ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"26" вересня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/2209/17

Господарський суд Одеської області у складі судді Літвінова С.В.

при секретарі судового засідання Липі Т.О.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Одеський Торговий Дім "ОСОБА_2 ТРЕЙД"; (вул.Середньофонтанська,16,Одеса,Одеська область,65039) до відповідача: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "САГІТТА-Т" (вул.Святослава Ріхтера,2,Одеса,Одеська область,65072) про стягнення 265188,75 грн.;

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_3 по довіреності

від відповідача: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Одеський Торговий Дім "ОСОБА_2 ТРЕЙД", звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "САГІТТА-Т" про стягнення 265188,75 грн., з яких основний борг в розмірі 239259,55 грн., пеня в розмірі 13079,77грн., 3% річних за прострочення оплати товару у розмірі 1579,96 грн., інфляційне збільшення суми боргу у розмірі 11269,47грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.09.2017р. порушено провадження у справі №916/2209/17 та призначено справу до розгляду.

31 жовтня 2017 року до Господарського суду Одеської області надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю САГІТТА-Т до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Одеський Торговий Дім "ОСОБА_2 ТРЕЙД" про зобов'язання поставити товар.

01.11.2017р. на підставі п.п. 4, 6 ч.1 ст.63 ГПК України ухвалою Господарського суду Одеської області повернуто зустрічну позовну заяву без розгляду.

03.11.2017р. ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю САГІТТА-Т звернулось з апеляційною скаргою на вищевказану ухвалу Господарського суду Одеської області від 01.11.2017р..

Ухвалою суду від 03.11.2017року зупинено провадження щодо розгляду справи №916/2209/17 за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ЕКСІМ-ГРУПП" до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Одеський Торговий Дім "ОСОБА_2 ТРЕЙД" про стягнення 265188,75 грн. до розгляду Одеським апеляційним господарським судом апеляційної скарги ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю САГІТТА-Т на ухвалу господарського суду Одеської області про повернення зустрічної позовної заяви без розгляду від 01.11.2017р.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 10.11.2017року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю САГІТТА-Т про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі відмовлено. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю САГІТТА-Т з доданими до неї документами повернуто скаржнику.

У звязку з набранням 15.12.2017 р. чинності Господарським процесуальним кодексом України в редакції Закону України від 03.10.2017 р. № 2147-VIII господарським судом Одеської області постановлено ухвалу від 04.06.2018 р. про розгляд даної справи № 916/2209/17 за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі. При цьому вказаною ухвалою суду підготовче засідання призначено на 02 липня 2018 р.

25.06.2018року відповідач надав до суду відзив на позовну заяву відповідно якої проти позову заперечує та просить суд відмовити позивачу в задоволені позовних вимог.

Обґрунтовуючи відзив на позов відповідач зазначає, що виконання грошового зобовязання за Договором переведення боргу №б/н від 08.08.2017 р. повинно здійснюватись після предявлення вимоги кредитором. Проте, ТОВ «Одеський Торговий Дім «ОСОБА_2 Трейд» не предявляло жодних вимог щодо виконання ТОВ «Сагітта-Т» грошового зобовязання за вказаним Договором переведення боргу №б/н від 08.08.2017 року, та відповідних доказів предявлення таких вимог позивачем до позовної заяви не надано. Відповідно до цього, позовні вимоги ТОВ «Одеський Торговий Дім «ОСОБА_2 Трейд» про стягнення з ТОВ «Сагітта-Т» заборгованості за Договором переведення боргу №б/н від 08.08.2017 року є необгрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідач вважає необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з ТОВ «Сагітта-Т» пені, 3% річних та індексу інфляції, нарахованих позивачем на суму боргу за Договором переведення боргу №б/н від 08.08.2017 року, оскільки сторонами вказаного договору не встановлено строк виконання ТОВ «Сагітта- Т» грошового зобовязання та позивачем не направлялася ТОВ «Сагітта-Т» вимога в порядку ч. 2 ст. 530 ЦК України.

Крім того, відповідач зазначає, що згідно позовної заяви та розрахунку заборгованості, позивачем нарахована пеня на підставі Договору від 08.06.2015 р. №1625, пунктом 5.2. якого передбачено, що кожна з сторін за кожен день прострочення виконання своїх зобовязань, що випливають із чинного Договору, сплачує іншій стороні пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла за весь час такого прострочення. В той же час, Договір від 08.06.2015 р. №1625 укладений між ТОВ «Одеський Торговий Дім «ОСОБА_2 Трейд» (Постачальник) та ТОВ «Горяц-Т» (Покупець). Отже, ТОВ «Сагітта-Т» не є стороною Договору від 08.06.2015 р. №1625, нарахування позивачем пені ТОВ «Сагітта-Т» за вказаним договором є безпідставним.

Також відповідач зазначає, що Договором переведення боргу №б/н від 08.08.2017 року не передбачено нарахування пені за порушення виконання зобовязання.

Ухвалою суду від 02.07.2018року продовжено строк підготовчого провадження до 03.09.2018року та відкладено підготовче засідання на 03.09.2018року.

Позивач надав до суду письмові пояснення та вважає доводи відповідача викладені у відзиві на позов безпідставними.

Ухвалою суду від 03.09.2018року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 26.09.2018року.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач про місце, дату та час судових засідань повідомлявся судом за юридичною адресою але, судова кореспонденція повернута поштою на адресу суду.

У судовому засіданні 26.09.2018р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

08 червня 2015 року між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Одеський Торговий Дім «ОСОБА_2 долина Трейд» (надалі - «Позивач»), і ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Горяц-Т» був укладений Договір поставки з відстрочкою платежу № Т00001625.

Згідно п.1.1. Договору, Постачальник зобов'язується поставляти Покупцю, а Покупець приймати та оплачувати Товар, згідно з умовами цього Договору.

Згідно пункту 3.14 Право власності і ризик випадкової загибелі та випадкового пошкодження товарів переходить до Покупця з моменту розвантаження товару на рампу і підписання покупцем накладної про приймання товару.

Відповідно до пункту 4.1 Договору, оплата кожної окремої партії Товару (визначеної у накладної) згідно цього Договору Покупець здійснює шляхом перерахування 100% вартості цієї партії Товару на поточний рахунок Постачальника протягом 21 календарного дня з моменту її отримання.

Позивачем у період з січня по березень 2017 були здійсненні поставки на загальну суму 70 694,92 (сімдесят тисяч шістсот девяносто чотири гривні девяносто дві копійки) гривень за наступними товарно-транспортними накладними: СДТ00150655, СДТ00150676, СДТ00152216, СДТ00152254, СДТ00152344, СДТ00152345, СДТ00152346, СДТ00158342, СДТ00158590, СДТ00158595, СДТ00158711, СДТ00158814, СДТ00158817, СДТ00158929, СДТ00158936, СДТ00158938, СДТ00159121, СДТ00161017, СДТ00161221.

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Горяц-Т» порушувались строки оплати товару.

08.08.2017 року між Позивачем, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Горяц-Т» та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «САГІТТА-Т» (надалі - Відповідач) був укладений Договір переводу боргу № б/н.

Згідно п.2 Договору переводу боргу первісний боржник передає Новому боржнику грошове зобовязання перед Кредитором у розмірі 70 694,92 гривень, яке виникло на підставі основного Договору, а новий боржник погоджується виповнити вказане грошове зобовязання.

Згідно картки рахунку № 361 за 12.01.2017-06.09.2017 Відповідачем в рахунок погашення боргу було сплачено лише 25 000,00 гривень, а саме 14.08.2017 року - 15 000,00 гривень, та 04.09.2017 року - 10 000,00 гривень, що не заперечується відповідачем в відзиві на позов.

Таким чином, загальна сума заборгованості перед Позивачем згідно договору поставки з відстрочкою платежу № Т00001625 складає 45 694,92 гривень.

11 квітня 2017 року між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Одеський Торговий Дім «ОСОБА_2 долина Трейд» (надалі - «Позивач») та Відповідачем був укладений Договір поставки з відстрочкою платежу № 195/17.

Відповідно до пункту 1.1 Договору, Постачальник зобов'язується поставляти Покупцю, а Покупець приймати та оплачувати Товар, згідно з умовами цього Договору.

Згідно пункту 3.15 Право власності і ризик випадкової загибелі та випадкового пошкодження товарів переходить до Покупця з моменту розвантаження товару на рампу і підписання покупцем накладної про приймання товару.

Відповідно до пункту 4.1 Договору, оплата кожної окремої партії Товару (визначеної у накладної) згідно цього Договору Покупець здійснює шляхом перерахування 100% вартості цієї партії Товару на поточний рахунок Постачальника протягом 30 календарних днів з моменту її отримання.

Однак, у період дії Договору, Покупцем неодноразово порушувались строки оплати переданого у власність Товару.

Позивачем у період з квітня по липень 2017 були здійсненні поставки на загальну суму 410 284,56 гривень, але відповідачем було сплачено лише 216 719,93 гривень, що підтверджується карткою рахунку 361 за 12.04.2017- 06.09.2017

Таким чином загальна сума заборгованості перед Позивачем згідно договору поставки з відстрочкою платежу № 195/17 складає 193 564,63 гривень.

З огляду на часткову сплату заборгованості за вказаними Договорами, загальна сума боргу станом на 06.09.2017 року складає 239 259,55 гривень.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача пеня в розмірі 13079,77грн., 3% річних за прострочення оплати товару у розмірі 1579,96 грн., інфляційне збільшення суми боргу у розмірі 11269,47грн.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_4 діями порушив права та законні інтереси ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Одеський Торговий Дім «ОСОБА_2 долина Трейд», позивач звернувся до суду з позовною заявою, згідно якої просить суд стягнути з відповідача 265188,75 грн., з яких основний борг 239259,55 грн., пеня 13079,77грн., 3% річних за прострочення оплати товару 1579,96 грн., інфляційне збільшення суми боргу 11269,47грн. та 3977,83грн. - судового збору.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: припинення правовідношення.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Він може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст.ст.202, 205 Цивільного кодексу України).

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами ст. 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобовязання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За правилами ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.530 ЦК України встановлено, що якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст.627 ЦК України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Аналогічні положення містяться в ч.ч.1,7 ст.193 ГК України, в яких визначено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобовязання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з частиною першою статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини другої статті 712 Цивільного кодексу України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (частина перша статті 692 Цивільного кодексу України).

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

У відповідності до ч.1 ст.510 ЦК України визначено, що сторонами у зобовязанні є боржник і кредитор.

Пунктом 1 ч.1 ст.512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги є правочином (договором), на підставі якого старий кредитор передає свої права новому кредитору, а новий кредитор приймає ці права і зобовязується або не зобовязується їх оплати.

Частина 1 ст.513 ЦК України передбачає, що правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно приписів ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Так, судом встановлено наявність заборгованості відповідача з поставлений товар у розмірі 239259,55 грн., у звязку з чим позовна вимога позивача підлягає судом задоволенню повністю.

Крім того, позивачем заявлено позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 3% річних за прострочення оплати товару у розмірі 1579,96 грн., інфляційне збільшення суми боргу у розмірі 11269,47грн.

Згідно ст.625 зазначеного кодексу боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи приписи законодавства, встановлення судом заборгованості відповідача та несвоєчасне погашення заборгованості, заявлені позивачем позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 3% річних за прострочення оплати товару у розмірі 1579,96 грн., інфляційне збільшення суми боргу у розмірі 11269,47грн. за неналежне виконання умов договору поставки з відстрочкою платежу № 195/17 підлягають судом задоволенню в повній мірі.

Крім того, позивачем заявлено позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 13079,77грн. пені.

Згідно з ч.2 ст.218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, субєкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобовязання. Водночас вимогами п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України передбачено, що одним із наслідків порушення зобовязання є сплата неустойки (штрафу, пені), а відповідно до вимог ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

За правилами ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобовязання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобовязання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до приписів ст.1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань від 22.11.1996р. платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

У відповідності до п. 5.2 Договорів відповідач зобов'язується сплатити позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

В зв'язку з порушенням відповідачем умов договорів щодо розрахунків, відповідачу позивачем нарахована пеня в розмірі 13079,77грн.

Наданий позивачем розрахунок пені, на думку суду, здійснений належним чином, тому судом пеня у розмірі 13079,77 грн. підлягає задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи приписи законодавства, встановлення судом заборгованості відповідача та несвоєчасне погашення заборгованості, заявлені позивачем позовні вимоги підлягають судом задоволенню в повній мірі.

Заперечення викладені судом у відзиві судом до уваги не приймаються з огляду на наступне.

Як зазначалось вище, між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Одеський торговий дім «ОСОБА_2 Трейд» (Кредитор), ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Горяц-Т» (Первинний боржник, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Сагітта-Т» (Новий боржник) був укладений Договір переведення боргу Б/Н від 08.08.2017.

Згідно вказаного договору ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Сагітта-Т» стало боржником (Покупцем) за Договором №1625 від 08.06.2015.

Згідно п. 2 Договору переведення боргу Б/Н від 08.08.2017 року Первиний боржник мав вже прострочений борг у сумі 70 694,92 грн., який перейшов до Нового боржника.

Відповідно до п. 5 Договору переведення боргу Б/Н від 08.08.2017 року з моменту вступу в силу цього договору Новий боржник (відповідач) приймає на себе обовязки та права Первинного боржника по договору №1625 від 08.06.2015.

Згідно п. 6 Договору переведення боргу Б/Н від 08.08.2017 року переведення боргу за цим договором не тягне за собою інших змін у основний договір, окрім змін повязаних із заміною Первинного боржника.

Тобто всі умови Договору №1625 від 08.06.2015, в т.ч. щодо строку розрахунків, щодо можливих штрафних санкції, залишаються без змін.

Договір про переведення боргу, який укладенний сторонами, є лише способом заміни сторони у зобвязанні, який передбачений ст. ст. 520-523 ЦК України.

Підтвердженням цього факту є часткова сплата відповідачем за вказаним договором 25 000,00 гривень. Про що зазначив сам відповідач у своєму відзиві на позовну заяву.

Таким чином доводи викладені у відзиві на позовну заяву є безпідставними.

Станом на день розгляду справи, відповідач борг не сплатив, документів спростовуючих позовні вимоги не надав.

Згідно з ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідачем у справі доказів щодо сплати боргу, 3%річних, індексу інфляції, пені та штрафу до суду не надано.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст.129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Одеський Торговий Дім "ОСОБА_2 ТРЕЙД" до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "САГІТТА-Т" про стягнення 265188,75 грн. задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "САГІТТА-Т" (вул. Святослава Ріхтера, 2, Одеса, Одеська область, 65072, ) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Одеський Торговий Дім "ОСОБА_2 ТРЕЙД" (вул. Середньофонтанська, 16, Одеса, Одеська область, 65039, ) основний борг в розмірі 239259,55 грн. (двісті тридцять девять тисяч двісті пятдесят девять грн., 55 коп.), пеню в розмірі 13079,77грн. ( тринадцять тисяч сімдесят девять грн. 77 коп.), 3% річних за прострочення оплати товару у розмірі 1579,96 грн. (одна тисяча пятсот сімдесят девять гривень 96 коп.), інфляційне збільшення суми боргу у розмірі 11269,47грн. (одинадцять тисяч двісті шістдесят девять грн. 47 коп.) та 3977,83грн. (три тисячі девятсот сімдесят сім грн. 83 коп.) судового збору.

Наказ видати згідно зі ст. 327 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 08 жовтня 2018 р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Літвінов