ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2018 Справа № 917/808/18

за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", 01601, м.Київ, бульвар Т.Шевченко, 18 в особі Полтавської філії ПАТ "Укртелеком", 36000, м.Полтава, вул.Соборності, 33

до Управління соціального захисту населення Горішньоплавнінської міської ради Полтавської області, 39800, Полтавська область, м.Горішні Плавні, вул. Миру, 29

про стягнення 6134,85 грн.

Головуючий суддя: Киричук О.А.

Секретар судового засідання Тертична О.О.

Представники сторін:

представник позивача Личагіна С.П., довіреність № 2524 від 12.12.17

представник відповідача Сокольська О.І., довіреність № 08-4056 від 17.08.18

представник відповідача Ващенко А.М., довіреність № 02-4055 від 17.08.18

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Полтавської філії ПАТ "Укртелеком" звернулося до господарського суду Полтавської області з позовом до Управління соціального захисту населення Горішньоплавнінської міської ради Полтавської області про стягнення 6134,85 грн. заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг (послуги зв"язку) на пільгових умовах.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідно до Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.2002 року, відповідач є головним розпорядником коштів бюджетного фінансування, отже, на нього покладено обов"язок щодо відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян. Між тим, як зазначає позивач, відповідач частково відшкодував понесені позивачем витрати, внаслідок чого утворилася заборгованість у сумі 6134,85 грн. за період з січня по грудень 2017 року, що стало підставою для звернення з відповідним позовом до суду.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 12.07.2018 р. суд ухвалив прийняти позовну заяву до розгляду і відкрити провадження у справі; справу розглядати в порядку загального позовного провадження; призначити підготовче засідання у справі на 20.08.2018; запропонувати відповідачу протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду надати суду відзив на позов, запропонувати позивачу: подати суду відповідь на відзив в строк до 5 днів з моменту отримання від відповідача відзиву на позов.

02.08.2018р. до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 7183).

Відповідач у відзиві проти позову заперечує, посилаючись на те, що ним були виявлені розбіжності у здійснених позивачем нарахуваннях, про що він повідомляв позивача, проте, Позивач ніяк не реагував на направлені розбіжності. Також, відповідач у відзиві зазначив, що заборгованість за надані послуги зв'язку у 2017 році складає 3793,16 грн., яку він не заперечує добровільно сплатити, але механізм оплати даних послуг законодавчо не встановлений.

14.08.2018р. від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. № 7541).

20.08.2018р. від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив (вх. № 8406).

В підготовчому засіданні 20.08.2018 суд оголосив перерву до 11.09.2018р.

11.09.2018р. від позивача надійшли пояснення по справі (вх. № 8488).

В підготовчому засіданні 11.09.2018 суд оголосив перерву до 09.10.2018р. за клопотанням відповідача для надання йому часу підготувати обгрунтований контррозрахунок.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 11.09.2018 р. суд ухвалив продовжити строк проведення підготовчого провадження на 30 днів.

08.10.2018р. від відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, а саме уточненого списку пільговиків та уточненого розрахунку заборгованості (вх. № 9346).

09.10.2018 позивач через відділ діловодства суду подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 6039,27 грн.

Заява позивача про зменшення розміру позовних вимог прийнята судом.

Беручи до уваги те, що у підготовчому засіданні 09.10.2018 судом розглянуто всі питання, визначені частиною другою статті 182 цього Кодексу, представники сторін надали згоду на розгляд справи по суті, суд закрив підготовче провадження та перейшов до розгляду справи по суті у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог та наполягав на його задоволенні.

Відповідач проти позову заперечив.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами по справі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив:

У відповідності до ст. 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», який визначає правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, встановлено, що пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв'язку та критерії їх надання визначаються виключно законами України. Державні соціальні гарантії є обов'язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Відповідно до п. З ст. 63 Закону України «Про телекомунікації», телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Згідно з п. 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, що затверджені постановою Кабінету міністрів України від 11 квітня 2012 № 295 визначено, що встановлені законами пільги з оплати послуг надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня пред'явлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" (позивач) є оператором телекомунікацій, який надає телекомунікаційні послуги споживачам відповідно до вимог Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України "Про телекомунікації", Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 № 295, інших законодавчих актів України.

Згідно із ст.87 Бюджетного кодексу України видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення належать до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України. При цьому порядок тa умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим визначаються Кабінетом Міністрів України (частина друга ст. 97 Бюджетного кодексу України).

Згідно з пп. б п. 4 ч. 1 ст. 89 та ст. 102 Бюджетного кодексу України, видатки на відшкодування вартості послуг наданих пільговим категоріям громадян здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256 затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету, якими встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету.

В пункті 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256 визначено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Відповідно до п. 3 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Отже, розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних соціальних пільг м.Горішні Плавні є Управління соціального захисту населення Горішньоплавнінської міської ради Полтавської області (відповідач), а отже відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок надання населенню м.Горішні Плавні Полтавської області послуг зв'язку на пільгових умовах повинен здійснювати відповідач.

Як вказує позивач, у період з січня 2017 року по грудень 2017 року (включно) ним надані телекомунікаційні послуги (послуги зв'язку) на пільгових умовах населенню м.Горішні Плавні, що включені до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги та на яких поширювались дія п. 19 ч. 1 ст. 12, п. 10 ч. 1 ст. 13, п. 18 ч. 1 ст. 14, п. 20 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», п. 16 ст. 6-4 Закону України «Про жертви нацистських переслідувань», п. 11 ст. 20, ст. 21 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», п. 6 ч. 1 ст. 6, ч. З ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист», ч. 5 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п. 4 ч. З ст. 13 Закону України «Про охорону дитинства». При цьому, витрати, понесені внаслідок надання послуг зв'язку на пільгових умовах, становили 16 044,32 грн.

Позивач зазначає про те, що ним на виконання п. 10 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, що затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 № 117 (надалі -Положення № 117), подавалися на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці.

Крім того, поіменні списки абонентів за формою « 2-пільга» щомісячно надсилались на електронну адресу Відповідача: та в письмовому вигляді - на поштову адресу Відповідача.

Відповідно п. 2 Постанови № 256, Відповідач був зобов'язаний щомісяця звіряти інформацію, що міститься в Реєстрі з отриманою від Позивача інформацією, та здійснювати розрахунки з ним на підставі поданих Позивачем щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Пунктом 11 Положення № 117 встановлено, що Відповідач після проведення розрахунків з підприємствами та організаціями, що надають послуги, складає акти звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги згідно з формою "3-пільга".

Зважаючи на те, що відповідач не складав відповідні акти згідно з формою "3-пільга" за послуги, надані в період січня-грудня 2017 року, позивачем з власної ініціативи складалися зазначені акти та направлялися для підписання відповідачу в двох екземплярах з метою підтвердження розміру наданих послуг на пільгових умовах у січні-грудні 2017 року та суми заборгованості.

До цього часу підписані з боку Відповідача акти за формою "3-пільга" за період надання послуг з січня по грудень 2017 року на адресу Позивача від Управління соціального захисту населення Горішньоплавнінської міської ради Полтавської області не надійшли.

Позивач зазначає, що витрати, понесені ним внаслідок надання телекомунікаційних послуг (послуг зв'язку) на пільгових умовах в період з січня 2017 року по грудень 2017 року (включно) Відповідачем відшкодовані частково, внаслідок чого утворилася заборгованість у сумі 6134,85 грн. за період з січня по грудень 2017 року

За таких обставин, Публічне акціонерне товариства Укртелеком в особі Полтавської філії ПАТ Укртелеком звернулося до господарського суду Полтавської області з позовом до Управління соціального захисту населення Горішньоплавнінської міської ради Полтавської області про стягнення 6134,85 грн. заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах.

Заявою від 08.10.2018р. позивач зменшив розмір позовних вимог та просив стягнути 6039,27 грн.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію, закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії.

Статтею 19 вказаного Закону встановлено, що виключно законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв'язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов'язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Соціальні пільги на отримання телекомунікаційних послуг для ряду категорій громадян встановлено такими Законами України: Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22.10.1993 р. № 3551-XII; Про жертви нацистських переслідувань від 23.03.2000 р. № 1584-ІІІ; Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ; Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист від 24.03.1998 р. № 203/98-ВР; Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 р. № 2011-XII; Про охорону дитинства від 26.04.2001 р. № 2402-ІІІ та Про прокуратуру від 05.11.1991 р. № 1789-ХІІ.

В вище перелічених законах закріплені норми, що реалізують державні гарантії певним категоріям громадян та є нормами прямої дії: безумовний обов'язок оператора телекомунікації надавати пільги визначеним категоріям громадян кореспондує безумовний обов'язок держави в особі її органів відшкодувати такі пільги.

Таким чином, чинне законодавство України не передбачає обов'язковості укладення договору про відшкодування витрат за надані послуги зв'язку пільговим категоріям громадян, оскільки зобов'язання сторін у даній справі виникають безпосередньо із Законів України і не залежать від їх бажання.

Факт надання позивачем пільговій категорії населенню м.Горішні Плавні Полтавської області послуг зв'язку підтверджується наступними документами: Витягами із списків абонентів за формою « 2-пільга» за січень-грудень 2017 року; Скріншотами (витягами з електронної пошти), що підтверджують відправлення Позивачем списків абонентів за формою « 2-пільга» на електронну адресу Відповідачу; Актами звіряння розрахунків за формою « 3-пільга»; Довідкою щодо сум заборгованості, вказаних в актах звіряння; Супровідними листами та рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень; Виписками з банку про оплату.

Докази здійснення відповідачем оплати 6039,27 грн. заборгованості за надання телекомунікаційних послуг у період з січня по грудень 2017 року в матеріалах справи відсутні та відповідачем до матеріалів справи не залучені.

Заперечення відповідача, що викладені у відзиві на позов, спростовується викладеним вище.

При цьому, судом враховано, що неналежне фінансування заходів соціального захисту окремих категорій громадян не є підставою для звільнення відповідача від відшкодування вказаних вище витрат, понесених позивачем та не може бути підставою для звільнення від відповідальності за порушення такого зобов'язання шляхом примусового стягнення.

Крім того, судом враховано, що відповідач у відзиві зазначив, що не заперечує проти наявності заборгованості за надані послуги зв'язку у 2017 році у розмірі 3793,16 грн.

Щодо посилань відповідача, що ним проводилася звірка інформації, що міститься в Реєстрі з отриманою від Позивача інформацією, в ході якої були виявлені розбіжності, про що надсилалися звіти позивачу на електронну адресу, суд зазначає про відсутність належних доказів в підтвердження надіслання позивачу саме звітів про виявлені розбіжності, оскільки надані скріншоти не містять відомостей про зміст направлених документів та їх реквізити.

При дослідженні матеріалів справи судом з"ясовано, що позивачем при зверненні з позовом та при поданні заяви про зменшення позовних вимог враховані надані відповідачем відомості про виявлені розбіжності в розмірі наданих послуг на пільгових умовах у січні-грудні 2017 року (згідно відомостей в уточненому списку пільговиків, що наданий відповідачем супр. листом за вх. № 9346 від 08.10.2018р.).

Заперечення відповідача щодо того, що позивачем неправомірно включено у суму боргу розмір понесених витрат у грудні 2017р., зобов"язання по оплаті яких визначено у січні 2018р., судом оцінюються як необгрунтовані з огляду на визначений позивачем предмет позову - відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян за період з січня по грудень 2017 року

Згідно з ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Частиною 2, 3 ст. 80 ГПК України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обставини, що наведені відповідачем у відзиві, судом оцінюються критично у зв"язку з їх необґрунтованістю та безпідставністю.

За даних обставин, позовні вимоги про стягнення 6039,27 грн. заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах, підтвердженні належними доказами та підлягають задоволенню.

Судові витрати відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача у повному обсязі.

Керуючись статтями 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Управління соціального захисту населення Горішньоплавнівської міської ради (м. Горішні Плавні, вул. Миру, 29, Полтавська область, 39800, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Полтавської філії ПАТ "Укртелеком" (36000, м. Полтава, вул. Соборності, 33, код ЄДРПОУ ) 6 039,27 грн. основної заборгованості; 1762,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Полтавської області протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складене 18.10.2018р.

Суддя Киричук О.А.