ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2018 року

м. Київ

Справа № 914/34/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Студенець В.І. - головуючий, судді: Вронська Г.О., Мамалуй О.О.

за участю секретаря: Натаріної О.О.

розглянувши матеріали касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду Львівської області

(суддя - Мороз Н.В.)

від 10.05.2018

та постанову Львівського апеляційного господарського суду

(головуючий суддя: Желік М.Б., судді: Бойко С.М., Данко Л.С.)

від 25.07.2018

у справі № 914/34/18

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Приватного акціонерного товариства "Львівобленерго"

про стягнення 8 414 167, 97 грн,

за участю представників учасників справи:

позивача - Литвин П.В.,

відповідача - Білобрам Т.Б.,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - ПАТ "НАК "Нафтогаз України") звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Львівобленерго" (далі - ПАТ "Львівобленерго") про стягнення 1 411 395, 18 грн.

1.2. Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням ПАТ "Львівобленерго" своїх зобов'язань за векселями.

1.3. Ухвалою від 05.02.2018 суд об'єднав справу №914/34/18 за позовом ПАТ "НАК "Нафтогаз України" до ПАТ "Львівобленерго" та справи №914/36/18, №914/38/18, №914/42/18, №914/45/18, №914/49/18 в одне провадження під №914/34/18.

1.4. Отже, ПАТ "НАК "Нафтогаз України" просило стягнути з ПАТ "Львівобленерго" 5 650 000, 00 грн основного боргу, 912 698, 64 грн 6% річних та 1 851 469, 32 грн інфляційних втрат.

2. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2.1. Рішенням Господарського суду Львівської області від 10.05.2018 позов задоволено частково. Суд стягнув з ПАТ "Львівобленерго" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" 5 550 000, 00 грн заборгованості, 880 150, 67 грн 6% річних з розстроченням виконання судового рішення на 12 місяців шляхом сплати рівними частинами кожного місяця. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

2.2. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 25.07.2018 рішення Господарського суду Львівської області від 10.05.2018 залишено без змін.

2.3. Господарськими судами встановлено такі обставини:

- між Українським кредитним банком, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Акцент-Банк" та ПАТ "НАК "Нафтогаз України" 24.04.2000 укладено договір №Т-102/042000, за умовами якого сторони здійснюють обмін рівноцінних цінних паперів, а саме векселів, зазначених у статті 2 цього договору, на умовах визначених цим договором (п. 1 договору);

- згідно з пунктом 2.1 договору банк зобов'язався передати підприємству у власність векселі, перелік яких зазначений у додатку № 1, який є невід'ємною частиною цього договору, загальною номінальною вартістю 66 715 946, 15 грн. Векселі передаються з бланковим індосаментом протягом 10 банківських днів з моменту укладення цього договору;

- відповідно до пунктів 18-35 додатку №1 до договору №Т-102/042000 від 24.04.2000, банк зобов'язався передати підприємству векселі векселедавця ВАТ "Львівобленерго" за №17 - 34, зі строком погашення - за пред'явленням, але не швидше 01.01.2015;

- між Українським кредитним банком та ПАТ "НАК "Нафтогаз України" 04.05.2000 підписано акт приймання-передачі векселів до договору №Т-102/042000 від 24.04.2000, згідно з яким, зокрема передано і векселі за №28, №18, №21, №25, №30, №34;

- ПАТ "НАК "Нафтогаз України" є законним держателем зазначених простих векселів вартістю 1 000 000, 00 грн кожен, складених 04.05.2000 Відкритим акціонерним товариством Львівобленерго, яке в подальшому перейменоване на ПАТ "Львівобленерго", зі строком погашення - за пред'явленням, але не швидше 01.01.2015;

- Публічним акціонерним товариством "Акцент-Банк" на звороті векселя проставлено бланковий індосамент на пред'явника "Платити наказу: без обороту на мене", який підписаний головою правління, головним бухгалтером та скріплений печаткою

- 10.04.2015 ПАТ "НАК "Нафтогаз України" звернулося до ПАТ "Львівобленерго" листом за вих. №26-2587/1.2-15 від 09.04.2015, яким запропоновано оплатити векселі до 12-00 години 17.04.2015. У листі також зазначено, що у разі несплати векселів відповідно до чинного законодавства по векселях буде вчинено протест у неплатежі;

- ПАТ "Львівобленерго" вказаний лист залишено без задоволення;

- 15.05.2015 ПАТ "НАК "Нафтогаз України" звернулося до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу із листом про опротестування векселів, в тому числі векселів №28, №18, №21, №25, №30, №34;

- 20.05.2015 представники ПАТ "НАК "Нафтогаз України" прибули за місцезнаходженням ПАТ "Львівобленерго" для пред'явлення оригіналів векселів до оплати. Однак, представників позивача не було допущено до ПАТ "Львівобленерго", про що представниками ПАТ "НАК "Нафтогаз України" складено акт про відмову у допуску повноважних осіб на підприємство для пред'явлення векселів до платежу від 20.05.2015;

- 20.05.2015 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу надіслано ПАТ "Львівобленерго" телеграму з вимогою здійснити оплату векселів до 12 години 21.05.2015 або повідомити нотаріуса про відмову вчинити такі дії;

- у зв'язку з невиконанням ПАТ "Львівобленерго" вказаної вимоги, 21.05.2015 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу вчинено протест простих векселів, в тому числі №28, №18, №21, №25, №30, №34 від 04.05.2000, про що складено акти про протест векселя про неоплату №1183, №1173, №1176, №1180, №1185 та №1189;

- актами приймання-передачі від 21.05.2015 приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу передала вищевказані векселі та акти про протест векселя про неоплату ПАТ "НАК "Нафтогаз України";

- 03.06.2015 ПАТ "НАК "Нафтогаз України" звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу листом №26-3999/1.2-15 про вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості за векселями, в тому числі №28, №18, №21, №25, №30, №34 на суму 6 000 000, 00 грн (по 1 000 000, 00 грн кожен);

- 04.06.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу видано виконавчі написи №805, №795, №798, №802, №807, №811 про стягнення з ПАТ "Львівобленерго" заборгованості за вказаними векселями;

- як зазначено ПАТ "НАК "Нафтогаз України" у позовній заяві, станом на момент пред'явлення позову, ПАТ "Львівобленерго" частково сплачено заборгованість за векселями, зокрема:

за векселем №28 - 50 000, 00 грн,

за векселем №18 - 100 000, 00 грн,

за векселем №21 - 50 000, 00 грн,

за векселем №25 - 50 000, 00 грн,

за векселем №30 - 50 000, 00 грн,

за векселем №34 - 50 000, 00 грн.

- основна сума заборгованості за векселями, яку позивач просить стягнути з відповідача становить 5 650 000, 00 грн підтверджена матеріалами справи та не заперечується відповідачем, у зв'язку з чим суди попередніх інстанцій дійшли висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині суми основного боргу;

- окрім того, господарські суди дійшли висновку, що позивачем обґрунтовано нараховано відповідачу 6% річних. Разом з тим неправильно визначено дату початку їх нарахування, якою має бути 20.05.2015 - термін спливу строку платежу за простими векселями. З врахуванням викладеного, місцевий господарський суд, здійснивши власний розрахунок, дійшов висновку, що сума 6% складає 880 150, 67 грн, а отже позов підлягає задоволенню в цій частині саме в такому розмірі;

- відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення втрат від інфляції, суди попередніх інстанцій виходили з того, що Уніфікованим законом не передбачено покладення на особу, зобов'язану за векселем, інших платежів, зокрема таких, як збитки від інфляції;

- також місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про обґрунтованість заяви ПАТ "Львівобленерго" та розстрочив виконання рішення суду на 12 місяців шляхом сплати рівними частинами кожного місяця.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнений виклад позиції інших учасників справи

3.1. Не погоджуючись з рішенням Господарського суду Львівської області від 10.05.2018 та постановою Львівського апеляційного господарського суду від 25.07.2018, ПАТ "НАК "Нафтогаз України" подало касаційну скаргу, в якій просить оскаржувані судові рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення 6% річних у сумі 32 547, 97 грн, інфляційних втрат у розмірі 1 851 469, 32 грн, а також розстрочення виконання рішення суду на 12 місяців, скасувати та в цій частині прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, у наданні розстрочки виконання рішення суду - відмовити.

3.2. Узагальнені доводи касаційної скарги:

- судами попередніх інстанцій порушено норми матеріального права, а саме: статті 196, 526, 599, 625 Цивільного кодексу України, статті 48 Уніфікованого Закону, а також норми процесуального права, зокрема статті 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України;

- господарськими судами безпідставно не враховано позицію ПАТ "НАК "Нафтогаз України", що простий вексель підлягає оплаті у день його належного пред'явлення до платежу і ця дата є саме 17.04.2015, як це відображено у листі ПАТ "НАК "Нафтогаз України", який був направлений на адресу ПАТ "Львівобленерго";

- судами попередніх інстанцій не враховано, що зобов'язання за спірними векселями є грошовими, а тому на вимогу кредитора застосування статті 625 Цивільного кодексу України до спірних правовідносин є обов'язковим. При цьому скаржник посилався на статтю 4 Конвенції про врегулювання деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі, а також на правові висновки Верховного Суду України, які викладені у постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини 1 статті 111-16 Господарського процесуального кодексу України;

- при задоволенні заяви відповідача про розстрочення виконання рішення суду, господарськими судами не враховано практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі Шмалько проти України, Горнсбі проти Греції, Іммобільяре Саффі проти Італії, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а також роз'яснення, викладені пункті 7.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", статтю 331 Господарського процесуального кодексу України. При цьому позивач посилається на наявність інфляційних процесів у економіці держави, знецінення інвестицій внаслідок зовнішньополітичних чинників, невиконання 3 196 виконавчих документів на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України", необхідність вжиття заходів щодо реструктуризації заборгованості перед ПАТ "НАК "Нафтогаз України", які свідчать про складний фінансовий стан позивача. Також судами не враховано ступінь вини відповідача у виникненні спору.

4. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій з посиланням на норми права, якими керувався суд

4.1. Відповідно до статті 14 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" вексель - цінний папір, який посвідчує безумовне грошове зобов'язання векселедавця або його наказ третій особі сплатити після настання строку платежу визначену суму власнику векселя (векселедержателю).

Векселі можуть бути прості або переказні та існують виключно у документарній формі.

Особливості видачі та обігу векселів, здійснення операцій з векселями, погашення вексельних зобов'язань та стягнення за векселями визначаються законом.

4.2. Відповідно до Закону України від 06.07.1999 № 826-ХІV "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі" Верховна Рада України постановила приєднатися від імені України до Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі з урахуванням застережень, обумовлених додатком II до цієї Конвенції.

Конвенція, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі набрала чинності для України 06.01.2000.

Відповідно до статті ІІ Конвенції на території кожної з Високих Договірних Сторін Уніфікований закон не буде застосовуватися до переказних і простих векселів, які вже видані на момент набрання чинності цією Конвенцією.

Оскільки, як встановлено господарськими судами векселі №28, №18, №21, №25, №30, №34 видані 04.05.2000, то до спірних правовідносин судами попередніх інстанцій обґрунтовано застосовані положення Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі.

4.3. Згідно зі статтею 75 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі простий вексель містить:

1. назву "простий вексель", яка включена в текст документа і висловлена тією мовою, якою цей документ складений;

2. безумовне зобов'язання сплатити визначену суму грошей;

3. зазначення строку платежу;

4. зазначення місця, в якому повинен бути здійснений платіж;

5. найменування особи, якій або за наказом якої повинен бути здійснений платіж;

6. зазначення дати і місця видачі простого векселя;

7. підпис особи, яка видає документ (векселедавець).

4.4. Статтею 76 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі передбачено, що простий вексель, строк платежу в якому не зазначено, вважається таким, що підлягає оплаті за пред'явленням.

При відсутності особливого зазначення, місце, де видано документ, вважається місцем платежу і, разом з тим, місцем проживання векселедавця.

4.5. Як встановлено господарськими судами, векселі за №28, №18, №21, №25, №30, №34 видані зі строком погашення - за пред'явленням, але не швидше 01.01.2015.

4.6. У статті 77 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі закріплено, що до простих векселів застосовуються такі самі положення, що стосуються переказних векселів, тією мірою, якою вони є сумісними з природою цих документів, а саме положення щодо: індосаменту (статті 11 - 20); строку платежу (статті 33 - 37); платежу (статті 38 - 42); права регресу у разі неплатежу (статті 43 - 50, 52 - 54); платежу у порядку посередництва (статті 55, 59 - 63); копій (статті 67 і 68); змін (стаття 69); позовної давності (статті 70 і 71); неробочих днів, обчислення строків і заборони пільгових строків (статті 72, 73 і 74).

4.7. Відповідно до статті 34 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі переказний вексель строком за пред'явленням підлягає оплаті при його пред'явленні. Він повинен бути пред'явлений для платежу протягом одного року від дати його складання. Трасант може скоротити цей строк або обумовити більш тривалий строк. Ці строки можуть бути скорочені індосантами.

Трасант може встановити, що переказний вексель зі строком платежу за пред'явленням не може бути пред'явленим для платежу раніше визначеної дати. У цьому разі строк для пред'явлення починається від зазначеної дати.

4.8. Судами попередніх інстанцій встановлено, що працівниками ПАТ "НАК "Нафтогаз України" 20.05.2015 складено акт про відмову у допуску повноважних осіб на підприємство для пред'явлення векселів до платежу, у якому зафіксовано, що уповноважені представники позивача прибули 20.05.2015 до ПАТ "Львівобленерго" для вчинення дії, передбаченої ст. 38 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі, а саме пред'явлення до платежу від імені ПАТ "НАК "Нафтогаз України" оригіналів векселів, які були видані ВАТ "Львівобленерго" 04.05.2000.

З врахуванням викладеного, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що в розумінні норм статті 34 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі вексель строком за пред'явленням підлягає оплаті при його пред'явленні, тобто 20.05.2015.

4.9. Підтвердженням наведеного також є те, що відповідно до п. 3.1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, векселі для вчинення протесту про неоплату приймаються нотаріусом після закінчення дати платежу за векселем, але не пізніше 12-ї години наступного після цього строку дня.

Векселі для протесту, як встановлено господарськими судами, подані ПАТ "НАК "Нафтогаз України" приватному нотаріусу Львівського міського нотаріального округу 20.05.2015 після прибуття уповноважених представників позивача до відповідача згідно акту від 20.05.2015. Протест самих векселів було вчинено нотаріусом 21.05.2015, що вказує на те, що закінченням дати платежу за простими векселями була дата - 20.05.2015.

4.10. Наведеним спростовуються доводи касаційної скарги, що простий вексель підлягає оплаті у день його належного пред'явлення до платежу і ця дата є саме 17.04.2015, як це відображено у листі ПАТ "НАК "Нафтогаз України", який був направлений на адресу ПАТ "Львівобленерго".

4.11. Згідно зі статтею 43 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі держатель може використати своє право регресу проти індосантів, трасанта та інших зобов'язаних осіб при настанні строку платежу, якщо платіж не був здійснений.

4.12. Відповідно до статті 48 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі держатель може вимагати від особи, проти якої він використовує своє право регресу:

1. суму неакцептованого або неоплаченого переказного векселя з відсотками, якщо вони були обумовлені;

2. відсотки в розмірі шести від дати настання строку платежу;

3. витрати, пов'язані з протестом і пересиланням повідомлень, а також інші витрати.

4.13. З огляду на викладене, оскільки ПАТ "Львівобленерго" не здійснило повної оплати за відповідними простими векселями, то колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення суми основного боргу, а також часткового задоволення позовних вимог про стягнення 6 відсотків, розрахованих судами, починаючи з дати пред'явлення відповідних векселів - 20.05.2015, у розмірі 880 150, 67 грн.

4.14. Щодо позовної вимоги про стягнення інфляційних втрат у зв'язку з простроченням виконання вексельного зобов'язання, колегія суддів також вважає обґрунтованими висновки судів попередніх інстанцій про відсутність правових підстав для її задоволення з огляду на таке.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 48 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі передбачено, які платежі вправі вимагати векселедержатель від особи проти якої заявлена вимога. Даний порядок є вичерпним. При цьому Уніфікованим законом про переказні векселі та прості векселі не передбачено покладання на зобов'язану за векселем особу інших платежів, ніж зазначені в ньому, зокрема не передбачено можливості пред'явлення до стягнення збитків від інфляції.

Отже, оскільки спірні правовідносини сторін врегульовано вексельним законодавством, яким не передбачено стягнення інфляційних втрат у разі прострочення виконання вексельного зобов'язання, норми ст. 625 Цивільного кодексу України не підлягають застосуванню до даних правовідносин.

При цьому Верховний Суд неодноразово викладав правову позицію, згідно з якою застосування норм Цивільного кодексу України, які регулюють відповідальність за прострочення виконання зобов'язань до правовідносин, пов'язаних із обігом векселів, можливе лише у випадку вказівки на це в актах вексельного законодавства, що зазначені в Законі України "Про обіг векселів в Україні" (постанови від 15.05.2018 у справі №904/8714/17, від 22.05.2018 у справі №904/8713/17, від 23.05.2018 у справі №904/8710/17, від 23.05.2018 у справі №904/8711/17).

4.15. Наведеним спростовуються доводи касаційної скарги щодо порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права, зокрема статті 625 Цивільного кодексу України.

4.16. Переглядаючи рішення судів попередніх інстанцій в частині задоволення клопотання ПАТ "Львівобленерго" та розстрочення виконання рішення суду на 12 місяців, колегія суддів зазначає таке.

4.17. Згідно з частиною 1 статті 239 Господарського процесуального кодексу України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відповідно до пункту 3 частини 6 статті 238 Господарського процесуального кодексу України у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про надання відстрочки або розстрочки виконання рішення.

4.18. Задовольняючи клопотання ПАТ "Львівобленерго" про розстрочення виконання судового рішення, місцевий господарський суд зазначив, що ПАТ "Львівобленерго" є збитковим підприємством, що підтверджується звітом про фінансові результати за 2017 рік (розмір збитків склав 63 180 000, 00 грн). Також у відповідача наявна кредиторська заборгованість перед банками на загальну суму 153 499 745, 63 грн. При цьому відповідач зобов'язаний кожного місяця здійснювати відповідні платежі на обслуговування кредитних зобов'язань.

Крім того, у відповідача є заборгованість у розмірі 111 024 355, 57 грн перед ДП "Енергоринок" згідно з договором купівлі-продажу електроенергії №3949/02 від 21.03.2007, сплату якої сторони погодили розстрочити відповідно до договору про реструктуризацію заборгованості №329Р/01 від 14.02.2018.

Розглянувши матеріали поданої заяви та додані до неї документи, заслухавши пояснення повноважного представника відповідача, враховуючи відсутність доказів про важкий фінансовий стан підприємства позивача, суд першої інстанції дійшов висновку, що виконання рішення суду без надання розстрочки може спричинити негативні наслідки для підприємства боржника ПАТ "Львівобленерго". Задоволення поданої боржником заяви дозволить активізувати діяльність по стягненню дебіторської заборгованості і таким чином вирішити фінансові проблеми підприємства, а також сприятиме збереженню майнових фондів підприємства.

Всебічно, повно і об'єктивно розглянувши в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, належним чином проаналізувавши докази в обґрунтування заяви, зважаючи на необхідність задоволення інтересів обох сторін, враховуючи їх фінансовий стан та інфляційні процеси в економіці держави, місцевий господарський суд дійшов висновку, що розстрочення виконання рішення надасть змогу вирішити наявні фінансові проблеми та сприятиме нормальному функціонуванню підприємства стягувача та боржника та реальній можливості виконання рішення суду.

Крім того, задовольняючи клопотання, суд першої інстанції взяв до уваги причини невиконання грошового зобов'язання відповідачем та його складний фінансовий стан, а також те, що відповідач займає монопольне становище на ринку з постачання електричної енергії у Львівській області, у зв'язку із чим на підтримання належного стану електромереж та закупівлю електроенергії для потреб споживачів необхідне постійне фінансування.

Суд апеляційної інстанції, окрім того, зазначив, що сума заборгованості відповідача перед позивачем перевищує встановлений статтею 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" розмір, що є достатнім для порушення провадження у справі про банкрутство, відтак виконання рішення суду без надання розстрочки може спричинити негативні наслідки для підприємства боржника - ПАТ "Львівобленерго", яке займає монопольне становище на ринку з постачання електричної енергії у Львівській області.

4.19. З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає обгрунтованими висновки судів попередніх інстанцій про наявність правових підстав для задоволення клопотання про надання розстрочки виконання судового рішення.

При цьому доводи касаційної скарги в цій частині колегією суддів відхиляються, оскільки суд касаційної інстанції в силу положення частини 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

5. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

5.1. Відповідно до статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

5.2. З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що постанова суду апеляційної інстанції та рішення першої інстанції прийняті з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування немає.

6. Судові витрати

6.1. З огляду на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов'язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 236, 238, 240, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 25.07.2018 та рішення Господарського суду Львівської області від 10.05.2018 у справі № 914/34/18 залишити без задоволення,

2. Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 25.07.2018 та рішення Господарського суду Львівської області від 10.05.2018 у справі № 914/34/18 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Головуючий В. Студенець

Судді Г. Вронська

О. Мамалуй