ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11.10.2018 Справа № 905/1851/17

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Зекунова Е.В., за участю секретаря судового засідання Поліщук А.І., розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецвагон Транслізинг" до Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь»-металургійний завод» про стягнення 3990747 грн. 68 коп.,-

За участю представників сторін:

від позивача - Оприсняк Б.Р. (за довіреністю);

від відповідача - Мікула М.В;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецвагон Транслізинг" звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь»-металургійний завод» про стягнення 3990747 грн. 68 коп.(з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 11.09.2017).

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецвагон Транслізинг" посилається на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за Договороморенди залізничного рухомого складу № 2/2016/33/31848ДС від 17.03.2016, внаслідок яких за відповідачем обліковується борг з орендної плати та компенсації вартості ремонту вагонів.

Ухвалою суду від 11.08.2017 за вказаним позовом порушено провадження по справі №905/1851/17 (суддя Паляниця Ю.О.).

Ухвалою господарського суду Донецької області від 23.05.2018 провадження у справі №905/1851/17 було зупинено.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.07.2018 головуючим суддею по даній справі призначено суддю Зекунова Е.В.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 09.07.2018 справу прийнято до провадження суддею Зекуновим Е.В. та поновлено провадження по справі.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 03.09.2017 закрито підготовче провадження по справі та призначено розгляд справи по суті на 04.10.2018.

04.10.2018 по справі оголошено перерву до 11.10.2018.

Заявою від 11.10.2018 відповідач, посилаючись на скрутний фінансовий стан ПрАТ «Донецьксталь»-металургійний завод», просив у разі задоволення позову, відстрочити виконання рішення суду на один рік.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, у разі задоволення позову просив відстрочити виконання рішення суду на один рік.

Згідно ст. 222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового засідання здійснювалось за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Між ТОВ «Спецвагон Транслізинг» (Орендодавець, Позивач) та Приватне акціонерне товариство «Донецьксталь»-металургійний завод» (Орендар, Відповідач) 17 березня 2016 року був укладений договір оренди залізничного рухомого складу №2/2016/33/31848ДС (далі - Договір) (том 1, а.с. 30-34).

Згідно п.1.1. Договору Орендодавець зобов'язаний передати, а Орендар прийняти в оренду залізничний рухомий склад, технічно придатний до перевезень. Номери РС, кількість, модель, рік будови і вид РС вказуються в Актах прийому-передачі до цього Договору, які є його невід'ємною частиною.

Датою початку оренди вважається дата підписання акту приймання передачі (п. 2.1. Договору)

Орендна плата нараховується за кожну добу оренди рухомого складу (п.4.1 Договору).

Згідно до п. 3.2.2. Договору Орендар здійснює платежі Орендодавцю в сумах і в терміни, визначені Договором.

При підписанні Договору, п.4.2. Договору, Сторони погодили орендну плату у розмірі 300,00 гривень, в тому числі ПДВ, за один вагон на добу (повну або не повну).

08 листопада 2016 р оку Додатковою угодою №1 Сторони узгодили вартість оренди у розмірі: - 300,00 (триста) гривень, з урахуванням ПДВ, за один критий вагон на добу (повну або не повну); - 550,00 (п'ятсот п'ятдесят) гривень, з урахуванням ПДВ, за один піввагон на добу (повну або не повну).

30 грудня 2016 року Додатковою угодою №2 Сторони узгодили з 01.01.2017 року вартість оренди у розмірі:- 350,00 (триста п'ятдесят) гривень, з урахуванням ПДВ, за один критий вагон на добу (повну або не повну); - 550,00 (п'ятсот п'ятдесят) гривень, з урахуванням ПДВ, за один піввагон на добу (повну або не повну).

23 січня 2017 року Додатковою угодою №3 Сторони узгодили з 01.02.2017 року вартість оренди у розмірі:- з 01.02.2017 року - 400,00 (чотириста) гривень, з урахуванням ПДВ, за один критий вагон на добу (повну або не повну); - з 20.02.2017 року - 450,00 (чотириста п'ятдесят), гривень, з урахуванням ПДВ, за один критий вагон на добу (повну або не повну); - 550,00 (п'ятсот п'ятдесят) гривень, з урахуванням ПДВ, за один піввагон на добу (повну або не повну).

01 лютого 2017 року Додатковою угодою №5 Сторони узгодили з 01.02.2017 року вартість оренди у розмірі: - з 01.02.2017 року - 400,00 (чотириста) гривень, з урахуванням ПДВ, за один критий вагон на добу (повну або не повну); - з 20.02.2017 року - 450,00 (чотириста п'ятдесят), гривень, з урахуванням ПДВ, за один критий вагон на добу (повну або не повну); - 600,00 (шістсот) гривень, з урахуванням ПДВ, за один піввагон на добу (повну або не повну).

У відповідності з п.4.3. Орендна плата сплачується в наступному порядку: - 100% передоплати впродовж 3-х банківських днів з дати виставлення рахунку Орендодавцем до фактичної відправки вагонів в оренду; - розрахунок за подальші місяці оренди робиться Орендарем на підставі рахунків Орендодавця, у формі 100% передоплати, яка підлягає перерахуванню Орендодавцеві до початку поточного місяця.

У відповідності до п. 4.5. Договору, Орендар впродовж 5-ти днів з дати отримання оригіналів актів наданих послуг повинен затвердити та завірити його зі своєї сторони печаткою та направити його Орендодавцеві. У разі не повернення акту виконаних робіт в строк встановлений Договором Акт вважається прийнятим Орендарем за принципом мовчазної згоди.

Форма платежу - банківський переказ на поточний рахунок Орендодавця, вказаний в Договорі. (п. 4.8. Договору)

Договір набуває чинності з дати його підписання і діє до 31 грудня 2016 року, а у частині розрахунків - до повного їх погашення.

Договір підписаний уповноваженими особами та скріплений печатками сторін.

В рамках дії Договору Орендодавець передав, а Орендар за період з 04.12.2016 по 07.09.2016 прийняв 128 вагонів: 102 піввагони та 26 критих вагонів, що підтверджується актами приймання-передачі вагонів в оренду (том 1, а.с. 39-72).

Після орендного користування Орендарем за період з 05.01.2017 по 12.03.2017 було повернуто Орендодавцю 74 вагони: 63 піввагони та 11 критих вагонів, що підтверджується актами приймання-передачі вагонів в оренду (том 1, а.с. 73-88).

Станом на дату звернення ТОВ «Спецвагон Транслізинг» з позовом до суду у орендному користуванні ПрАТ «Донецьксталь»-металургійний завод» знаходиться 54 вагони: 39 піввагони та 15 критих вагонів.

Згідно умов Договору Позивач виставив Відповідачу рахунки на попередню оплату вартості послуг з оренди вагонів, які до 01 березня 2017 року Відповідач сплачував, а в подальшому в односторонньому порядку відмовився виконувати свої зобов'язання за Договором в частині розрахунків. Так, залишилися невиконаними та несплаченими надані послуги з оренди вагонів за березень - липень 2017 року, послуги з організації ремонту вагонів, послуги з оплати залізничного тарифу.

Відповідно до умов Договору після закінчення кожного місяця орендного користування вагонами Позивач надавав Відповідачу Акти виконаних робіт, які до лютого 2017 року Відповідач узгоджував, оформляв та передавав Позивачу, та починаючи з березня 2017 року в односторонньому порядку відмовився виконувати свої зобов'язання за Договором щодо належного оформлення актів виконаних робіт за Договором. Зокрема, Позивачем направлялися Відповідачу акти виконаних робіт: №5 від 31 березня 2017 року на суму 640 800,00 гривень, №5/1 від 31 березня 2017 року на суму 725 400,00 гривень, №6 від 30 квітня 2017 року на суму 140 400,00 гривень, №6/1 від 30 квітня 2017 року на суму 702 000,00 гривень, №7 від 31 травня 2017 року на суму 130 200,00 гривень, №7/1 від 31 травня 2017 року на суму 725 400,00 гривень, №8 від 30 червня 2017 року на суму 126 000,00 гривень, №13-КВ від 31 березня 2017 року на суму 329 400,00 гривень, №14-КВ від 30 квітня 2017 року на суму 45 450,00 гривень, №15-КВ від 30 квітня 2017 року на суму 202 500,00 гривень, №16-КВ від 31 травня 2017 року на суму 13 950,00 гривень, №17-КВ від 31 травня 2017 року на суму 209 250,00 гривень, 19-КВ від 30 червня 2017 року на суму 8 100,00 гривень, №9 від 31 липня 2017 року на суму 29400,00 гривень (том 1, а.с.89-107, 182).

Вказані Акти виконаних робіт були отримані Відповідачем та у порушення умов п.3.2.9., 4.5. Договору Відповідач, отримавши від Позивача акти виконаних робіт: №5 від 31 березня 2017 року на суму 640 800,00 гривень, №5/1 від 31 березня 2017 року на суму 725 400,00 гривень, №6 від 30 квітня 2017 року на суму 140 400,00 гривень, №6/1 від 30 квітня 2017 року на суму 702 000,00 гривень, №7 від 31 травня 2017 року на суму 130 200,00 гривень, №7/1 від 31 травня 2017 року на суму 725 400,00 гривень, №8 від 30 червня 2017 року на суму 126 000,00 гривень, №13-КВ від 31 березня 2017 року на суму 329 400,00 гривень, №14-КВ від 30 квітня 2017 року на суму 45 450,00 гривень, №15-КВ від 30 квітня 2017 року на суму 202 500,00 гривень, №16-КВ від 31 травня 2017 року на суму 13 950,00 гривень, №17-КВ від 31 травня 2017 року на суму 209 250,00 гривень, 19-КВ від 30 червня 2017 року на суму 8 100,00 гривень, №9 від 31 липня 2017 року на суму 29400,00 гривень не оформив їх та не повернув Позивачу.

Акти виконаних робіт направлялися Позивачем поштою, кур'єрською доставкою. У судовому засіданні представник позивача пояснив, що за домовленістю Сторін договору, акти та рахунки після складення відразу направлялись на електронну адресу відповідача електронною поштою, та в кінці кожного місяця поштовою кореспонденцією. Вказані доводи позивача відповідачем у судовому засіданні не спростовані.

Крім того, Позивач неодноразово звертався до Відповідача з приводу відсутності оплати наданих послуг, про що свідчать лист вих. №С-21 від 09.03.2017року, №С-26 від 21.03.2017 року, С-36 від 24.04.2017 року, С-37 від 28.04.2017 року, С-44 від 24.05.2017 року (том 1, а.с.107-131).

Враховуючи положення п. 4.5. Договору та враховуючи, що акти виконаних робіт: №5 від 31 березня 2017 року на суму 640 800,00 гривень, №5/1 від 31 березня 2017 року на суму 725 400,00 гривень, №6 від 30 квітня 2017 року на суму 140 400,00 гривень, №6/1 від 30 квітня 2017 року на суму 702 000,00 гривень, №7 від 31 травня 2017 року на суму 130 200,00 гривень, №7/1 від 31 травня 2017 року на суму 725 400,00 гривень, №8 від 30 червня 2017 року на суму 126 000,00 гривень, №13-КВ від 31 березня 2017 року на суму 329 400,00 гривень, №14-КВ від 30 квітня 2017 року на суму 45 450,00 гривень, №15-КВ від 30 квітня 2017 року на суму 202 500,00 гривень, №16-КВ від 31 травня 2017 року на суму 13 950,00 гривень, №17-КВ від 31 травня 2017 року на суму 209 250,00 гривень, 19-КВ від 30 червня 2017 року на суму 8 100,00 гривень направлялись Позивачем Відповідачу, були отримані останнім, і протягом 5 - ти днів з дати їх отримання Відповідачем не заявлено заперечень та відмови від писання актів, такі акти вважаються погодженими Відповідачем. Доводи позивача в цій частині відповідач належними та допустимими доказами не спростував.

Всього за період з 01.02.2017 року по 30.06.2017 року Позивач надав Відповідачу послуги з оренди піввагонів на суму 4 887 600,00 гривень, оренди критих вагонів на суму 1 080 250,00 гривень

Щодо заборгованості Відповідача з компенсації вартості залізничного тарифу

З матеріалів справи вбачається у Відповідача перед Позивачем обліковується заборгованість по відшкодуванню вартості залізничного тарифу за перевезення вагонів, який згідно Договору має сплачувати Відповідач.

Так, згідно умов п. 3.2.6. Договору Орендар самостійно несе витрати, пов'язані з використанням рухомого складу в процесі його експлуатації.

Усього Позивачем було сплачено залізничного тарифу на суму 3 521,28 гривень.

Позивач надіслав Відповідачу акт наданих послуг №03/17 від 31 березня 2017 року на суму 3 355,44 гривень, №04/17 від 30 квітня 2017 року на суму 165,84 гривень (том 1, а.с. 110-111). Доводи позивача в цій частині відповідач належними та допустимими доказами не спростував.

У судовому засіданні встановлено, що акти наданих послуг №03/17 від 31 березня 2017 року на суму 34,08 гривень, станом на час розгляду справи, Позивачу не повернулись, зауважень від Відповідача щодо їх змісту не надходило, рахунки залишилися не сплаченими. Іншого відповідачем не доведено.

Щодо заборгованості Відповідача з компенсації вартості ремонту вагонів

У судовому засіданні встановлено, що на час розгляду справи у Відповідача перед Позивачем обліковується заборгованість по відшкодуванню вартості поточного ремонту, сплаченого Позивачем за вагони, що знаходилися в орендному користуванні Відповідача.

Відповідно до умов п.3.2.4 Договору Орендар зобов'язується за свій рахунок здійснювати технічне обслуговування (поточні ремонти) рухомого складу, підготовку під навантаження, поточні ремонти з відчепленням із заміною, ремонтом комплектуючих деталей рухомого складу, колісних пар, балки надресорної, бокової рами, автозчеплення, поглинаючого апарату.

Обґрунтовуючи свої вимоги в цій частині, Позивач пояснив, що Відповідач гарантійними листами, направленими на адресу Позивача через електронну пошту, №40/1-455 від 16 березня 2017 року, №40/1-558 від 19 квітня 2017 року звернувся до ТОВ «Спецвагон Транслізинг» з проханням організувати ремонт вагонів, що знаходилися у орендному користуванні ПрАТ «Донецьксталь»-металургійний завод», з послідуючою компенсацією всіх витрат Позивача (том 1, а.с.172 - 173).

Усього Позивачем було організовано ремонт вагонів, які знаходилися в орендному користуванні Відповідача, на суму 42 676,40 гривень, що підтверджується актами наданих послуг №594 від 15 травня 2017 року на суму 23 676,40 гривень, №1204 від 30 червня 2017 року на суму 19 000,00 гривень (том 1, а.с.108-109).

Вартість ремонту вагонів, що відповідно до умов Договору має бути компенсований Відповідачем, підтверджується актами виконаних робіт №303 від 25.04.2017 року, №268 від 10.04.2017 року, №260 від 05.04.2017 року, №226 від 24.03.2017 року, №218 від 21.03.2017 року між Позивачем та вагонним депо Кременчук, а також актом наданих послуг №560 від 30.06.2017 року між Позивачем та ТОВ «Рейлтранс» (том 1, а.с.121-126).

Факт відправлення відповідних актів наданих послуг підтверджується накладними кур'єрської пошти (том 1, а.с.140-146). Станом на час розгляду справи відповіді Позивач від Відповідача не отримав, рахунки залишилися не сплаченими.

Доводи позивача в цій частині відповідач належними та допустимими доказами не спростував. Відповідач на надав суду, які підтверджують повне чи часткове погашення суми боргу зазначеної ТОВ «Спецвагон Транслізинг» у позовній заяві.

Всього за період з 01.02.2017 року по 30.06.2017 року Позивач надав Відповідачу послуги з оренди піввагонів на суму 4 887 600,00 гривень, оренди критих вагонів на суму 1 080 250,00 гривень, оплати залізничного тарифу на суму 3 521,28 гривень, та організації ремонту вагонів на суму 42 676,40 гривень, що в загальній сумі складає 6 022 047,68 гривень.

Заборгованість Відповідача перед Позивачем за орендне користування вагонами, за організацію ремонту вагонів та компенсацію вартості сплаченого залізничного тарифу на загальну суму 3 961 347,68 гривень визначена як різниця між сумою нарахованої орендної плати, вартістю організації ремонту вагонів, вартістю сплаченого залізничного тарифу по Договору та фактично сплачених Відповідачем сум у розмірі 2 060 700,00 гривень. (6 022 047,68 - 2 060 700,00 = 3 961 347,68).

Загальний обсяг грошових надходжень у розмірі 2 060 700,00 гривень від Відповідача підтверджується довідкою банку №Д1-В63/1180 від 12.07.2017 року (том 1, а.с.147-171).

Послуги надаються Орендодавцем за плату обумовлену Договором і Орендар зобов'язаний сплатити надані йому послуги в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені Договором. Як вбачається зі змісту Договору, оплата послуг за ним взагалі не ставиться в залежність від підписання/не підписання актів виконаних робіт.

Обов'язок оплатити надані послуги з оренди вагонів, відповідно до норм Глави 58 Цивільного кодексу України та умов Договору, не залежить від підписання чи не підписання актів виконаних робіт.

У судовому засіданні встановлено, що гарантійні листи, листи-заявки щодо надання вагонів в оренду, які складалися в процесі виконання умов Договору надавалися Відповідачем шляхом направлення сканованих копій на електронну пошту Позивача.

Умовами п. 9.3. Договору передбачено, що Договір, усі доповнення до нього, підписані та передані по засобах факсимільного зв'язку, Сторони визнають такими, що мають юридичну силу оригіналів до дати фактичного отримання оригіналів таких документів поштою впродовж 20 (двадцяти) календарних днів з дати їх підписання. Проте, згідно пояснень позивача, Відповідач порушив вказаний пункт Договору та не направив ТОВ «Спецвагон Транслізинг» оригіналів відповідних листів. Іншого відповідачем не доведено.

Пунктом 6.2. Договору, передбачено, якщо Сторони не можуть прийти до згоди, усі спори і розбіжності які виникають при виконанні Договору, вирішуються у Господарському суді відповідно до чинного законодавства України.

З метою вирішення справи у позасудовому порядку Позивачем направлялися Відповідачу листи з вимогою погасити заборгованість (том 1, а.с.127 - 131):

- лист вих. №С-21 від 09.03.2017 року з вимогою сплатити заборгованість за Договором;

- лист вих. №С-26 від 21.03.2017 року з вимогою сплатити заборгованість за Договором;

- лист вих. №С-36 від 24.04.2017 року з вимогою сплатити заборгованість за Договором;

- лист вих. №С-37 від 24.04.2017 року з вимогою сплатити заборгованість за Договором;

- лист вих. №С-44 від 24.05.2017 року з вимогою сплатити заборгованість за Договором.

У зв'язку з невиконанням Відповідачем вимог Позивача, 24.05.2017 року Позивач направив Відповідачу претензію (вих. №2775), яка була отримана Відповідачем 01.06.2017, проте та залишилась без відповіді та виконання зі сторони Відповідача.

Невиконання ПрАТ «Донецьксталь»-металургійний завод» грошових зобов'язань по договору оренди залізничного рухомого складу №2/2016/33/31848ДС від 17.03.2016 стали підставою для звернення ТОВ «Спецвагон Транслізинг» з позовом про стягнення з відповідача суми боргу.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать (абзац третій ч. 1 ст. 174 ГК України).

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору ( п. 1 ст. 193 ГК України).

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом в силу приписів абзацу 2 п. 1 ст. 193 ГК України.

Частиною 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. У випадках встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або не настання певної події.

Так, матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов'язання з договору найму згідно якого, в силу ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ст.. 773 ЦК України наймач зобов'язаний користуватися річчю відповідно до її призначення та умов договору.

Статтею 776 ЦК України встановлено, що поточний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймачем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

В силу положень ч.1 ст.903 ЦК України замовник зобов'язаний оплатити надані йому послуги в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Статтею 626 ЦК України визначено поняття договору, яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором. Зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦКУ) Відповідно до ст.629 ЦКУ договір є обов'язковим до виконання сторонами, а отже умови договору, укладеного між сторонами є юридично обов'язковими.

Згідно ст. 173 ГК України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Відповідно до частини сьомої зазначеної статті не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 ЦК України).

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно умов ч.1 ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

Договір, згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею ст.173 Господарського кодексу України передбачено, що один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

На підставі ст. 3 ЦК України, яка закріплює свободу договору, сторони мають право як врегулювати у договорі свої відносини, які не врегульовані цими актами, так і відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається у випадках і на умовах, встановлених договором.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати всій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до статей 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З огляду на викладене та на підставі наявних в матеріалах справи документів, суд дійшов висновку, що позивач належними та допустимими доказами довів факт надання Відповідачу послуги з оренди піввагонів на суму 4 887 600,00 гривень, оренди критих вагонів на суму 1 080 250,00 гривень, оплати залізничного тарифу на суму 3 521,28 гривень, та організації ремонту вагонів на суму 42 676,40 гривень, що в загальній сумі складає 6 022 047,68 гривень. Відповідач сплатив позивачу за вказані послуги 2060 700,00 гривень, внаслідок чого за ним обліковується заборгованість у сумі 3 961 347,68 гривень.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач пояснив, що між ПрАТ «Донецьксталь»-металургійний завод» та ТОВ «Спецвагон Транслізінг» укладено договір оренди залізничного рухомого складу №2/2016/33/318848ДС від 17.03.2016 року (Далі - «Договір»),

Відповідно до пункту 1.1. Договору Орендодавець зобов'язаний передати, а Орендар прийняти в оренду залізничний рухомий склад, технічно придатний до перевезень. Номери РС, кількість, модель, рік будови і вид РС вказується в актах приймання передачі до цього Договору, які є цього невід'ємною частиною.

Пунктом 2.3 передбачено, що після закінчення терміну оренди або у випадках дострокового відкликання/повернення РС з оренди, Орендар зобов'язаний повернути рухомий склад Орендодавцеві впродовж 30 календарних днів, по акту прийому-передачі з оренди, який підписується на залізничній станції Укрзалізниці, вказаній Орендодавцем. Датою повернення рухомого складу є дата підписання актів прийому-передачі, що відповідає календарному штемпелю дати прибуття РС на станцію вказану Орендодавцем. День підписання акту прийому-передачі з оренди вважається останнім днем оренди. Усі витрати по поверненню рухомого складу з оренди несе Орендар.

Згідно пункту 3.2.1. Договору Орендар приймає рухомий склад Орендодавця для перевезень по маршрутам, заздалегідь погоджених з Орендодавцем.

Відповідно до пункту 3.2.8. після припинення дії цього Договору або на вимогу Орендодавця, Орендар повертає Орендодавцеві рухомий склад впродовж 30 календарних днів у тому стані, в якому він його отримав в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, заздалегідь очищений від залишків вантажів, що перевозяться, при цьому складається акт прийому - передачі вагонів.

Орендодавцем відповідно до умов Договору оренди залізничного рухомого складу №2/2016/33/318848ДС від 17.03.2016 року було передано Орендарю 54 вагони.

Проте, відповідач з 11 лютого 2017 року не має змоги належно виконувати обов'язки за Договором в частині здачі вагонів Орендадавця з під'їзних коліях Орендаря по станціям Кринична, Ясинувата, Мушкетово Донецької залізниці, у зв'язку із відсутністю можливості належним чином користуватися нижчезазначеними вагонами.

На теперішній час перекрите залізничне та транспортне сполучення з територіями, які контролюються українською владою. Заблокованими є усі залізничні перегони, які пов'язують тимчасово окуповану територію з територією, яка контролюється українською владою.

Згідно з інформацією з офіційного сайту Укрзалізниці, на Донбасі заблоковані усі 3 залізничні ділянки сполучення: 25 січня 2017 року - ділянка Шипилове-Світланове, 02 лютого 2017 року - перегін Курдюмівка-Бахмут-2, 10 лютого 2017 - дільниця Фенольна- Кривий Торець.

Те ж саме підтверджує той факт, що 11.02.2017 року Укрзалізницею була введена конвенція № Ц-1/74 на заборону приймання до перевезення всіх вантажів та порожніх вагонів для усіх одержувачів в тому числі но станціям Кринична та Ясинувата Донецької залізниці.

Крім того, з 17.03.2017 року в результаті противоправних дій невідомих осіб було захоплені усі промислові та адміністративні будівлі ПрАТ «Донецьксталь»-металургійний завод», що знаходяться у місті Донецьк. У зв'язку із чим відповідач не зміг продовжувати нормальну господарську діяльність, виробничі потужності, майно на первинна документація підприємства перебуває у незаконному володінні та під контролем невстановлених осіб.

Указом Президента України № 62/2017 від 15.03.2017 року припинено переміщення вантажів через лінію зіткнення в межах Донецької та Луганської областей, до повернення захоплених підприємств до функціонування відповідно до законодавства України.

Таким чином, рішенням РНБО затвердженого указом Президента України офіційно визнаний факт захоплення підприємств, які знаходяться на території проведення АТО.

Також, факт захоплення підприємства відповідача підтверджується витягом з кримінального провадження №0000777.

Відповідач зауважив, що під'їзні колії ПрАТ «Донецьксталь»-металургійний завод» по станціям Кринична, Ясинувата, Мушкетово Донецької залізниці знаходяться на території де проводиться антитерористична операція.

Станом на 11.02.2017 року під'їзних коліях ПрАТ «ДМЗ» на станціях Кринична, Ясинувата, Мушкетово Донецької залізниці знаходяться вагони Орендодавця загальною кількістю 54 вагона, що підтверджується листами №36/906 від 14.07.2017 та № 36/908 від 14.07.2017 філії «ГІОЦ» ПАТ «Українська залізниця» (том 2, а.с.33-81).

Про вищевказані обставини Відповідач повідомив ТОВ «Спецвагон Транслізінг» листом №40/1-433 від 13 березня 2017 року, вказавши в цьому листі про необхідність розірвання договору №2/2016/33/31848ДС від 17.03.2016 року оренди залізничного рухомого складу (том 2, а.с.89).

Відповідно до статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 283 Господарського кодексу України передбачено, що договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Пунктом 3.2.2. передбачено, що орендар здійснює платежі Орендодавцю в сумах і термінах, визначеними цим Договором.

Відповідно до пункту 4.3. Договору орендна плата оплачується у наступному порядку:

- 100% передплата впродовж 3-х банківських днів з дати виставлення рахунку Орендодавцем до фактичної відправки вагонів;

- розрахунок за подальші місяці оренди робиться Орендарем на підставі рахунків Орендодавця, у формі 100% передоплати, яка підлягає перерахуванню Орендодавцеві до початку поточного місяця оренди.

В силу норм частини 1, 3 статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

За приписами частин 1, 4 статті 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Проте, Відповідач рахунки на передоплату не отримував, що на думку представника ПрАТ «Донецьксталь» звільняє орендаря від сплати орендної плати.

Відповідач також зазначає, що Позивач простить суд стягнути з Відповідача кошти на загальну суму 3 990 747,68 гривень за користування 54 вагонами, якими ПрАТ «Донецьксталь»-металургійний завод» фактично не має можливість користуватися у зв'язку із надзвичайними та невідворотними обставинами, а саме перекриттям залізничного та транспортного сполучення з територіями, які контролюються українською владою

Відповідно до частини 6 статті 762 Цивільного кодексу України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Відповідач вважає, що з огляду на приписи частини 6 статті 762 Цивільного кодексу України, існування обставин, що мали місце у даному випадку та за які відповідач не відповідає, є підставою для звільнення останнього від сплати орендної плати за весь спірний період, у якому існували такі обставини - час, протягом якого орендоване майно не могло бути використане за цільовим призначенням.

Сертифікатом ТПП України № 7793 від 08.09.2018 Торгово промислова палата України засвідчилає форс мажорні обставини: тимчасові обмеження ПАТ «Укрзалізниця» на перевезення всіх вантажів і порожніх вагонів з усіх станції України призначенням станції, які знаходяться на території, на якій органами державної влади тимчасово не здійснюється або здійснюється не в повному обсязі їх повноваження; тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів ПрАТ «Донецьксталь»-металургійний завод», щодо обов'язку використовувати рухомий склад Орендодавця (54 вагона, які знаходяться на території. на якій органи тимчасово не здійснюються їх повноваження) для перевезень по маршрутам заздалегідь погоджених з Орендодавцем та здійснювати платежі у термін з 12.02.2017 року за договором оренди залізничного рухомого складу №2/2016/33/31/31848ДС від 17.03.2016 року.

Відповідач вважає, що цей сертифікат №7793 ТПП України підтверджує неможливість здійснювати платежі у термін з 12.02.2017 року за договором оренди залізничного рухомого складу №2/2016/33/31 /31848ДС від 17.03.2016 року.

Тимчасові обмеження ПАТ «Укрзалізниця» на перевезення всіх вантажів і порожніх вагонів з усіх станції України призначенням станції, які знаходяться на території, на якій органами державної влади тимчасово не здійснюється або здійснюється не в повному обсязі їх повноваження, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів є надзвичайними та невідворотними обставинами, які сторони при укладання Договору та додаткової угоди №1 від 08.11.2016 року не могли передбачити.

Відповідач вважає, що посилання Позивача на умови пункту 3.2.15 Договору. не має відношення до спірних правовідносин, оскільки умови цього пункту не передбачають домовленість сторін, щодо тимчасового обмеження ПАТ «Укрзалізниця» перевезення всіх вантажів і порожніх вагонів з усіх станції України призначенням станції, які знаходяться на території, на якій органами державної влади тимчасово не здійснюється або здійснюється не в повному обсязі їх повноваження, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів.

Крім того, по факту захоплення невстановленими особами рухомого та нерухомого майна ПрАТ «ДМЗ», включаючи орендоване майно Позивача відкрито кримінальне провадження №0000777.

З огляду на вищевикладене,Відповідач просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Дослідивши вказані доводи відповідача суд дійшов до висновку про наступне.

Відповідач у відзиві на позов зазначає, що Орендодавцем відповідно до умов Договору передав Орендарю лише 54 вагони, які знаходяться на території проведення антитерористична операції, та не можуть бути використані орендарем у своїй господарській діяльності.

Проте, вказана інформація не відповідає фактичним обставинам справи та спростовується наявними в матеріалах справи доказами - актами приймання-передачі вагонів в орендне користування. Загальна кількість вагонів, переданих Позивачем в орендне користування Відповідачу становить 128 одиниць, з яких 102 напівпіввагони (НВ) та 26 критих вагонів (КР).

Докази - акти приймання-передачі, що знаходяться у матеріалах справи, та підтверджують кількість (102 одиниці) переданих в оренду напіввагонів (НВ):

- Акт б/н від 04.12.2016 - передано 13 НВ;

- Акт б/н від 05.12.2016 - передано 10 НВ;

- Акт б/н від 09.12.2016 - передано 5 НВ;

- Акт б/н від 13.12.2016 - передано 12 НВ;

- Акт б/н від 14.12.2016 - передано 5 НВ;

- Акт б/н від 19.12.2016 - передано 13 НВ;

- Акт б/н від 20.12.2016 - передано 2 НВ;

- Акт б/н від 03.12.2016 - передано 11 НВ;

- Акт б/н від 29.11.2016 - передано 3 НВ;

- Акт б/н від 27.11.2016 - передано 16 НВ;

- Акт б/н від 30.11.2016 - передано 6 НВ;

- Акт б/н від 09.11.2016 - передано 3 НВ;

- Акт б/н від 16.01.2017 - передано 1 НВ;

- Акт б/н від 02.01.2017 - передано 2 НВ.

Докази - акти приймання-передачі, що знаходяться у матеріалах справи, та підтверджують кількість (26 одиниці) переданих в оренду критих вагонів (КР):

- Акт №7 від 21.04.2016 - передано 2 КР;

- Акт №17 від 29.05.2016 - передано 1 КР;

- Акт №16 від 23.05.2016 - передано 1 КР;

- Акт №12 від 28.04.2016 - передано 1 КР;

- Акт №3 від 06.04.2016 - передано 1 КР;

- Акт №4 від 07.04.2016 - передано 1 КР;

- Акт №5 від 12.04.2016 - передано 1 КР;

- Акт №6 від 20.04.2016 - передано 1 КР;

- Акт №8 від 22.04.2016 - передано 2 КР;

- Акт №9 від 24.04.2016 - передано 1 КР;

- Акт №15 від 15.05.2016 - передано 1 КР;

- Акт №19 від 16.07.2016 - передано 1 КР;

- Акт №10 від 26.04.2016 - передано 1 КР;

- Акт №11 від 27.04.2016 - передано 1 КР;

- Акт №14 від 04.05.2016 - передано 1 КР;

- Акт №13 від 01.05.2016 - передано 1 КР;

- Акт №1 від 27.03.2016 - передано 2 КР;

- Акт №2 від 27.03.2016 - передано 4 КР;

- Акт №18 від 11.06.2016 - передано 1 КР;

- Акт №20 від 07.09.2016 - передано 1 КР.

Відповідач зазначає, що з 11 лютого 2017 року ПрАТ «Донецьксталь»-металургійний завод» не має можливості належно виконувати обов'язки за Договором в частині здачі вагонів Орендодавця з під'їзних коліях Орендаря по станціям Кринична, Ясинувата, Мушкетово Донецької залізниці, у зв'язку із відсутністю можливості належним чином користуватися нижченаведеними вагонами. Згідно з інформацією з офіційного сайту Укрзалізниці, на Донбасі заблоковані усі 3 залізничні ділянки сполучення. 11.02.2017 року Укрзалізницею була введена конвенція на заборону приймання до перевезення всіх вантажів та порожніх вагонів для усіх одержувачів в тому числі по станціям Кринична та Ясинувата Донецької залізниці.

Окрім того, якщо обставиною, що позбавляє особу можливості здійснювати використання орендованого майна є ситуація, яка пов'язана з економічними чи політичними обставинами, то слід зазначити, що ці обставини повинні бути такими, які за звичайних умов не можна було заздалегідь спрогнозувати, а також було неможливо їм запобігти, тобто ці умови мають бути надзвичайними навіть з урахуванням підприємницького ризику.

Ведення господарської діяльності на тимчасово непідконтрольних офіційній владі України територіях з початку проведення антитерористичної операції (АТО) нероздільно пов'язане з підвищеним ризиком.

Так, в засобах масової інформації протягом 2014-2017 років, освітлювалися ситуації щодо ускладненого або тимчасово зупиненого вантажного залізничного сполучення на тимчасово непідконтрольних офіційній владі України територіях.

11.07.2014 за посиланням - http://npktrans.ru/Doc.aspx?docId=26512&Cataнепід=653, що є загальнодоступним, повідомляється про введення обмежень на залізничні перевезення в межах Донецької та Луганської областей.

17.07.2015 за посиланням -http://www.uz.gov.ua/press_center/up_to_date_topic/404954/, що є загальнодоступним, повідомляється про ускладнений залізничний рух та простій більш ніж 1100 вагонів по станції Красний Лиман та більш ніж 170 вагонів по станції Костянтинівка, які рухаються з/на тимчасово окупованої території.

04.06.2016 за посиланням - https://dn.depo.ua/ukr/dn/chomu-zaliznichniki-okupovanogo-donbasu-ni-komu-ne-potribni-0000, що є загальнодоступним, повідомляється про страйк та блокування вантажного залізничного сполучення в межах Донецької та Луганської областей. Відновлення вантажних залізничних перевезень відбулося лише з 25.06.2016.

16.12.2016 за посиланням - http://uapress.info/uk/news/show/154806 , що є загальнодоступним, повідомляється про намір початку блокування зони проведення антитерористичної операції.

26.12.2016 за посиланням - https://www.radiosvoboda.org/a/news/28198059.html, що є загальнодоступним, повідомляється про початок блокування зони проведення антитерористичної операції.

25.01.2017 за посиланням - https://ua.112.ua/ekonomika/veterany-ato-prystupyly-do-tretoho-etapu-torhovoi-blokady-z-okupovanymy-raionamy-donbasu-367554.html , що є загальнодоступним, повідомляється про блокування залізниці Луганськ - Попасна.

28.01.2017 за посиланням - https://www.pravda.com.ua/news/2017/01/28/7133767/, що є загальнодоступним, повідомляється про розширення території блокування залізничного сполучення в межах Донецької та Луганської областей.

Тобто, ситуація зі складним рухом вантажних залізничних вагонів, збільшеним терміном простою вантажних залізничних вагонів, іншими труднощами при вантажних залізничних перевезеннях на тимчасово непідконтрольних офіційній владі територіях України не є нововиявленими або непередбачуваними обставинами.

Умовами укладеного між Позивачем та Відповідачем Договору регіон курсування вагонів не обмежувався, однак Відповідач самостійно, на власний ризик, свідомо прийняв рішення щодо використання орендованих вагонів для здійснення своєї господарської діяльності на тимчасово непідконтрольних офіційній владі України територіях.

Так Відповідач продовжував приймати в оренду вагони, в тому числі й в січні 2017 року, що підтверджується актами приймання-передачі, наприклад:

акт прийому-здачі вагонів від 16.01.2017 - вагон №57414765;

акт прийому-здачі вагонів від 02.01.2017 - вагон №62041645, №65568818;

Таким чином блокування вагонів по станціях Донецької залізниці пов'язане з прийняттям Відповідачем відповідних рішень про використання вказаних вагонів у зоні з підвищеним ризиком ведення господарської діяльності.

Твердження Відповідача про те, що підїзні колії ПрАТ «Донецьксталь»-металургійний завод» по станціям Кринична, Ясинувата, Мушкетово Донецької залізниці знаходиться на території де проводиться антитерористична операція свідчить про те, що Відповідач здійснював свою господарську діяльність, використовуючи орендоване майно, на територіях з нестабільною економічною, соціальною та політичною ситуацією. Тобто обставини для Позивача та Відповідача не є нововиявленими.

Крім того, з цієї причини Позивач та Відповідач підписали додаткову угоду №1 від 08.11.2016 року до Договору, якою передбачена додаткова відповідальність Відповідача за використання орендованого майна на території Донецької та Луганської областей, а також якою Відповідач беззастережно погодився нести усі ризики, пов'язані з використанням орендованого майна.

У своїх запереченнях Відповідач зазначив, що про обставини неможливості використання орендованих вагонів по станціям Кринична, Ясинувата, Мушкетово Донецької залізниці було повідомлене ТОВ «Спецвагон Транслізинг» листом №40/1-433 від 13 березня 2017 року, також повідомлено про необхідність розірвання договору №2/2016/3331848ДС від 17.03.2016 року оренди залізничного рухомого складу. Проте, у відповідності до умов Договору, повідомлення чи не повідомлення Стороною про будь-які обставини не є підставою для односторонньої відмови від зобов'язань, передбачених Договором.

Обґрунтовуючи підстави для звільнення від сплати орендної плати Відповідач посилається на приписи частини 1 статті 762 Цивільного кодексу України, відповідно до яких, орендна плата - це платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Як вже було зазначено судом, Відповідач приймав в оренду залізничні вантажні вагони для використання їх з метою здійснення господарської діяльності. Умовами вказаного Договору не обмежувався регіон курсування вагонів. Умови використання вагонів Відповідачем за весь період строку оренди, зокрема, маршрути перевезень вантажів, найменування вантажовідправників та вантажоодержувачів, умови здійснення завантаження і розвантаження вагонів та інше, повною мірою залежать від Відповідача та не впливають на розмір орендної плати.

Маршрути використання орендованих вагонів Відповідач обирав самостійно, свідомо здійснюючи свою господарську діяльність в зоні проведення антитерористичної операції.

Відповідно до статті 3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями.

Згідно до статті 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

У відповідності до статті 43 ГК України підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом.

Статтею 44 ГК України встановлено, що одним із принципів підприємницької діяльності є те, що підприємництво здійснюється на основі комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

Проте ситуація зі складним рухом вантажних залізничних вагонів, збільшеним терміном простою вантажних залізничних вагонів, іншими труднощами при вантажних залізничних перевезеннях на тимчасово непідконтрольних офіційній владі територіях України не є нововиявленими або непередбачуваними обставинами.

Крім того, умовами укладеного між Позивачем та Відповідачем Договору жодним чином не обмежувався регіон курсування вагонів, однак Відповідач самостійно, на власний ризик, свідомо прийняв рішення щодо використання орендованих вагонів для здійснення своєї господарської діяльності на тимчасово непідконтрольних офіційній владі України територіях.

Щодо доводів Відповідача про неможливість здійснення орендної плати за Договором у зв'язку з відсутністю рахунків виставлених Орендодавцем суд зазначає наступне.

З матеріалів справи та пояснень представника Позивача вбачається, що ТОВ «Спецвагон Транслізінг» направляв Відповідачу рахунки електронною поштою, в свою чергу Відповідач приймав та сплачував відповідні рахунки, що підтверджується, зокрема, належним виконання своїх зобов'язань Відповідачем до березня 2017 року.

Крім того, суд вважає, що ненадання рахунка не може бути умовою для відстрочення або звільнення від обов'язку щодо сплати наданих послуг.

В договорі та актах цивільного законодавства відсутнє визначення та вимоги до форми рахунку - фактури. Водночас, у таких правовідносинах усталеною є практика, що рахунок - фактури є комерційним документом, в якому зазначено платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти, та суму належного за товар (послуги, роботи) платежу. Отже, виставлення такого рахунку є обов'язковим, якщо кредитору невідомі ні платіжні реквізити, ні сума платежу. Лише в такому разі відповідно до ч. 2 ст. 613 ЦК України виконання зобов'язання може бути відстрочене.

Договір, укладений між сторонами, містить умови щодо строку та порядку оплати, суми та черговості платежів (розділ 4 Договору), а також необхідні реквізити сторін, що свідчить про можливість виконання зобов'язання ПрАТ «Донецьксталь-металургійний завод».

Ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою у розумінні статті 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні статті 613 Цивільного кодексу України; тому наявність або відсутність рахунку-фактури не звільняє відповідача від обов'язку з оплати поставленого товару.

Висновки господарського суду в цій частині узгоджуються з висновками Вищого господарського суду України викладеними у постановах від 12 жовтня 2016 року по справі № 910/20612/15, від 08.09.2017 року по справі №905/3569/16, від 18 липня 2017 року по справі №908/2977/16, від 1 березня 2017 року по справі №912/2173/16.

Сторонами Договору №2/2016/33/31848ДС були погоджені розмір орендної плати за один вагон на добу, порядок сплати орендної плати у вигляді 100% передоплати та реквізити банківського рахунка Позивача, на який має бути здійснена оплата послуг. Тобто Відповідачу були відомі всі необхідні відомості для належного виконання зобов'язання.

Аналізуючи умови укладеного Договору, положення статей ЦК України, ГК України, а також судову практику Вищого господарського суду з питань ненадання рахунка як підстави для відстрочення оплати або звільнення від обов'язку сплати за надані послуги, суд дійшов висновку, що:

1. Ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою у розумінні статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора в розумінні статті 613 ЦК України.

2. Наявність або відсутність рахунку-фактури не звільняє відповідача від обов'язку з оплати послуг з оренди залізничного рухомого складу.

Відповідач був обізнаний про стан його заборгованості перед Позивачем, про що також свідчать наявні в матеріалах справи листи щодо заборгованості:

- лист вих. №С-21 від 09.03.2017р. з вимогою сплатити заборгованість за Договором;

- лист вих. №С-26 від 21.03.2017р. з вимогою сплатити заборгованість за Договором;

- лист вих. №С-36 від 24.04.2017р. з вимогою сплатити заборгованість за Договором;

- лист вих. №С-37 від 24.04.2017р. з вимогою сплатити заборгованість за Договором;

- лист вих. №С-44 від 24.05.2017р. з вимогою сплатити заборгованість за Договором.

Крім того, у зв'язку з невиконанням Відповідачем вимог Позивача, 24.05.2017 Позивачем була направлена Відповідачу претензія (вих. №2775), яка отримана Відповідачем 01.06.2017 та залишилась без відповіді та виконання зі сторони Відповідача.

У судовому засіданні та у відзиві на позов відповідач зазначав, що Позивач просить суд стягнути з орендаря кошти за користування 54 вагонами, якими ПрАТ «Донецьксталь»-металургійний завод» фактично не має можливість користуватися у зв'язку із надзвичайними та невідворотними обставинами, а саме перекриттям залізничного та транспортного сполучення з територіями, які контролюються українською владою.

Проте, вказане твердження Відповідача не відповідає фактичним обставинам справи.

Таке, Позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з Відповідача заборгованості за Договором у розмірі 3 990 747,68 гривень, що складається з заборгованості по сплаті послуг з оренди напіввагонів, послуг з оренди критих вагонів, компенсації вартості залізничного тарифу та компенсації вартості ремонту вагонів.

Найменування заборгованостіСума, грн.Відповідно до актів наданих послуг / виконаних робіт
1. Загальна заборгованість за послуги з оренди напіввагонів, грн.3 139 255,44
1.1. Щодо вагонів, які використовувалися на підконтрольній Україні території 986 455,44№5 від 31.03.17р. на суму 640 800,00 грн.*, №6 від 30.04.17р. на суму 140 400,00 грн., №7 від 31.05.17р. на суму 130 200,00 грн., №8 від 30.06.17р. на суму 126 000,00 грн., №9 від 31.07.17р. на суму 29 400,00 грн.
1.2. Щодо вагонів, які використовувалися на території проведення АТО2 152 800,00№5/1 від 31.03.17р. на суму 725 400,00 грн., №6/1 від 30.04.17р. на суму 702 000,00 грн., №7/1 від 31.05.17р. на суму 725 400,00 грн.
2. Загальна заборгованість за послуги з оренди критих вагонів, грн.808 650,00
2.1. Щодо вагонів, які використовувалися на підконтрольній Україні території396 900,00№13-КВ від 31.03.17р. на суму 329 400,00 грн. №14-КВ від 30.04.17р. на суму 45 450,00 грн. №16-КВ від 31.05.17р. на суму 13 950,00 грн. №19-КВ від 30.06.17р. на суму 8 100,00 грн.
2.2. Щодо вагонів, які використовувалися на території проведення АТО411 750,00№15-КВ від 30.04.17р. на суму 202 500,00 грн. №17-КВ від 31.05.17р. на суму 209 250,00 грн.
3. Заборгованість з компенсації залізничного тарифу, грн.165,84№04/17 від 30.04.17р. на суму 165,84 грн.
4. Заборгованість з компенсації вартості ремонту вагонів, грн.42 676,40№594 від 15.05.17р. на суму 23 676,40 грн. №1204 від 30.06.17р. на суму 19 000,00 грн.
Загальна заборгованість, грн.3 990 747,68

Відповідно до акту №5 від 31.03.17р. на суму 640 800,00 грн. заборгованість Відповідача складає 560 455,44 грн., оскільки на дату цього акту існувала передплата у розмірі 80 344,56 грн.

Щодо допустимості застосування сертифікату Торгово-промислової палати про форс-мажорні обставини до відносин, що виникли між Позивачем та Відповідачем, суд зазначає про наступне.

Так, умовами п.3.2.15. Договору (введено в дію, шляхом підписання додаткової угоди №1 від 08.11.2016 року до Договору), передбачено, що у разі проходження РС по/через територію (район) проведення антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей, уздовж лінії зіткнення в межах Донецької та Луганської областей, Орендар беззастережно погоджується з тим, що:

- несе відповідальність за збереження РС в повному обсязі;

- не має права посилатися на форс-мажорні обставини, які виникають або пов'язані з перебуванням РС на зазначеній в даному пункті території;

- не має права вимагати зменшення або звільнення від орендної плати, якщо, через будь-які обставини, змінилися умови господарської діяльності Орендаря, істотно погіршився стан орендованого РС або виникли перешкоди для використання РС (істотно зменшилась можливість користування РС).

Відповідно до умов п. 7.1. Договору сторона звільняється від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за Договором, якщо воно стало наслідком дії обставин непереборної сили, які виникли безпосередньо після укладення цього Договору, як-то: стихійні лиха, війни і військові дії, страйки, масові заворушення і хвилювання, аварії і краху, а також акти органів державної влади та / або управління, що роблять неможливим виконання Договору. При цьому термін виконання зобов'язань за цим Договором продовжується відповідно до часу, протягом якого діяли форс-мажорні обставини.

Тобто сторона звільняється лише від відповідальності, але не звільняється від виконання самого зобов'язання.

Умовами п. 7.1. Договору також передбачено, що бойові дії і антитерористичні операції, які відбуваються на території України на момент укладення даного Договору, а також аварії, катастрофи техногенного характеру, суспільні явища (війна, військовий конфлікт, інтервенція, блокада тощо), дії або нормативні вимоги або обмеження органів державної влади України, які виникли на території (в районі) проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей або в зв'язку з проведенням антитерористичної операції на зазначеній території, не підпадатимуть під визначення дії форс-мажорних обставин в рамках даного Договору.

Згідно доводів Відповідача, форс-мажорні обставини для Орендаря виникли 11.02.2017 року. При цьому для отримання сертифікату про засвідчення форс-мажорних обставин Відповідач звернувся до Торгово-промислової палати України лише в вересні 2017 року, тобто після відкриття судом провадження за позовом Позивача.

За змістом пункту 7.2Договору, будь-які форс мажорні обставини мають бути підтверджені протягом п'яти днів з дати їх виникнення. Недотримання цієї процедури є підставою для позбавлення Сторони у посиланні на форс-мажорні обставини.

Відповідно до ст.10 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Отже, вказаною правовою нормою встановлено, що сертифікат Торгово-промислової палати України є підставою для звільнення від відповідальності за невиконання зобов'язання, при цьому такий сертифікат не може бути підставою для звільнення від виконання зобов'язання.

Як вбачається з позовної заяви, вимоги Позивача полягають у стягненні з Відповідача заборгованості за зобов'язаннями зі сплати орендної плати, вартості залізничного тарифу, вартості ремонту вагонів. Вимоги про застосування відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань Позивачем не заявлені.

Крім того, у своїх запереченнях відповідач посилається на те, що неможливість використання об'єкта оренди є ознакою суттєвої зміни обставин за договором та підставою для звільнення від сплати орендної плати відповідно до ч. 6 ст. 762 Цивільного кодексу України.

Проте, суд не погоджується з цими доводами Відповідача зважаючи на наступне.

Внаслідок укладення Договору, між Позивачем та Відповідачем, згідно ст. 11 ЦК України, виникли цивільні права та обов'язки. Оскільки між Позивачем та Відповідачем склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення ГК України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Так, уклавши Договір кожна зі сторін Договору взяла на себе певні обов'язки, які відображені в умовах Договору.

Зокрема, п.3.2.15. Договору (введено в дію, шляхом підписання додаткової угоди №1 від 08.11.2016 року до Договору), передбачено, що у разі проходження РС по/через територію (район) проведення антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей, уздовж лінії зіткнення в межах Донецької та Луганської областей, Орендар беззастережно погоджується з тим, що:

- несе відповідальність за збереження РС в повному обсязі;

- не має права посилатися на форс-мажорні обставини, які виникають або пов'язані з перебуванням РС на зазначеній в даному пункті території;

- не має права вимагати зменшення або звільнення від орендної плати, якщо, через будь-які обставини, змінилися умови господарської діяльності Орендаря, істотно погіршився стан орендованого РС або виникли перешкоди для використання РС (істотно зменшилась можливість користування РС).

Положення п.3.2.15 Договору - це основна умова, яка ставилася Відповідачу при укладенні Договору, щодо використання вагонів в межах Донецької та Луганської областей.

Ігнорування положень п.3.2.15. Договору є порушенням Відповідачем укладеного правочину, а відмова від виконання обов'язку щодо внесення орендної плати по суті є односторонньою зміною зобов'язання, що не допускається діючим законодавством.

Так, згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Відповідно до частини сьомої зазначеної статті не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до умов п.2.8. Договору, перехід всіх та будь-яких комерційних і некомерційних ризиків від Орендодавця до Орендаря, пов'язаних з руйнуванням, пошкодженням, втратою, крадіжкою, псуванням, простоєм РС, відбувається в момент підписання Орендодавцем та Орендарем Акту прийому-передачі. Настання будь-якого з ризиків, не звільняє Орендаря від виконання ним всіх своїх обов'язків по даному Договору, включаючи сплату в повному обсязі орендної плати по даному Договору.

Відповідач був обізнаний щодо можливих наслідків у випадку використання вагонів на території Донецької та Луганської областей та, укладаючи Договір, погодився на усі можливі негативні наслідки, пов'язані з можливим простоєм вагонів на вказаних територіях, що зокрема відображено у п.2.8., п.3.2.15. Договору.

Також, у судовому засіданні встановлено, що Позивачем та Відповідачем, шляхом укладання додаткової угоди №1 від 08.11.2016 року до Договору, врегульовано, що Відповідач:

- не має права посилатися на неможливість використання вагонів для зменшення або звільнення від сплати орендної плати,

- не має права посилатися на форс-мажорні обставини та застосовувати процедуру отримання та надання сертифікату Торгово-промислової палати України для зменшення або звільнення від сплати орендної плати,

- самостійно несе ризики неможливості використання вагонів, у випадку використання вагонів на території проведення АТО.

Щодо заяви ПрАТ «Донецьксталь»-металургійний завод» від 11.10.2018 про відстрочення виконання рішення суду у справі 905/1851/18 на один рік, то суд зазначає наступне.

Заявою від 11.10.2018 відповідач просив відстрочити виконання рішення суду на 12 місяців у зв'язку з тим, що ПрАТ «Донецьксталь»-металургійний завод» у теперішній час перебуває у скрутному фінансовому становищі. Враховуючи істотну суму, що заявлена позивачем до відповідача, у випадку винесення судом рішення про стягнення заборгованості, фінансовий стан ПрАТ «Донецьксталь»-металургійний завод» значно погіршиться і підприємство опиниться в стані банкрутства.

За змістом статті ст.331 Господарського процесуального кодексу України, відстрочка - це відкладання чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Діючим законодавством не передбачено переліку таких обставин.

Таким чином, Відповідно до статті до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Виходячи з фактичних обставин справи, що були предметом розгляду по справі №905/851/18, суд задовольнив позовні вимоги про стягнення з ПрАТ "Єнакієвський металургійний завод" суми боргу у розмірі 3 990 747,68 гривень.

Щодо клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відстрочка виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Як зазначено вище, до обставин, які ускладнюють виконання судового рішення належать, зокрема, скрутне матеріальне становище боржника, наявність загрози банкрутства юридичної особи боржника, стихійне лихо, інші надзвичайні події, тощо. Такі висновки містяться в мотивувальній частині рішення Конституційного Суду України від 26.06.2013р. у справі №1-7/2013.

При цьому, господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом, але перш за все повинен враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

Обгрунтовуючи своє клопотання про надання відстрочки, на підтвердження скрутного фінансового стану підприємства відповідач надав звіт про фінансові результати діяльності за 2017 рік з якого вбачається, що чистий дохід від реалізації продукції у звітному році складає 14938026 тис.грн., валовий збиток - 0, валовий прибуток 5 461 189 тис.грн., чистий фінансовий результат: прибуток - 0, збиток - 8 185 422 тис.грн.

Інших доказів, що ускладнюють виконання судового рішення, підтверджують скрутне матеріальне становище боржника та наявність загрози банкрутства юридичної особи боржника у 2017 чи поточному 2018 відповідач суду не надав.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідачем не погашена сума основного боргу по Договору оренди за актами наданих послуг/виконаних робіт за період з березня 2017 по червень 2017.

Станом на день прийняття рішення у по справі, вказані акти відповідачем не оплачувалися навіть частково.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява ПрАТ «Донецьксталь»-металургійний завод» від 11.10.2018 про відстрочення виконання рішення суду у справі 905/1851/18 на один рік задоволенню не підлягає.

Статтею 2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності,

Відповідно до ст.129 Конституції України та ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно ст.ст. 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Усупереч вказаним нормам, відповідач не надав господарському суду доказів, які спростовують доводи позивача, отже позовні вимоги ТОВ «Спецвагон Транслізинг» про стягнення з ПрАТ «Донецьксталь»-металургійний завод» суми невиконаного грошового зобов'язання у розмірі 3 961 347,68 грн. за Договором №2/2016/33/31848ДС від 17.03.2016 підлягають задоволенню, оскільки вони є доказаними та обґрунтованими.

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати позивача на сплату судового у сумі 59861,22 грн. покладаються на ПрАТ «Донецьксталь»-металургійний завод».

Керуючись статтями 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

В И Р I Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецвагон Транслізинг» до Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь»-металургійний завод» про стягнення заборгованості у розмірі 3990747 грн. 68 коп. - задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь»-металургійний завод» (85300, Донецька обл., м. Покровськ, вул.Торгівельна, б.106А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецвагон Транслізинг» (03150, м.Київ, вул.Димитрова, б.5, корп.2, ) заборгованість у розмірі 3990747 (три мільйони дев'ятсот дев'яносто тисяч сімсот сорок сім) грн. 68 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь»-металургійний завод» (85300, Донецька обл., м. Покровськ, вул.Торгівельна, б.106А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецвагон Транслізинг» (03150, м.Київ, вул.Димитрова, б.5, корп.2, ) витрати по сплаті судового збору у сумі 59861 (п'ятдесят дев'ять тисяч вісімсот шістдесят одна) грн. 22 коп.

Відмовити в задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь»-металургійний завод» про відстрочення виконання рішення на 12 місяців.

Рішення прийняте у нарадчій кімнаті, його вступну та резолютивну частини проголошено у судовому засіданні 11 жовтня 2018 року.

Повний текст рішення складено та підписано 16 жовтня 2018 року.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ у встановленому порядку.

Рішення господарського суду Донецької області набирає законної сили за правилами, встановленими статтею 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Е.В. Зекунов