УХВАЛА

м. Київ

17.10.2018Справа № 910/13680/18

Суддя Пукшин Л.Г., розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОАКЦЕНТ" (71701, Запорізька обл., м. Токмак, вул. Перемоги, 5А/4

до Приватного підприємства "АХП" (04213, м. Київ, вул. Прирічна, 35, кв. 65)

про стягнення 436 390,37 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агроакцент" звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Приватного підприємства "АХП" про стягнення 436 390,37 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що всупереч умовам укладеного між сторонами договору №АМС-124 про постачання товару від 17.02.2016 відповідач не виконав своїх зобов'язань щодо поставки товару, за який була здійсненна 100% попередня оплата, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 436 390,37 грн., з яких: 348 258,00 грн. - сума неповернутої попередньої оплати, 88 132,37 грн. - пеня.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Частиною 1 ст. 172 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов'язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Відповідно до Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270, розрахунковим документом, що підтверджує факт надання послуг поштового зв'язку є документ встановлений відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми і змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

Таким чином, належним доказом відправлення відповідачеві копії позовної заяви та доданих до неї документів є опис вкладення в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), надані в оригіналі.

Як встановлено судом, до матеріалів позовної заяви в якості доказів направлення на адресу відповідача позовної заяви з додатками позивачем надано копії фіскального чеку від 25.09.2018 та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №873.

Відповідно до інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, на момент винесення даної ухвали місцезнаходженням Приватного підприємства "АХП" є адреса: 04213, м. Київ, вул. Прирічна, 35, кв. 65.

Водночас, з вищенаведених доказів відправлення вбачається, що поштове відправлення №873 було скеровано Приватному підприємству "АХП" за адресою: 01001, м. Київ, пров. Михайлівський, 21, кв. 13В.

Крім того, дата фіскального чеку та рекомендованого повідомлення про вручення (25.09.2018) передує даті створення самої позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроакцент" (08.10.2018), що свідчить про факт направлення відповідачу іншої позовної заяви, ніж поданої до суду, що позбавляє суд можливості достеменно встановити факт направлення відповідачу саме позовної заяви з якою позивач звернувся до суду.

Таким чином, відсутність у матеріалах справи оригіналу фіскального чеку та опису вкладення у цінний лист про направленення позовної заяви від 08.10.2018 на юридичну адресу відповідача, свідчить про не виконання позивачем вимог п. 1 ч. 1 ст. 164 та ч. 1 ст. 172 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому суд також звертає увагу, що за приписами ч.3 ст.162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб).

Однак у позовній заяві позивачем не зазначено повне місцезнаходження Приватного підприємства "АХП", яке відображено у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що свідчить про недотримання позивачем приписів ч. 3 ст.162 Господарського процесуального кодексу України.

Частинами 2, 3 статті 164 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). У разі необхідності до позовної заяви додається клопотання про призначення експертизи, витребування доказів тощо.

Згідно з ч. 1, 2, ст. 91 ГПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Положеннями п. 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України унормовано, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Разом з тим, в порушення приписів ч. 2 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України заявником не виконано зобов'язання додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а саме не надано доказів направлення на адресу відповідача претензії №б/н від 10.01.2018, якою позивач просив повернути суму передплати за непоставлений товар та сплатити пеню.

Отже, до матеріалів позовної заяви не подано доказів, які підтверджують викладені в заяві обставини.

При цьому, суд також звертає увагу позивача, що діючими нормативно-правовими актами України встановлені певні вимоги стосовно оформлення учасниками судового процесу доказів, а саме ч. 2, 4, 5 ст.91 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Відповідно вимог Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003", затвердженого наказом №55 від 07.04.2003р. Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики, на кожній сторінці наданого до матеріалів справи документу в копії повинна міститись відмітка про засвідчення, яка складається зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

За таких обставин, за висновками суду, подана позивачем позовна заява повинна в повному обсязі відповідати формі та змісту, що визначені у ст.162 Господарського процесуального кодексу України, а документи, що додаються заявником до позову, повинні бути оформлені згідно ст.80, 91, 164 Господарського процесуального кодексу України та положень Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003", затвердженого наказом №55 від 07.04.2003р. Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики.

Вказані вимоги повністю узгоджуються з таким завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі, як розумність строків розгляду справи (ст.2 Господарського процесуального кодексу України), а також з таким принципом як диспозитивність розгляду справи (ст.14 Господарського процесуального кодексу України).

Проте, всупереч наведеного, документи, які додані позивачем до позовної заяви в підтвердження обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, не засвідчені належним чином в порядку, зазначеному вище, оскільки на них відсутні слова "Згідно з оригіналом", відомості стосовно назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища та дати засвідчення копії, що не відповідає вимогам ч.5 ст.91 та Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003".

Згідно з ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на вищезазначене, у суду існують підстави для залишення позовної заяви без руху для усунення відповідних недоліків.

При цьому, суд звертає увагу позивача на те, що при усуненні недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому ст. 176 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 162, 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроакцент" залишити без руху.

2. Встановити позивачу шестиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення відповідних недоліків.

Ухвала набирає законної сили 17.10.2018 та оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Г. Пукшин