ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"22" жовтня 2018 р.           м. Київ            Справа № 911/2261/18

Суддя Бабкіна В.М., розглянувши позовну заяву і додані до неї документи

за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 8-А; 01601, м. Київ, вул. Прорізна, 8)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВНІЧЗАХІДТРАНСБУД» (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Незалежності, буд. 14)

про стягнення 861165,83 грн. штрафних санкцій, нарахованих за неналежне виконання договору поруки № 1165/452-пп від 30.10.2007 р.,

встановив:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява № 3/3468 від 10.08.2018 р. (вх. № 2346/18 від 16.10.2018 р.) Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВНІЧЗАХІДТРАНСБУД» про стягнення 861165,83 грн. штрафних санкцій, нарахованих за неналежне виконання договору поруки № 1165/452-пп від 30.10.2007 р., у тому числі – 432806,40 грн. прострочених відсотків за кредитом, 64286,80 грн. пені за прострочену заборгованість по кредиту, 160826,49 грн. пені за прострочені проценти, 162506,38 грн. інфляційних втрат, 40739,76 грн. 3 % річних.

Подана позовна заява не відповідає вимогам Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

У відповідності до ч. 2 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України позивач зобов’язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до частин 1-5 статті 91 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Порядок засвідчення копій документів передбачений пунктом 5.27 Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003", затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 р. № 55. Згідно з вказаним стандартом відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

З урахуванням наведеного, позовна заява подана з порушенням норм ч. 2 ст. 164 ГПК України, зокрема, додані позивачем до позовної заяви ксерокопії документів взагалі не засвідчені, а тому не можуть вважатись доказами, що підтверджують викладені в заяві обставини.

Поряд з цим, згідно з п. 8 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Дослідивши подані позивачем матеріали позовної заяви, суд встановив, що, всупереч п. 8 ч. 3 ст. 162 ГПК України, останні не містять відомостей щодо наявності оригіналів доданих до заяви копій документів у позивача або відомостей щодо їх місцезнаходження, що в сукупності з іншими обставинами, встановленими судом при огляді позовних матеріалів, вказують на наявність підстав для постановлення ухвали про залишення позовної заяви без руху у відповідності до ч. 1 ст. 174 ГПК України.

Окрім того, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Спеціальним законом, що регулює зазначені питання, є Закон України “Про судовий збір”, статтею 2 якого визначено, що платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду, тобто позивачі. Відповідно до частини 1 ст. 3 вказаного закону, судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

За таких обставин, в даному випадку обов’язок сплати судового збору законом покладено на позивача – Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик».

Звертаючись з позовом до господарського суду Київської області, позивач не надав доказів сплати судового збору. Водночас, у прохальній частині позовної заяви № 3/3468 від 10.08.2018 р. (вх. № 2346/18 від 16.10.2018 р.) Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Хрещатик» було заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору.

В обґрунтування поданого клопотання заявник посилається на важке фінансове становище, вказуючи на те, що у банку на даний час фактично немає жодного доходу, оскільки банківська діяльність не здійснюється. Наразі триває ліквідаційна процедура банку, усі кошти, одержані в результаті ліквідації, в силу закону направляються виключно на погашення вимог кредиторів згідно черговості. Водночас, позивач вказує на те, що витрати ПАТ «КБ «Хрещатик» мають попередньо, щоквартально включатися до кошторису та затверджуватися виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (за результатами відкритих проваджень на цей момент). За твердженням позивача, зазначені обставини не дають змогу в короткий термін вирішити питання про авансування витрат ПАТ «КБ «Хрещатик» на сплату судового збору. Також позивач звертає увагу на витяг з кошторису витрат ПАТ “КБ “Хрещатик”, доданий до позовної заяви, згідно з яким статтею кошторису “судовий збір” на серпень 2018 р. передбачено можливі витрати на судовий збір у сумі 67500,00 грн. Проте, у зв’язку з обмеженою сумою кошторису та великим обсягом подачі позовних заяв ПАТ “КБ “Хрещатик” немає наразі можливості оплатити судовий збір.

Слід зазначити, що приписами статті 4 Закону України “Про судовий збір” встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання позовної заяви майнового характеру судовий збір становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, за подання до суду позовної заяви ПАТ “КБ “Хрещатик” про стягнення 861165,83 грн. сума належного до сплати судового збору становить 12917,49 грн.

Як встановлено у ч. 1 ст. 8 Закону України “Про судовий збір”, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Пунктом 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 р. “Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України” роз'яснено, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону України “Про судовий збір”, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Позивачем не подано належних та допустимих доказів на підтвердження існування обставин, які б об’єктивно свідчили про неможливість позивачу виконати вимоги закону та сплатити судовий збір у встановленому законом порядку та розмірі. При цьому, копія витягу з кошторису витрат ПАТ «КБ «Хрещатик» на здійснення ліквідації на період з 01.07.2018 р. по 30.09.2018 р., наданого позивачем на підтвердження відсутності фінансування витрат банку на сплату судового збору, не є доказом відсутності у нього коштів для сплати судового збору за звернення до суду із позовною заявою № 3/3468 від 10.08.2018 р. у жовтні 2018 року. Водночас, наведені позивачем обставини щодо недостатності коштів на оплату судового збору не мають характеру виключних, що свідчить про відсутність підстав для відстрочення позивачу сплати судового збору.

Відповідно до вищевикладеного, враховуючи конституційний принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом (ст. 129 Конституції України), суд робить висновок про те, що клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору задоволенню не підлягає, та що позивачем не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі, що є підставою для залишення позовної заяви без руху на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 174 ГПК України.

Згідно з приписами частин 1 та 2 статті 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Поряд з цим, судом звертається увага позивача, що згідно з ч. 4 ст. 174 ГПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

З урахуванням наведеного, керуючись п. 8 ч. 3 ст. 162, п. 2 ч. 1, ч. 2 ст. 164, ч.ч. 1, 2 ст. 174, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

1. Клопотання Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» щодо відстрочення сплати судового збору за подання даної позовної заяви відхилити.

2. Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» № 3/3468 від 10.08.2018 р. (вх. № 2346/18 від 16.10.2018 р.) залишити без руху.

3. Запропонувати позивачу в строк до десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху усунути недоліки позовної заяви № 3/3468 від 10.08.2018 р. (вх. № 2346/18 від 16.10.2018 р.) шляхом надання суду доказів сплати судового збору за вказаним позовом у сумі 12917,49 грн.; шляхом надання належним чином завірених всіх наявних у позивача доказів, доданих до позовної заяви, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а також відомостей щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до позовної заяви № 3/3468 від 10.08.2018 р.

Ухвала господарського суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України та оскарженню окремо від рішення суду не підлягає відповідно до ст.ст. 254, 255 ГПК України.

Ухвалу підписано 22.10.2018 р.

Суддя                                 В.М. Бабкіна