищ природних копалин, видобуток сировини і реалізація.

Згідно пункту 10.2 Статуту, органи управління Позивача здійснюють керівництво діяльністю Позивача в межах своєї компетенції і у порядку, визначеному Статутом, положеннями та іншими внутрішніми документами Позивача, а також діючим законодавством.

Як передбачено пунктом 13.1 Статуту, управління Позивачем здійснюють: вищий орган загальні збори акціонерів; наглядова рада; ревізор; виконавчим органом Позивача є управління Позивача.

В силу дії пунктів 17, 22 та 14.2 Статуту, до компетенції вищого органу Позивача загальних зборів, належать, зокрема, обрання членів наглядової ради, затвердження умов цивільно-правових договорів, трудових договорів (контрактів), що укладаються з ними, встановлення розміру їх винагороди, обрання особи, яка уповноважується на підписання договорів (контрактів) з членами наглядової ради; прийняття рішення про вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість майна, робіт або послуг, що є предметом такого правочину, перевищує 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної звітності товариства. Загальні збори можуть вирішувати будь-які питання діяльності Позивача.

Наглядова рада Позивача є органом, що здійснює захист прав акціонерів Позивача, і в межах компетенції, визначеної цим Статутом та законом України "Про акціонерні товариства", контролює та регулює діяльність виконавчого органу Позивача (пункт 15.1 Статуту).

В силу дії пункту 15.2 Статуту, порядок роботи та відповідальність членів наглядової ради визначається Законом України "Про акціонерні товариства", цим Статутом, положенням про наглядову раду товариства, а також договором, що укладається із членом наглядової ради. Такий договір від імені Позивача підписується головою правління чи іншою уповноваженою загальними зборами особою на умовах, затверджених рішенням загальних зборів.

Відповідно до пункту 15.3 Статуту до виключної компетенції наглядової ради належить, зокрема, обрання та відкликання (припинення повноважень) голови і членів виконавчого органу товариства (підпункт 15.3.8 статуту); обрання та припинення повноважень голови і членів інших органів товариства (підпункт 15.3.11 статуту); вирішення питань про участь товариства у промислово-фінансових групах та інших об'єднаннях, про заснування інших юридичних осіб (підпункт 15.3.16 статуту); вирішення питань, віднесених до компетенції наглядової ради Законом України "Про акціонерні товариства" (підпункт 15.3.17 статуту); прийняття рішення про вчинення значних правочинів у випадках, передбачених Законом України "Про акціонерні товариства" (підпункт 15.3.8 статуту).

В той же час, як вказано в пункті 15.3 Статуту, питання, що належать до виключної компетенції наглядової ради, не можуть вирішуватись іншими органами товариства, крім загальних зборів, за винятком випадків, встановлених Законом України "Про акціонерні товариства".

Положеннями пункту 15.25 Статуту передбачено, що протокол засідання наглядової ради оформляється не пізніше, ніж протягом п'яти днів після проведення засідання. Протокол засідання наглядової ради підписує головуючий на засіданні. Ведення протоколів засідань наглядової ради забезпечується головою наглядової ради. Книга протоколів засідань наглядової ради повинна зберігатись за місцем знаходженням товариства. Зберігання книги протоколів забезпечує голова наглядової ради.

У пункті 16.1 Статуту зазначено, що правління товариства є виконавчим органом Позивача, який здійснює керівництво його поточною діяльністю. Роботою правління Позивача керує голова правління. Правління є колегіальним органом.

З головою правління укладається контракт. Контракт з головою правління підписує від імені Позивача голова наглядової ради (пункт 16.4 статуту).

Як вбачається з пункту 16.6 Статуту, правління товариства вирішує всі питання діяльності Позивача, за виключенням тих, що віднесені до компетенції загальних зборів акціонерів Позивача, наглядової ради, ревізійної комісії, голови правління.

Пункт 16.7 Статуту визначає, що голова правління без довіреності діє від імені Позивача, представляє Позивача у стосунках з усіма особами, в тому числі, в судах, укладає різного роду угоди, вчиняє інші правочини. Голова правління діє в межах компетенції, визначеної статутом Позивача, контрактом з головою правління, положенням "Про правління" Позивача та чинним законодавством.

Згідно пункту 16.8 Статуту, голова правління Позивача: здійснює оперативне керівництво діяльністю товариства; організовує роботу товариства; забезпечує виконання рішень загальних зборів акціонерів товариства, наглядової ради товариства, правління товариства; підписує без довіреності всі документи від імені товариства; приймає на посаду та звільняє працівників товариства; затверджує посадові інструкції працівників товариства, схеми взаємодії підрозділів товариства, документи внутрішнього розпорядку працівників товариства; організовує роботу правління товариства, збирає його збори, підписує всі документи, затверджені правлінням товариства; відкриває та закриває банківські рахунки товариства; видає довіреності; вирішує інші питання діяльності товариства в межах своєї компетенції, передбаченої статутом товариства, положенням "Про правління" товариства, контрактом з головою правління та чинним законодавством.

В силу дії пункту 16.9 Статуту, голова правління не може самостійно прийняти рішення і вчиняти відповідні дії, щодо яких є обмеження, передбачені Статутом товариства, положеннями "Про правління", "Про Наглядову раду" товариства, контрактом з головою правління, іншими внутрішніми документами товариства та чинним законодавством.

31.12.2014р. між наглядовою радою ОСОБА_6 "ОСОБА_1 гранкар'єр "Пронекс" та громадянином ОСОБА_7 підписано контракт, згідно якого останній наймається на посаду голови правління ОСОБА_6 "ОСОБА_1 гранкар'єр "Пронекс", згідно п. 1.1. якого керівник зобов'язався безпосередньо через сформований апарат здійснювати управління та керівництво товариством, забезпечувати його високоприбуткову діяльність, ефективне використання і збереження майна товариства, а вищий орган зобов'язався створювати необхідні умови для роботи керівника.

Згідно п. 2.1.2 контракту товариство в особі його органів управління та контролю зобов'язане не обмежувати компетенцію та права керівника, які передбачені статутом товариства та цим контрактом.

У відповідності до п.2.3.8 контракту відчуження будь-яких активів товариства здійснюється керівником тільки за попереднім погодженням з наглядовою радою.

02.11.2015 р. між приватним акціонерним товариством "ОСОБА_1 гранкар'єр "Пронекс" (продавцем) та ОСОБА_2 (покупцем) було укладено Договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 гранкар'єр "Пронекс" (далі Договір).

Згідно з п. 1.1. Договору продавець, який є власником частки у розмірі 50% статутного капіталу ТОВ "ОСОБА_1 гранкар'єр "Пронекс" продає у власність, а покупець купує (приймає у власність), зобов`язується прийняти та сплатити ціну у розмірі та на умовах, викладених у цьому договорі, за частку у розмірі 50% статутного капіталу ТОВ "ОСОБА_1 гранкар'єр "Пронекс".

Відповідно до п. п. 3.1., 3.2. Договору перехід права власності на частку від продавця до покупця здійснюється в момент підписання цього договору. При переході частки продавця до покупця одночасно між цими особами відбувається перехід корпоративних прав, тобто прав власності на частку в статутному капіталі ТОВ "ОСОБА_1 гранкар'єр "Пронекс", включаючи право на участь в управлінні товариством, отримання певної частини прибутку (дивідендів), активів у разі ліквідації відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законодавством України та установчими документами.

Пунктом 3.3. Договору передбачено, що продавець передає покупцю документ на право власності (тобто цей договір). Сторони усвідомлюють, що цим актом підтверджено передачу корпоративних прав покупцю, а також домовились не складати окремого письмового акту прийому-передачі корпоративних прав.

В пункті 3.4. Договору сторони погодили, що під передачею корпоративних прав за цим договором слід вважати символічну передачу документів. Прийняття покупцем від продавця документів на право власності (тобто цього договору), свідчить про те, що передача частки відбулась.

Відповідно до п. 3.5. Договору продавець підтверджує, що не має та не буде мати будь-яких претензій щодо майна, що належить товариству.

Згідно з п. 4.1. Договору сторони оцінюють вартість частки, яка продається, у розмірі 400000 грн. Розрахунок здійснюється на підставі зарахування зустрічних однорідних вимог.

Відповідно до п. 4.2. Договору продавець відмовляється від його права одержання вкладу в натурі, а також одержання вартості частини майна пропорційно його частці у статутному капіталі товариства.

Згідно з п. 5.4. Договору в момент підписання даного договору продавець втрачає всі права та обовязки по відношенню до товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 гранкар'єр "Пронекс", пропорційно відступленій частці, які були обумовлені його статусом як учасника товариства. В момент підписання даного договору продавець втрачає всі права та обовязки по відношенню до інших учасників товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 гранкар'єр "Пронекс", пропорційно відступленій частці, які були обумовлені його статусом як учасника товариства.

В п. 5.5. Договору передбачено, що в момент підписання даного договору покупець набуває прав учасника товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 гранкар'єр "Пронекс".

Відповідно до п. 5.6. Договору покупець з моменту набуття права власності на частку зобов'язується виконувати вимоги установчих документів учасника, що випливають з установчих документів та чинного законодавства.

У відповідності до п. 7.6 договору він набирає чинності з моменту з моменту його підписання сторонами.

Договір підписано та скріплено печатками сторін.

02 листопада 2015 року відповідно до рішення позачергових зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 гранкар'єр "Пронекс", що оформлене протоколом №3, вирішено виключити приватне акціонерне товариство зі складу учасників "ОСОБА_1 гранкар'єр "Пронекс". В даному протоколі було зазначено, що: ОСОБА_6 "ОСОБА_1 гранкар'єр "Пронекс" відступає 50% статутного капіталу ТОВ "ОСОБА_1 гранкар'єр "Пронекс" ОСОБА_2; затверджено, що частка ОСОБА_2 у статутному капіталі ТОВ "ОСОБА_1 гранкар'єр "Пронекс" складає 100% - 2126657 грн. 58 коп., призначено нового директора - ОСОБА_5, а також вирішено укласти, затвердити та підписати зміни до Статуту ТОВ "ОСОБА_1 гранкар'єр "Пронекс", шляхом викладення у новій редакції Статуту.

Згідно акту зарахування зустрічних однорідних вимог від 02.11.2015р., вказано, що позивач має перед першим відповідачем непогашене грошове зобов'язання в сумі 400000,00грн., яке виникло на підставі договорів про надання поворотної фінансової допомоги №1П від 30.06.2015р., №2П від 06.07.2015р., №3П від 15.07.2015р., №4П від 06.08.2015р., №5П від 29.09.2015р., №6П від 02.10.2015р. (п.1 акту).

У відповідності до п. 2 вищевказаного акту відповідач 1 має перед позивачем непогашене грошове зобов'язання в сумі 400000,00грн., що виникло на підставі договору купівлі - продажу у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 гранкар'єр "Пронекс" від 02.11.2015р.

Строк виконання однорідних грошових зобов'язань, зазначених у п.1 та п.2 цього акта, настав (п.3 акта). Сторони підтверджують реальність та обсяги взаємних заборгованостей, зазначених у п.1 та п.2 цього акта (п. 4 акта). Керуючись ст. 610 ЦК України, сторони дійшли згоди про зарахування зустрічних однорідних вимог за зобов'язаннями, визначеними у п.1 та п.2 цього акта, і таким чином з моменту підписання цього акта вважатимуть: зобов'язання позивача таким, що припинено в повному обсязі, заборгованості позивача перед першим відповідачем не має; заборгованість першого відповідача таким, що припинено в повному обсязі, заборгованості першого відповідача перед позивачем не має (п. 5 акта).

Акт підписано головою правління позивача та першим відповідачем, та скріплено печаткою позивача.

Позивач, заперечуючи факт передачі йому першим відповідачем 400000,00грн. (зарахування зустрічних вимог згідно умов спірного договору) подав в матеріали справи: акт вилучення справ з кадрових питань (особового складу) та іншої документації ОСОБА_6 "ОСОБА_1 гранкар'єр "Пронекс" з адміністративної будівлі ТОВ "ОСОБА_1 гранкар'єр "Пронекс" за адресою вул. Гранітна, 89, м. Шепетівка від 03.07.2018р.; копію касової книги ОСОБА_6 "ОСОБА_1 гранкар'єр "Пронекс" на 2015р., яка містить розмір каси станом на 01, 02 та 03.04.2015р., 06 10.04.2015р., 13 18.04.2015р., 21 24.04.2015р., 27.04.2015р., 28.04.2015р., 05.05.2015р., 07.05.2015р., 21.05.2015р., 22.05.2015р., 25.05.2015р., 26.05.2015р. та 29.05.2015р.

Крім того, на підтвердження перебування майна позивача під арештом, станом на час відчуження частки у статутному капіталі ТОВ "ОСОБА_1 гранкар'єр "Пронекс" позивач подав в матеріали справи витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №56913473 від 14.09.2018р.

Згідно запису 6 у вказаному витязі 28.01.2015р. по відношенню до ОСОБА_6 "ОСОБА_1 гранкар'єр "Пронекс" зареєстровано публічне обтяження за №14951736, тип обтяження - арешт рухомого майна, об'єкт обтяження - усе рухоме майно, відомість про обмеження відчуження - заборонено відчужувати, підстава обтяження - постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 46254227 від 28.01.2015р. головним державним виконавцем відділу ДВС ОСОБА_1 МРУЮ.

Відповідач 1, заперечуючи щодо перебування майна позивача під арештом, станом на час відчуження частки у статутному капіталі ТОВ "ОСОБА_1 гранкар'єр "Пронекс" подав в матеріали справи постанову державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 28.01.2018р., згідно якої постановлено: 1. Накласти арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_6 "ОСОБА_1 гранкар'єр "Пронекс", у межах суми звернення стягнення - 543257,37грн., 2. Заборонити здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику, лише в межах суми боргу.

У відповідності до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта - ОСОБА_6 "ОСОБА_1 гранкар'єр "Пронекс" станом від 30.09.2018р., державним реєстратором 30.01.2015р. зареєстровано обтяження - арешт нерухомого майна, зміст обтяження - заборона відчуження усього нерухомого майна.

Крім того, матеріали справи містять копії позовної заяви ОСОБА_6 "ОСОБА_1 гранкар'єр "Пронекс"від 13.12.2016р. про визнання недійсним договору купівлі - продажу частки у статутному капіталі, рішення господарського суду Хмельницької області від 01.03.2017р. у справі №924/1235/16, постанову Верховного суду від 08.05.2018р. у вказаній справі, а також постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 19.12.2017р. у справі №924/541/16 за позовом ОСОБА_6 "ОСОБА_1 гранкар'єр "Пронекс" до ТОВ "ОСОБА_1 гранкар'єр "Пронекс" про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників відповідача, які оформлені протоколом №1 від 24.06.2015р., визнання недійсним статуту товариства та скасування державної реєстрації відповідача.

Досліджуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності, судом приймається до уваги наступне.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст.626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Пунктом 3 ст.3, ст.627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Судом відзначається, що визнання договору недійсним є одним із способів захисту, який застосовується судом у випадках та порядку, визначеному цивільним законодавством.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення його сторонами вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України (ст. 215 ЦК України).

Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема: 1) зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

З урахуванням викладеного, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб'єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Пунктом 2.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" визначено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України).

Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, які погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Отже, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до ст. 53 Закону України Про господарські товариства, учасник товариства з обмеженою відповідальністю має право продати чи іншим чином відступити свою частку (її частину) у статутному капіталі одному або кільком учасникам цього товариства. Відчуження учасником товариства з обмеженою відповідальністю своєї частки (її частини) третім особам допускається, якщо інше не встановлено статутом товариства.

Як вбачається з матеріалів справи 02.11.2015 р. між приватним акціонерним товариством "ОСОБА_1 гранкар'єр "Пронекс" та ОСОБА_2 було укладено Договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 гранкар'єр "Пронекс", згідно із умов якого позивач, який є власником частки у розмірі 50% статутного капіталу ТОВ "ОСОБА_1 гранкар'єр "Пронекс" продає у власність, а відповідач 1 купує (приймає у власність), зобов`язується прийняти та сплатити ціну у розмірі та на умовах, викладених у цьому договорі, за частку у розмірі 50% статутного капіталу ТОВ "ОСОБА_1 гранкар'єр "Пронекс".

Позивач, звертаючись до суду із даним позовом просить визнати недійсним вищевказаний договір. При цьому, однією із підстав зазначає, що на час укладення спірного договору, вказана частка у статутному капіталі (50%) перебувала під забороною та арештом, згідно постанови державного виконавця №46254227 від 28.01.2015р.

Згідно п.1 ч.1 ст. 115 ЦК України господарське товариство є власником майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу.

Учасник, який передав майно до статутного капіталу товариства позбувається права власності на це майно, а з іншого боку, він набуває прав учасника, які визначаються його часткою у складеному статутному капіталі.

ОСОБА_6 учасника господарського товариства визначено ст. 116 ЦК України. Відтак, учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом: 1) брати участь в управлінні товариством у порядку, визначеному в установчому документі, крім випадків, встановлених законом; 2) брати участь у розподілі прибутку товариства і одержувати його частину (дивіденди); 3) вийти у встановленому порядку з товариства; 4) здійснити відчуження часток у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують участь у товаристві, у порядку, встановленому законом; 5) одержувати інформацію про діяльність товариства у порядку, встановленому установчим документом.

Закон наділяє правом учасника товариства продати чи іншим чином відступити свою частку у статутному капіталі. Саме ця частка уособлює майнове право учасника на отримання дивідендів та майнове право учасника на отримання активів у разі ліквідації товариства.

У відповідності до ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження " (в редакції станом на час винесення вказаної постанови ) державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

Згідно із ч.1-4 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження " (в редакції станом на час винесення вказаної постанови ) арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті, та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із ст. 190 Цивільного Кодексу України майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Згідно Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень " рухоме майно - окрема рухома річ, сукупність рухомих речей, гроші, валютні цінності, цінні папери, а також майнові права та обов'язки.

У відповідності до ст. 5 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень " предметом обтяження може бути рухоме майно, не вилучене з цивільного обороту, на яке згідно із законодавством може бути звернене стягнення.

Стаття 7 вищевказаного Закону встановлює, що у правочині, на підставі якого або у зв'язку з яким виникає обтяження, повинен визначатись опис предмета обтяження. У разі відсутності опису предмета обтяження чи якщо існуючий опис не дозволяє ідентифікувати предмет обтяження, таке обтяження є недійсним. Якщо предметом обтяження є окремий об'єкт, його опис надається за індивідуальними ознаками. Якщо предметом обтяження є сукупність об'єктів рухомого майна, його опис також може надаватися за родовими ознаками. В обох випадках опис предмета обтяження повинен дозволяти ідентифікувати рухоме майно як предмет обтяження.

Згідно ст. 10 вказаного Закону у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (далі - Державний реєстр) відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Господарським судом встановлено, що 28.01.2015р. державним виконавцем відділу ДВС ОСОБА_1 міськрайонного управління юстиції у зведеному виконавчому провадженні №46254227 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, згідно якої постановлено: 1. Накласти арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_6 "ОСОБА_1 гранкар'єр "Пронекс", у межах суми звернення стягнення - 543257,37грн., 2. Заборонити здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику, лише в межах суми боргу.

Постанова державного виконавця від 28.01.2015р., не містить опису предметів арешту чи заборони відчуження, також, резолютивна частина останньої не містить і арешту та заборони відчуження частки ОСОБА_6 "ОСОБА_1 гранкар'єр "Пронекс", що належить йому як учаснику в статутному капіталі юридичних осіб.

Водночас, судом враховується, що вказана постанова винесена державним виконавцем у зведеному виконавчому провадженні №46254227 по виконанню судових рішень щодо стягнення грошових сум на користь п'яти стягувачів. Арешт, згідно постанови накладено в межах суми звернення стягнення - 543257,37грн., а заборона здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику діяла лише в межах вказаної суми боргу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що укладаючи договір купівлі - продажу частки в статутному капіталі ТОВ "ОСОБА_1 гранкар'єр "Пронекс" від 02.11.2015р. сторони діяли в межах норм чинного законодавста, оскільки постанова ДВС ОСОБА_1 міськрайонного управління юстиції від 28.01.2015р. за зведеним виконавчим провадженням не поширювалась на предмет договору - частку у розмірі 50% статутного капіталу ТОВ "ОСОБА_1 гранкар'єр "Пронекс".

При цьому, судом враховується, що частка майна, яка була предметом договору купівлі - продажу від 02.11.2015р. не вибула із активів товариства, змінився лише власник такої частки в товаристві.

Доводи позивача щодо внесення державним реєстратором запису до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за №8556307 про арешт нерухомого майна та заборону відчуження усього нерухомого майна ОСОБА_6 "ОСОБА_1 гранкар'єр "Пронекс", судом оцінюються критично, з огляду на те, що майнові права не є нерухомим майном.

Крім того, як на підставу для визнання спірного договору недійсним позивач звертає увагу на неможливості зарахування зустрічних однорідних вимог, з огляду на відсутність зобов'язання в останнього з повернення 400000,00грн., оскільки такі ним не отримувалися.

Відповідно до частини 1 статті 202 та частини 3 статті 203 ГК України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк виконання якої настав або строк якої не визначений чи визначений моментом витребування, для чого достатньо заяви однієї сторони.

Згідно статті 601 ЦК України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї з сторін.

Згідно умов спірного договору (п.4.1 договору), сторони погодили, що вони оцінюють вартість частки, яка продається, у розмірі 400000 грн. Розрахунок здійснюється на підставі зарахування зустрічних однорідних вимог.

Спір щодо визначення недійсним Договору від 02 листопада 2015 року розглядався в господарських судах України і на момент винесення даного рішення у справі №924/1235/16 набрало законної сили судове рішення (постанова від 08 травня 2018 року), яким було відмовлено у задоволенні позовних вимог позивача про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі відповідача від 02 листопада 2015 року.

Крім того, предметом судового розгляду в господарських судах було і визнання недійсним рішення загальних зборів засновників (учасників) ТОВ "ОСОБА_1 гранкар'єр "Пронекс", які оформлені протоколом №1 від 24.06.2015р., визнання недійсним статуту ТОВ "ОСОБА_1 гранкар'єр "Пронекс" та скасування державної реєстрації товариства у справі №924/541/16 за позовом ОСОБА_6 "ОСОБА_1 гранкар'єр "Пронекс" до ТОВ "ОСОБА_1 гранкар'єр "Пронекс", за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 міської ради та ОСОБА_2

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 19.12.2017р. у справі №924/541/16, яка залишена без змін постановою Касаційного господарського суду Верховного Суду від 27.06.2018р. було скасовано рішення господарського суду Хмельницької області від 26.09.2017р. про задоволення позовних вимог.

У відповідності до приписів частини 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, обставини, встановлені у вищевказаних рішеннях (постановах Рівнеського апеляційного господарського суду та Касаційного господарського суду Верховного Суду), які набрали законної сили у справах №924/1235/16 та №924/541/16 не потребують доказування при вирішенні спору у справі №924/657/18.

Рівненський апеляційний господарський суд в постанові від 19.12.2017р. зазначив, що зобов'язання Третьої особи 2 (ОСОБА_2В.) за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі Відповідача (ТОВ "ОСОБА_1 гранкар'єр "Пронекс") від 02 листопада 2015 року та зобов'язання Позивача (ОСОБА_6 "ОСОБА_1 гранкар'єр "Пронекс") за договорами про надання поворотної фінансової допомоги №1П від 30 червня 2015 року, №2П від 06 липня 2015 року, №3П від 15 липня 2015 року, №4П від 06 серпня 2015 року, №4П від 29 вересня 2015 року, №6П від 02 жовтня 2015 року є грошовими, тобто однорідними.

Суд апеляційної інстанції констатував, що підписавши акт від 02 листопада 2015 року сторони тим самим здійснили зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідно зобов'язання Третьої особи 2 (ОСОБА_2В.) зі сплати вартості частки в статутному капіталі Позивача (ОСОБА_6 "ОСОБА_1 гранкар'єр "Пронекс") у розмірі 400 000 грн., так як і зобов'язання Позивача повернути Третій особі 2 суму поворотної фінансової допомоги в розмірі 400 000 грн. припинилось їх зарахуванням, в силу приписів статті 601 ЦК України.

Доводи позивача щодо не внесення ОСОБА_2 400 000,00 грн. в касу ОСОБА_6 "ОСОБА_1 гранкар'єр "Пронекс", з огляду на відсутність відповідних записів в касових книгах товариства за період з 30.06.2015р. по 02.11.2015р., судом оцінюються критично, з огляду на факти, встановлені в постановах Рівненського апеляційного господарського суду від 19.12.2017р. та Касаційного господарського суду Верховного Суду у справі №924/541/16.

У вказаних постановах встановлено, що на виконання договорів про надання поворотної фінансової допомоги ОСОБА_2 надано позивачу грошові кошти в загальному розмірі 400 000 грн., що підтверджується квитанціями до прибуткових касових ордерів №18 від 30 червня 2015 року, №20 від 06 червня 2015 року, №21 від 15 липня 2015 року, №24 від 06 серпня 2015 року, №27 від 29 вересня 2015 року, №28 від 02 жовтня 2015 року.

Крім того, суд звертає увагу, що відсутність записів в касових книгах щодо надходження готівкових коштів за прибутковими касовими ордерами може свідчити про порушення бухгалтерського обліку на підприємстві, порушення фінансової дисципліни тощо, та не може бути підставою для визнання правочину недійсним.

Щодо доводів позивача про відсутність повноважень голови правління на відчуження будь-яких активів товариства без погодження з Наглядовою радою, то судом враховується, що дане питання було предметом розгляду в господарській справі №924/1235/16

Відтак, в рішенні господарського суду Хмельницької області від 01.03.2017р., що набрало законної сили, встановлено, що рішенням чергових загальних зборів акціонерів ОСОБА_6 "ОСОБА_1 гранкар'єр "Пронекс", яке оформлено протоколом від 29.04.2015р. № 1 вирішено надати згоду правлінню на укладення договорів, якщо ринкова вартість майна робіт або послуг, що є предметом таких договорів, перевищує 2316000 грн., за погодженням наглядової ради товариства, а якщо не перевищує то без погодження Наглядової ради товариства до 29.04.2016р.; уповноважити голову правління ОСОБА_7 підписувати усі документи щодо вчинення значних правовиків, якщо ринкова вартість майна робіт або послуг, що є предметом такого правочину, перевищує 2316000 грн., за погодженням Наглядової ради товариства, а якщо не перевищує то без погодження Наглядової ради товариства до 29.04.2016р.

В матеріалах справи відсутні будь які докази на підтвердження того, що рішенням чергових загальних зборів акціонерів ОСОБА_6 "ОСОБА_1 гранкар'єр "Пронекс", оформленого протоколом від 29.04.2015р. № 1 було оскаржене та скасоване в установленому законом порядку.

Доводи позивача щодо обмеження повноважень керівника щодо відчуження активів товариства, визначених у п.2.3.8 контракту з головою правління ОСОБА_6 "ОСОБА_1 гранкар'єр "Пронекс" судом оцінюється критично з огляду на те, що його укладено 31.12.2014р., а рішення №1, яким фактично розширено коло повноважень ОСОБА_7 - 29.04.2015р.

Враховуючи вищевикладене, судом відзначається, що позивач не довів, що в момент вчинення спірного правочину стороною (сторонами) були недодержані вимоги, які встановлені ст.203 ЦК України, а, відтак, не довів наявності підстав, в силу яких договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "ОСОБА_1 гранкар'єр "Пронекс" від 02.11.2015р. має бути визнаний недійсним.

З огляду на відсутність у суду підстав для задоволення основної позовної вимоги щодо визнання недійсним договору купівлі - продажу частки в статутному капіталі від 02.11.2015р., у суду відсутні підстави і для визнання недійсним рішення позачергових зборів учасників ТОВ "ОСОБА_1 гранкар'єр "Пронекс", що оформлено протоколом від 02.11.2015р. та скасування реєстраційної дії в Єдиному державному реєстрі, що проведені на підставі зазначеного договору та/ чи рішення, які визначені позивачем як похідні від основної вимоги.

Таким чином, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, у зв'язку із безпідставністю.

У зв'язку із відмовою у задоволенні позову витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 232, 233, 236, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові приватного акціонерного товариства "ОСОБА_1 гранкар'єр "Пронекс" м. Шепетівка, Хмельницької області до ОСОБА_2 м. Житомир до товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 гранкар'єр "Пронекс" м. Шепетівка, Хмельницької області про визнання недійсним договору купівлі - продажу частки у статутному капіталі від 02.11.2015р. про визнання недійсними рішень позачергових зборів учасників ТОВ "ОСОБА_1 гранкар'єр "Пронекс", оформлених протоколом №3 від 02.11.2015р. про скасування реєстраційних дій, що проведені на підставі договору купівлі - продажу від 02.11.2015р. та/чи на підставі рішення позачергових зборів від 02.11.2015р. відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржена протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення

Порядок подання апеляційної скарги визначений ст. 257 ГПК України та підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI Перехідні положення ГПК України.

Повний текст рішення складено 22.10.2018р.

Суддя С.В. Гладій

Віддрук. 4 прим.:

1 - до справи,

2 - позивачу (30400, Хмельницька обл., м. Шепетівка, вул. Гранітна, 89),

3 - відповідачу 1 (10054, АДРЕСА_1),

4 - відповідачу 2 (30400, Хмельницька обл., м. Шепетівка, вул. Гранітна, 89).

Надіслати усім рекомендованим листом з повідомленням про вручення.