ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09 жовтня 2018 р. Справа № 903/562/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рембудуправління-Вишків-АТ"

до відповідача: Управління капітального будівництва Волинської облдержадміністрації

про стягнення 4 206,58 грн.

Суддя Шум М.С.

Секретар с/з Кобись Є.О.

Представники сторін: н/з

Встановив: Товариство з обмеженою відповідальністю "Рембудуправління-Вишків-АТ" просить стягнути з Управління капітального будівництва Волинської облдержадміністрації 4422,29 грн., з них 3509,42 грн. - інфляційні втрати, 912,87 грн. - 3% річних за період прострочення оплати заборгованості з 01.01.2017р. по 01.07.2018р.

Позов обґрунтований невиконанням відповідачем договору №176111 від 10.07.2012р..

Ухвалою суду від 14.08.2018р. відкрито провадження у справі підготовче засідання призначено на 18.09.2018р.

31.08.2018р. на адресу суду від відповідача надійшов відзив.

17.09.2018р. на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

Протокольною ухвалою від 18.09.2018р. суд постановив розгляд справи по суті відкласти.

17.09.2018р. від позивача надійшла заява №152 про зменшення позовних вимог, зокрема, просить суд стягнути 4 206,58 грн., з яких: 3 447,00 грн. інфляційних втрат та 759,58 грн. 3% річних.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Враховуючи те, що вищезазначені дії позивача не суперечать законодавству та не порушують права і охоронювані законом інтереси інших осіб, суд приймає заяву позивача про зменшення позовних вимог до розгляду.

Оскільки зменшення позовних вимог, прийняте господарським судом, то спір вирішується, виходячи із нової ціни позову 4 206,58 - грн

В судове засідання 09.10.2018р. представники сторін не з'явилися, водночас, від відповідача надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Стаття 202 ГПК України передбачає, що суд може розглядати справу за відсутності учасника справи, якщо його було належно повідомлено, проте, він не повідомив про причин неявки або така неявка є повторною.

З врахуванням належного повідомлення про час та місце проведення судового розгляду усіх учасників судового процесу, судом забезпечено учасникам судового процесу рівні процесуальні можливості у захисті їхніх процесуальних прав і законних інтересів, у наданні доказів та здійсненні інших процесуальних прав, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників позивача, відповідача та за наявними у справі матеріалами.

Визнавши зібрані докази достатніми для розгляду справи по суті та дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

в с т а н о в и в:

Рішенням господарського суду Волинської області від 03.04.2014р. позовні вимоги приватного акціонерного товариства "Рембудуправління - Вишків - АТ" задоволено повністю. Вирішено стягнути з Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Волинської обласної державної адміністрації на користь приватного акціонерного товариства "Рембудуправління - Вишків - АТ" 20 286 грн. заборгованості та 1 827 грн. в повернення витрат по сплаті судового збору.

15.04.2014 року виданий наказ про примусове виконання рішення № 903/264/14-1.

Водночас, відповідач вчасно наказ суду про примусове виконання рішення від 15.04.2014р. за № 903/264/14-1 не виконав.

Факт виконання наказу відповідачем про примусове виконання рішення суду від 15.04.2014р. за № 903/264/14-1 на суму 20 286,00 грн. підтверджується платіжним дорученням №2 від 24.04.2018р.

Згідно п. 9 оглядового листа ВГСУ від 29.04.2013 року № 01-06/767/2013 наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми.

Позивач просить стягнути з відповідача 3 447,00 грн. інфляційних втрат та 759,58 грн. 3% річних. за період з 01.01.2017 року по 01.04.2018 року.

Перевіривши доданий позивачем до позовної заяви розрахунок інфляційних нарахувань за допомогою комплексної системи інформаційно-правового забезпечення "ЛІГА:ЗАКОН ЕЛІТ", суд дійшов висновку про правомірність їх нарахування., а отже і до стягнення з відповідача в сумі - 3 447,00 грн.

Щодо стягнення 3% річних суд зазначає наступне.

Згідно п. 1.10 постанови Пленуму ВГС України № 14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю. Тому у випадках порушення грошового зобов'язання суди не повинні приймати доводи боржника з посилання на неможливість виконання грошового зобов'язання через відсутність необхідних коштів або на відсутність вини.

Нарахування позивачем 3% річних в сумі 759,58 грн. є підставною та відповідно підлягає до стягнення з відповідача.

Доводи відповідача щодо неможливості вчасного виконання зобов'язання за договором підряду від 10.10.2012 року №176111 у зв'язку з відсутністю бюджетних коштів для фінансування послуг, наданих позивачем, судом не приймаються, оскільки на підставі ч. 2 ст. 617 ЦК України, ч. 2 ст. 218 ГК України та рішення Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 р. відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність боржника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість , достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оскільки спір до суду доведено з вини відповідача, судові витрати в порядку ст. 129 ГПК України слід покласти на нього .

Керуючись ст.ст. 129, 238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

вирішив:

1. Позов задоволити .

2. Стягнути з Управління капітального будівництва Волинської обласної державної адміністрації (43027, м. Луцьк, Київський майдан, 9, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рембудуправління-Вишків-АТ" (43006, м.Луцьк, вул. Заньковецької, 88, ) 4 206,58 грн., з яких: 3 447,00 грн. - інфляційних втрат, 759,58 грн. - 3% річних та 1 762,00 грн. витрат по сплаті судового збору .

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст.ст. 253, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається до апеляційного господарського суду, у межах апеляційного округу якого знаходиться місцевий господарський суд, протягом 20 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено

16.10.2018

Суддя М. С. Шум