РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.10.2018Справа № 910/9836/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., за участі секретаря судового засідання Бугаєнко Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Першого заступника керівника Київської місцевої прокуратури №1 (03150, м. Київ, вул. Антоновича 39) в інтересах держави в особі Київської міської ради (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36)

до Фізичної особи-підприємця Новохацького Валерія Яковича (03150, АДРЕСА_1)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Комунальне підприємство "Київтранспарксервіс"

про повернення земельної ділянки

за участю представників:

від прокуратури Самолюк Т.В., Бондарчук І.П.

від позивача Баранов М.С.
від відповідача від третьої особи не з'явився не з'явився
В судовому засіданні 10.10.2018, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Перший заступник керівника Київської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Київської міської ради звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Новохацького Валерія Яковича про повернення земельної ділянки.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач окрім земельної ділянки площею 925,0 кв.м, наданої йому КП "Київтранспарксервіс" згідно договору від 23.11.2016, додатково використовує земельну ділянку площею 0,15 га, що розміщена по вул. Саперно-Слобідська, 8-10 у Голосіївському районі міста Києва для розміщення паркувального майданчика без правовстановлюючих документів, передбачених ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України. Таким чином, прокуратура просить суд зобов'язати відповідача повернути Київській міській раді вказану земельну ділянку, привівши її у придатний для використання стан шляхом звільнення від паркувального майданчику та паркану.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 30.0.2018 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/9836/18, залучив до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - КП "Київтранспарксервіс" та постановив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні 05.09.2018.

20.08.2018 через загальний відділ діловодства господарського суду надійшли письмові пояснення третьої особи, у яких остання повідомляє, що 23.11.2016 між ним та ФОП Новохацьким В.Я. було укладено договір №ДНП-2016-11/07 про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування, відповідно до якого комунальне підприємство надає за плату ФОП Новохацькому В.Я. право на організацію та експлуатацію 33 місць для платного паркування транспортних засобів та 4 спеціальних місць для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять інвалідів, що розташовані на паркувальному майданчику за адресою: м. Київ, вул. Саперно-Слобідська, 8-10, в межах ІІІ територіальної зони паркування м. Києва. Також, третя особа зазначає, що КП "Київтранспарксервіс" у своїй діяльності керується виключно нормами чинного законодавства України та не порушувало інтереси Київської міської ради та Новохацького В.Я.

У судовому засіданні 05.09.2018 суд на місці ухвалив відкласти розгляд справи на 26.09.2018 у зв'язку з неявкою представника відповідача.

20.09.2018 до суду надійшла відповідь прокуратури на пояснення третьої особи, у яких прокурор зазначає, що ФОП Новохацький В.Я. порушуючи схему організації дорожнього руху на влаштування паркувального майданчику по вул. Саперно-Слобідська, 8-10 у Голосіївському районі міста Києва, що була розроблена КП "Київтранспарксервіс", затверджена Департаментом транспортної інфраструктури виконавчого органу КМР (КМДА) та погоджена Відділом УПД ГУ Національної поліції України в м. Києві, впритул від земельної ділянки, наданої йому за договором, огородив без будь-яких на те правовстановлюючих документів земельну ділянку площею 0,15 га для розміщення додаткових паркувальних місць, що підтверджується актом обстеження. Прокуратура також зауважує, що КП "Київтранспарксервіс", яке за договором має право здійснювати контроль за виконанням умов договору, Правил паркування транспортних засобів та Правил благоустрою м. Києва, а також здійснювати моніторинг та обстеження території на «Фіксованих місцях для паркування» не проводив жодної перевірки щодо фактичного виконання ФОП Новохацьким В.Я. умов договору № ДНП-2016-11/07 від 23.11.2016.

У судовому засіданні 26.09.2018 суд на місці ухвалив закрити підготовче провадження та призначити розгляд справи по суті на 10.10.2018.

У судове засідання, призначене на 10.10.2018, з'явились представники прокуратури та позивача, які підтримали позовні вимоги та надали пояснення по суті спору.

Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з'явились, письмових клопотань про відкладення розгляду справи не направляли, про причини неявки суд не повідомили, хоча про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Відповідно до ч. 2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача та відсутність відзиву на позовну заяву не перешкоджають всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників прокуратури та позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

Рішенням Київської міської ради №242/5629 від 23.06.2011 «Про встановлення місцевих податків і зборів в м. Києві» (з останніми змінами, внесеними згідно рішення Київської ради від 21.11.2017 №508/3515) затверджено перелік паркувальних майданчиків, які закріплені за КП "Київтранспарксервіс". До даного переліку включено паркувальний майданчик за адресою вул. Саперно-Слобідська, 8-10, загальною площею 925,0 кв.м.

23 листопада 2016 року між Комунальним підприємством "Київтранспарксервіс" (надалі - сторона-1, третя особа) та Фізичною особою-підприємцем Новохацьким Валерієм Яковичем (надалі - сторона-2, відповідач) було укладено договір №ДНП-2016-11/07 про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування (надалі - договір), за умовами якого сторона-1 надає за плату стороні-2 право на організацію та експлуатацію 33 місць для платного паркування транспортних засобів та 4 спеціальних місць для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять інвалідів, що розташовані на паркувальному майданчику за адресою: м. Київ, вул. Саперно-Слобідська, 8-10, в межах ІІІ територіальної зони паркування м. Києва, а також здійснення розрахунків з юридичними та фізичними особами за паркування їхнього автотранспорту (п.1.1. договору).

Відповідно до п. 1.2. договору під «Фіксованими місцями для паркування» в цьому договорі визначено експлуатацію 33 місць для платного паркування транспортних засобів та 4 спеціальних місць для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять інвалідів, що розташовані на паркувальному майданчику за адресою: м. Київ, вул. Саперно-Слобідська, 8-10, в межах ІІІ територіальної зони паркування м. Києва.

Згідно п. 1.3. договору «Фіксовані місця для паркування» вважаються переданими в експлуатацію сторони-2 з моменту набрання чинності договору.

Пунктом 2.1. договору передбачено, що сторона-1 здійснює контроль за виконанням умов цього договору, а також за дотримання стороною-2 Правил паркування транспортних засобів, затверджених Постановою КМУ від 03.12.2009 №1342, та Правил благоустрою м. Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 №1051/1051, на «Фіксованих місцях для паркування». Здійснює моніторинг та обстеження території «Фіксованих місцях для паркування». Виявлення за результатами моніторингу та обстеження території «Фіксованих місцях для паркування» кількості автомобілів, які не відповідають схемі ОДР, є підставою для внесення змін до схеми до ОДР шляхом збільшення кількості автомобілів (п. 2.1.2). Розробляє схему організації дорожнього руху за адресою, зазначеною в п. 1.1. договору (2.1.3.).

При цьому, п. 2.2. передбачено, що сторона-2 здійснює експлуатацію «Фіксованих місць для паркування» згідно з вимогами чинного законодавства України, в тому числі правилами паркування, у відповідності до умов цього договору, схеми організації дорожнього руху, виключно за цільовим призначенням (п. 2.2.3) та зобов'язується облаштовувати та експлуатувати не більшу кількість місць для паркування транспортних засобів, ніж передбачено умовами договору (п. 2.2.5).

Відповідно до п. 6.1. договору це договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту погодження схеми ОДР та затвердження в Департаменті транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) і діє до 31 грудня 2019 року.

Зміни у цей договір (за винятком випадку, передбаченому пунктом 3.6) можуть бути внесені тільки за домовленістю сторін, які оформлюються додатковою угодою до цього договору, яка набирає законної чинності з моменту належного оформлення і підписання сторонами, якщо інше не встановлено у самій додатковій угоді (п. 6.4. договору).

01 лютого 2017 року сторони підписали додаткову угоди № 1 до договору, якою домовились вважати договір таким що набрав чинності з 01.03.2017 і діє до 31.12.2019.

З матеріалів справи вбачається, що 30.01.2017 КП "Київтранспарксервіс" було розроблено схему організації дорожнього руху на влаштування паркувального майданчику по вул. Саперно-Слобідська, 8-10, у Голосіївському районі міста Києва, яка в свою чергу була погоджена Відділом УПД ГУ Національної поліції України в м. Києві та затверджена Департаментом транспортної інфраструктури виконавчого органу КМР (КМДА).

09 липня 2018 року під час обстеження земельної ділянки за адресою: м. Київ, вул. Саперно-Слобідська (кадастровий номер :82:101:0041) у Голосіївському районі м. Києва Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) був складений Акт №18-1005-01, яким встановлено, що земельна ділянка площею 0,24 га по вул. Саперно-Слобідська, 8-10 заасфальтована, огороджена парканом та використовується ФОП Новохацьким В.Я. під розміщення майданчика для паркування автомобілів. Тобто, за результатами перевірки вбачаються ознаки самовільного зайняття ФОП Новохацьким В.Я. земельної ділянки площею приблизно 0,15 га.

За твердженням прокуратури, спір у справі виник внаслідок порушення відповідачем вимог земельного законодавства, яке полягає у використанні ФОП Новохацьким В.Я. земельної ділянки площею 0,15 га під розміщення майданчика для паркування автомобілів без правовстановлюючих документів, що стало наслідком звернення з позовом до суду про зобов'язання відповідача повернути земельну ділянку площею 0,15 га, привівши її у придатний для використання стан.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно з ст. 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (ст. 126 Земельного кодексу України).

Пунктом 3.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 17.05.2011 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" встановлено, що відповідно до вимог чинного законодавства обов'язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність таких документів може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки. Разом з тим, у вирішенні питання про застосування відповідальності за самовільне зайняття земельної ділянки господарським судам необхідно враховувати, що саме по собі встановлення судом наявності фактичного користування земельною ділянкою без документів, що посвідчують права на неї, не є достатньою підставою для кваліфікації такого використання земельної ділянки як самовільного її зайняття. Господарським судам у вирішенні таких спорів необхідно досліджувати, чи передбачено спеціальним законом отримання правовстановлюючих документів на земельну ділянку для розміщення певних об'єктів, причини відсутності таких документів у особи, що використовує земельну ділянку, наявність у особи права на отримання земельної ділянки у власність чи в користування, вжиття нею заходів до оформлення права на земельну ділянку тощо.

Отже, чинним законодавством передбачено, що для виникнення права користування чи права оренди на земельну ділянку необхідна наявність волевиявлення органу, який здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади щодо регулювання земельних відносин, що виражається у прийнятті рішення на відповідній сесії і в подальшому надає можливість на складання правовстановлюючих документів на землю.

Таким чином, обов'язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність таких документів свідчить про самовільне зайняття земельної ділянки.

Аналогічну правову позицію висловлено у постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі 918/633/16.

Згідно ст.1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" під самовільним зайняттям земельної ділянки слід розуміти будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Відповідно до ст.212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Тобто, для задоволення позову про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки прокурором та позивачем повинно бути доведено належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України факт використання відповідачем певної земельної ділянки без документів, що посвідчують права на неї, з урахуванням причин відсутності таких документів.

Як встановлено судом, рішенням Київської міської ради "Про вдосконалення паркування автотранспорту у м. Києві" №930/1591 від 26.06.2007 КП "Київтранспарксервіс" визначено єдиним оператором з паркування транспортних засобів, стягнення паркувального збору та виготовлення єдиних абонементних талонів з паркування автомобільного транспорту.

Відповідно до рішення Київської міської ради "Про правила благоустрою м. Києва" №1051/1051 від 25.12.2008 експлуатація паркувальних майданчиків здійснюється лише оператором або контрагентами, які уклали з операторами відповідні договори.

Згідно п.17.2 Правил благоустрою міста Києва паркування транспортних засобів - тимчасова стоянка транспортних засобів у відведених або спеціально обладнаних місцях для паркування автотранспорту без відповідальності за збереження транспортного засобу або з такою відповідальністю, якщо можливе оснащення місць для паркування необхідним обладнанням.

Пунктами 17.3.1-17.3.2 вказаних Правил передбачено, що платні місця для паркування транспортних засобів (майданчики для платного паркування) призначені для тимчасової стоянки транспортного засобу зі стягненням плати за паркування у відведених або спеціально обладнаних місцях без відповідальності за збереження транспортного засобу або з такою відповідальністю, якщо можливе оснащення місця для паркування транспортних засобів необхідним обладнанням. Організація та експлуатація місць платного паркування транспортних засобів здійснюється лише оператором або підприємствами, з якими оператор уклав відповідний договір. Особливі умови користування земельними ділянками, на яких розташовані спеціально обладнані та відведені місця, полягають в розробці та погодженні в установленому цими Правилами порядку схем організації дорожнього руху, згідно з якими у оператора виникає право надання платних послуг паркування транспортних засобів та не потребує розроблення проектів відведення цих земельних ділянок. На таких земельних ділянках оператор не має права здійснювати будь-яку діяльність, окрім надання платних послуг з паркування транспортних засобів та обладнання таких місць, що полягає у запровадженні інноваційних технологій (сучасних систем паркування), нанесенні дорожньої розмітки, встановленні відповідних дорожніх знаків, огорожі та інших елементів благоустрою, у порядку визначеному цими Правилами. Допускається відсутність дорожньої розмітки в залежності від погодних умов, бруду тощо при наявності установлених відповідних за змістом дорожніх знаків, що позначають межі та спосіб поставлення транспортного засобу на стоянку.

Отже, Київською міською радою визначено спеціальний порядок розміщення паркувальних майданчиків на земельних ділянках комунальної власності.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Київської міської ради від 23.06.2011 №242/5629 "Про встановлення місцевих податків і зборів в м. Києві" (з останніми змінами, внесеними згідно рішення Київської ради від 21.11.2017 №508/3515) затверджено перелік паркувальних майданчиків, які закріплені за КП "Київтранспарксервіс", в тому числі паркувальний майданчик за адресою вул. Саперно-Слобідська, 8-10, загальною площею 925,0 кв.м. (37 машиномісць).

Договором №ДНП-2016-11/07 про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування від 23.11.2016 КП "Київтранспарксервіс" надало відповідачу право на організацію та експлуатацію 33 місць для платного паркування транспортних засобів та 4 спеціальних місць для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять інвалідів, що розташовані на паркувальному майданчику за адресою: м. Київ, вул. Саперно-Слобідська, 8-10, в межах ІІІ територіальної зони паркування м. Києва.

За умовами п. 2.2.5 договору відповідач зобов'язується облаштовувати та експлуатувати не більшу кількість місць для паркування транспортних засобів, ніж передбачено умовами договору.

Відповідно до ст. 189 Земельного кодексу України, ст. 20 Закону України "Про охорону земель" самоврядний контроль за використанням та охороною земель здійснюється сільськими, селищними, міськими, районними та обласними радами.

Повноваження щодо здійснення самоврядного контролю за додержанням земельного законодавства, використанням та охороною земель в м. Києві відповідно до рішення Київської міської ради від 25.09.2003 №16/890 "Про Порядок здійснення самоврядного контролю за використанням і охороною земель у м. Києві" покладено на Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Так, судом встановлено, що в межах повноважень, визначених вищевказаним рішенням Київської міської ради та на підставі запиту Київської місцевої прокуратури №1, Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) було здійснено перевірку та складено акт обстеження земельної ділянки №18-1005-01 від 09.07.2018.

За результатами проведеного обстеження було встановлено, що на частині ділянки по вул. Саперно-Слобідська (кадастровий номер :82:101:0041), приблизною площею 0,24 га, розміщено асфальтований огороджений майданчик для паркування автомобілів. При цьому, згідно договору №ДНП-2016-11/07 від 23.11.2016 площа паркувального майданчика складає 925 кв.м. на 37 машиномісць, тобто, існують ознаки самовільного зайняття ФОП Новохацьким В.Я. земельної ділянки площею 0,15 га.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Виходячи з вищенаведеного, суд приймає наявний у матеріалах справи акт Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №18-1005-01 від 09.07.2018 як належний та допустимий у розумінні ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України доказ щодо самовільного зайняття ФОП Новохацьким В.Я. земельної ділянки площею 0,15 га, яка розміщена по вул. Саперно-Слобідська, 8-10 у Голосіївському районі міста Києва.

При цьому, судом також прийнято до уваги, що згідно договору про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування, відповідачу було надано право на організацію та експлуатацію лише 33 місць для платного паркування транспортних засобів та 4 спеціальних місць для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять інвалідів, що розташовані на паркувальному майданчику за адресою: м. Київ, вул. Саперно-Слобідська, 8-10, в межах ІІІ територіальної зони паркування м. Києва.

Доказів наявності у відповідача права на займання спірної земельної ділянки та розміщення на останній паркувального майданчика матеріали справи не містять.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідач під час розгляду справи не надав відзиву на позовну заяву, а також жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги або підтверджували право відповідача на зайняття вищевказаної земельної ділянки площею 0,15 га.

Таким чином, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, суд дійшов висновку щодо доведеності обставин самовільного зайняття відповідачем спірної земельної ділянки та наявності підстав для застосування наслідків вказаний дій, що передбачені ст.212 Земельного кодексу України, у зв'язку з чим позовні вимоги Київської місцевої прокуратури №1 про зобов'язання повернути земельну ділянку, привівши її у придатний для використання стан, підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 236- 239, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зобов'язати Фізичну особу-підприємця Новохацького Валерія Яковича (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) повернути Київській міській раді (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 36; ідентифікаційний код 22883141) земельну ділянку площею 0,15 га, що розташована по вул. Саперно-Слобідська, 8-10 у Голосіївському районі міста Києва впритул до земельної ділянки, яка передана КП "Київтранспарксервіс" на підставі рішення Київської міської ради від 23.06.2011 №242/5629, привівши земельну ділянку у придатний для використання стан шляхом звільнення від паркувального майданчику та паркану.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Новохацького Валерія Яковича (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Прокуратури міста Києва (03150, м. Київ, вул. Предславинська, буд. 45/9; ідентифікаційний код 02910019, ДКСУ м. Києва, МФО 820172, п/р 1062, код класифікації видатків бюджету - 2800) судовий збір у розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

4. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 12.10.2018.

Суддя Пукшин Л.Г.