ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2018 Справа №914/1528/18

Господарський суд Львівської області у складі судді Бортник О.Ю. за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства (надалі ПАТ) «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ,

до відповідача ОСОБА_2 підприємства (надалі ПП) «Приватна фірма по ремонту та обслуговуванню житла «Лапаївка», м.Львів

про стягнення 14 425,73 грн. пені, трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань за неналежне виконання грошового зобовязання.

За участю представників:

від позивача: не з»явився,

від відповідача: не з»явився.

Суть спору: ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ, звернулось до господарського суду Львівської області з позовом про стягнення з ПП «Приватна фірма по ремонту та обслуговуванню житла «Лапаївка», м.Львів 14 425,73 грн., з яких: 5156,76грн. пені, 718,97грн. трьох процентів річних та 8550,00грн. інфляційних.

Стислий виклад позиції позивача.

Позивач посилається на те, що відповідач несвоєчасно здійснював розрахунки за природний газ, отриманий від позивача на підставі Договору № 1371/14-ТЕ-21 купівлі-продажу природного газу від 17.12.2013р. Позивачем на підставі норм п. 6.1., 7.2. Договору № 1371/14-ТЕ-21 купівлі-продажу природного газу, а також ст. ст. 174, 175, 193, 216, 230, 231, 232 ГК України та ст. ст. 509, 526, 530, 549, 610-612, 625, 655 ЦК України заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача пені та трьох процентів річних за період прострочення (з 15.05.2014 р. по 21.04.2016 р.) виконання грошового зобов»язання з оплати отриманого у квітні, листопаді-грудні 2014 р. газу, а також інфляційних за несвоєчасне виконання вищезгаданих грошових зобов»язань за договором за період прострочення виконання згаданих зобов»язань з 01.06.2014р. по 31.03.2016 р.

Відповідач відзиву на позов не подав, позовні вимоги не спростував.

Ухвалою суду від 16.08.2018 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи відкладався з підстав, наведених в ухвалах суду від 10.09.2018 р. та 09.10.2018р.

Представники позивача та відповідача у судове засідання не з»явилися, причин неявки суду не повідомили.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив наступне.

17.12.2013 між ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (продавець) та ПП Приватна фірма по ремонту та обслуговуванню житла «Лапаївка» (покупець) укладено договір № 1371/14-ТЕ-21 купівлі-продажу природного газу та 31.01.2014р., 29.04.2014р. додаткові угоди № 1 та № 2 до нього.

Відповідно до пунктів 1.1. та 1.2. цього договору продавець (позивач) зобов»язувався передати у власність покупцю (відповідачу) у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України Національною акціонерною компанією Нафтогаз України за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов»язувався прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору. Сторони погодили у договорі, що Газ, який продається за ним, використовується відповідачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями, національними творчими спілками та їх регіональними осередками (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності).

Згідно додаткової угоди № 2 до договору купівлі-продажу природного газу від 17.12.2013р. № 1371/14-ТЕ-21, укладеної 29.04.2014р., сторонами викладено пункт 1.2. Договору в наступній редакції: «Газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням.». Згідно з п.3 цієї додаткової угоди вона поширює свою дію на відносини сторін, що фактично склались з 03 квітня 2014р.

На виконання умов договору № 1371/14-ТЕ-21 та додаткових угод до нього позивач протягом січня-квітня та листопада-грудня 2014 року передав у власність відповідачу природний газ на загальну суму 57853,55 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2014, 28.02.2014, 31.03.2014, 30.04.2014, 30.11.2014, 31.12.2014р. Факт отримання природного газу у відповідних обсягах відповідачем не оспорюється.

Відповідно до п. 6.1. договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем своїх обовязків щодо оплати вартості газу за квітень, листопад-грудень 2014р. позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача передбаченої п. 7.2. Договору пені, а також 3 % річних та інфляційних відповідно до норм ст. 625 ЦК України.

При прийнятті рішення про відмову у задоволенні позову повністю суд виходить з такого.

Згідно з ст. 509, 530, 599, 610, 611, 612, 625 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобовязань, є, зокрема, договори та інші правочини. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки;

Відповідно до пункту 7.2. договору сторони домовились, що у разі невиконання відповідачем пункту 6.1. договору він зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення платежу.

Наявними у матеріалах справи доказами, а саме: Договором № 1371/14-ТЕ-21 купівлі-продажу природного газу з додатковими угодами до нього, актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2014, 28.02.2014, 31.03.2014, 30.04.2014, 30.11.2014, 31.12.2014, виписками операцій по рахунку позивача підтверджується несвоєчасна оплата відповідачем отриманого ним від позивача по Договору № 1371/14-ТЕ-21 у квітні та листопаді-грудні 2014 року природного газу. Остаточний розрахунок за отриманий у вище згаданому періоді природний газ, як зазначено самим позивачем у зробленому ним розрахунку ціни позову, ПП «Приватна фірма по ремонту та обслуговуванню житла «Лапаївка» здійснено 22.04.2016 р. Вказана обставина підтверджується й випискою про операції по рахунку позивача.

Однак, 30.11.2016 набрав чинності Закон України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії від 03.11.2016, яким визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до приписів ст. 1 цього Закону до заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до нього (далі - заборгованість), відноситься, зокрема, кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а також заборгованість з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, водопостачання, водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, установам і організаціям, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення, що постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) населенню, а також організаціям та установам, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, водопостачання, водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, та залишилася не погашеною станом на 1 січня 2016 року (далі - заборгованість з різниці в тарифах).

Згідно з частиною третьою статті 7 цього Закону на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом (30.11.2016), неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Відповідно до пункту 1.2. договору № 1371/14-ТЕ-21 купівлі-продажу природного газу від 17.12.2013р. сторони погодили у договорі, що Газ, який продається за ним, використовується відповідачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями, національними творчими спілками та їх регіональними осередками (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності).

Згідно додаткової угоди № 2 до договору купівлі-продажу природного газу від 17.12.2013р. № 1371/14-ТЕ-21, укладеної 29.04.2014р., сторонами пункт 1.2. Договору викладено в наступній редакції: «Газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням.». Згідно з п.3 цієї додаткової угоди, вона поширює свою дію на відносини сторін, що фактично склались з 03 квітня 2014р.

Як вбачається з Акту приймання - передачі природного газу від 30.04.2014р., позивачем передано у квітні відповідачу імпортований природний газ виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, на суму 2950,94грн.

Як встановлено судом, заборгованість за поставлений природний газ у квітні та листопаді-грудні 2014 року згідно договору купівлі-продажу природного газу № 1371/14-ТЕ-21 та Додаткових угод до нього погашена до набрання чинності Законом України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Запроваджені Законом України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожитті енергоносії заходи щодо забезпечення інтересів боржника у спосіб припинення стягнення нарахованих штрафних санкцій перед стягувачем та їх реалізація не перебувають в залежності від обставин формування реєстру, участі відповідача у визначеній процедурі списання чи вжиття заходів щодо списання такої заборгованості.

Отже, частина 3 статті 7 Закону про врегулювання заборгованості за спожитий природний газ є нормою прямої дії, а, відтак, її застосування до споживачів не ставиться у залежність від виконання будь-яких інших умов поряд з їх обовязком щодо погашення заборгованості за спожитий природний газ у строк до набрання чинності 30.11.2016 цим Законом. При цьому, виконання даної норми не залежить від факту включення підприємства-споживача до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, оскільки в силу частини 1 статті 58 Конституції України зазначений Закон не має зворотної дії в часі, не поширюється на правовідносини з розрахунків за поставлений природний газ, які проведено до набрання ним чинності, а визначає порядок врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, що не була погашена боржниками станом на 30.11.2016.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 927/1152/16, від 14.02.2018 у справі № 908/3211/16, від 29.01.2018 у справі № 904/10745/16 та від 23.01.2018 у справі № 914/3131/15.

Враховуючи вищенаведене, положення п. 1.2. договору, Додаткової угоди № 2, Акту приймання-передачі природного газу від 30.04.2014р., нараховані пеня, 3% річних та інфляційні підлягають списанню згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

З огляду на усе вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. В зв»язку з наведеним, не підлягає задоволенню й клопотання відповідача про зменшення розміру пені.

Судові витрати у справі на підставі ст. 129 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7, 13, 18, 73-79, 80, 86, 91, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 242, 247, 248, 252 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м.Київ, вул.Б.Хмельницького, 6, ) до ОСОБА_2 підприємства «Приватна фірма по ремонту та обслуговуванню житла «Лапаївка» (79066, м.Львів, вул.Сихівська, 9/39а, ) відмовити повністю.

Судові витрати у справі в частині 1762грн. судового збору покласти на Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 19.10.2018 р.

Суддя Бортник О.Ю.