ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" жовтня 2018 р. м. Київ Справа № 911/1300/18

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., при секретарі судового засідання Брунько А.І., розглянувши за правилами загального позовного провадження матеріали справи за позовом Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" до Управління житлово-комунального господарства "Біличі" про стягнення 557974,82 грн

за участю представників сторін:

від позивача: Гарматін К.В. - довіреність від 28.09.2018 вих. № 470;

від відповідача: не прибув

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" (далі - позивач) подало до суду позов про стягнення з Управління житлово-комунального господарства "Біличі" (далі - відповідач) 557974,82 грн, з яких: 462961,34 грн основної заборгованісті, 5930,52 грн 3% річних, 17330,63 грн інфляційних втрат, 48604,26 грн пені та 23148,07 грн штрафу.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору № 04397/2-08 на приймання стічних вод через приєднані мережі від 02.06.2004 в частині несвоєчасної сплати боргу за отримані послуги з водовідведення за період з 01.02.2017 по 28.02.2018.

Ухвалою від 18.06.2018 господарський суд відкрив провадження у справі та призначив підготовче засідання для її розгляду на 19.07.2018.

Ухвалою від 19.07.2018 господарський суд продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів та відклав підготовче засідання на 13.09.2018

Ухвалою від 13.09.2018 господарський суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 11.10.2018.

Представник позивача в засіданні суду позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався.

При цьому щодо неприбуття в засідання суду представника відповідача, господарський суд приймає до уваги таке.

Як вбачається із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за № , станом на час розгляду справи в суді Управління житлово-комунального господарства "Біличі" зареєстроване за адресою: 08298, Київська обл., м. Ірпінь, смт. Коцюбинське, вул. Меблева, будинок 11-А.

Відповідно до вимог п. 10 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі містяться відомості щодо юридичної особи, у тому числі її місцезнаходження.

За ч. 1 ст. 10 вищевказаного Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не змінював своєї юридичної адреси, і адреса відповідача, на яку направлялися ухвали Господарського суду Київської області від 18.06.2018, 19.07.2018 та 13.09.2018, відповідає адресі, вказаній у витязі з ЄДР.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає, що відповідача було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи, проте своїм правом приймати участь в судовому засіданні останній не скористався.

Враховуючи, що ухвали суду були надіслані відповідачу за належною адресою, зважаючи, що явка представників сторін в судове засідання обов'язковою не визнавалася, клопотань про відкладення розгляду справи та повідомлень суду щодо поважності причин відсутності представника відповідача в судовому засіданні до суду не надходило, при цьому надання письмового відзиву є правом відповідача, а не його обов'язком, господарський суд вважає, що неявка відповідача, повідомленого належним чином, не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріали справи докази, які є достатніми для ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

02.06.2004 між Відкритим акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Київводоканал" (правонаступник - Публічне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" перейменоване в подальшому на Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал") (постачальник) та Управлінням житлово-комунального господарства "Біличі" (абонент) був укладений договір № 04397/2-08 на приймання стічних вод через приєднані мережі (далі - договір).

Згідно з додатковою угодою від 24.01.2014 до договору № 04397/2-08 від 02.06.2004 було внесено зміни.

Відповідно до умов договору, постачальник зобов'язувався надавати абоненту послуги з постачання питної води та приймання від нього стічних вод у міську каналізаційну мережу, а абонент зобов'язувався здійснювати своєчасну оплату наданих йому постачальником послуг на умовах цього договору, дотримуватися порядку користування питною водою з комунальних водопроводів і приймання стічних вод, що встановлені Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України № 65 від 01.07.1994 р., зареєстрованих в Міністерстві юстиції 22.07.1994 р. за № 165/374 (в подальшому Правила користування), Правилами приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 37 від 19.02.2002 р., зареєстрованих в Міністерстві юстиції 26.04.2002 р. за № 403/6691 (в подальшому Правила приймання), а також дотримуватися норм, визначених іншими нормативними актами, що регулюють правовідносини, які виникають за цим договором.

За умовами договору (в редакції змін, внесених згідно з додатковою угодою) передбачено, що облік поставленої води та кількість прийнятих стоків здійснюється за показаннями засобу обліку, зареєстрованого у постачальника. У випадку наявності у абонента декількох засобів обліку, облік прийнятих стоків здійснюється з урахуванням показів всіх засобів обліку, зареєстрованих за абонентом. В інших випадках кількість стічних вод, які надходять у міську каналізаційну мережу, визначається за кількістю води, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання, згідно з показаннями засобів обліку води, зареєстрованих у постачальника та/або іншими способами визначення об'ємів стоків у відповідності до Правил користування, Правил приймання та Місцевих правил приймання (п.п. 2.1.1 п. 2.1 договору).

У відповідності з пп. 2.1.2 п. 2.1 договору зняття показань з водолічильника (-ків) здійснюється, як правило, щомісячно представником постачальника у присутності представника абонента у строки згідно з графіком обслуговування постачальника. В разі, якщо абонент не забезпечить присутності свого представника для зняття показань, дані, що зняті постачальником є підставою для виставлення платіжних документів на оплату наданих послуг (пп. 2.1.4 п. 2.1 договору).

Згідно з пп. 2.1.6 п. 2.1 договору (в редакції змін, внесених згідно з додатковою угодою) облікові дані абонента щодо кількості та вартості спожитих ним послуг підлягають обов'язковому звірянню у постачальника. Абонент щоквартально, не пізніше 10-го числа наступного за звітним кварталом місяця та в інші строки (за письмовою вимогою постачальника) направляє до останнього письмовий звіт по обсягам наданих послуг (за встановленою постачальником формою) та проводить з постачальником звіряння обсягів наданих послуг у відповідному обліковому періоді, а також звіряння по проведених розрахунках за надані послуги. Для проведення звіряння абонент направляє свого представника до постачальника із необхідними для цього обліковими та бухгалтерськими документами. Звіряння вважається проведеним з моменту отримання постачальником підписаного повноважними особами акту звіряння розрахунків. В разі невиконання абонентом цього пункту договору, облікові дані постачальника щодо кількості та вартості наданих послуг та проведених абонентом розрахунків вважаються безумовно погодженими абонентом.

Відповідно до з пп. 2.2.1 - 2.2.4 п. 2.2 договору постачальник щомісячно направляє до банківської установи абонента платіжні документи (в електронному вигляді дебетові повідомлення, вимоги-доручення тощо) для оплати за поставлену воду та прийняті стічні води відповідно до встановлених тарифів. Тарифи на послуги з водопостачання та водовідведення встановлюються уповноваженими органами відповідно із чинним законодавством та не підлягають узгодженню сторонами. В разі зміни тарифів у період дії цього договору постачальник доводить абоненту нові тарифи у платіжних документах без внесення додаткових змін до цього договору стосовно строків їх введення та розмірів.

У платіжних документах зазначаються вартість та кількість наданих послуг за відповідний період, а також розмір діючих тарифів. Оплата вартості послуг здійснюється абонентом щомісячно у безготівковій формі у десятиденний термін з дня направлення постачальником платіжного документу до банківської установи абонента. За згодою постачальника оплата може здійснюватися іншими способами, що не суперечать чинному законодавству України. В разі утворення боргу, оплата, що надходить від абонента першочергово зараховується постачальником в погашення боргу.

В разі неотримання від постачальника поточного щомісячного платіжного документу, абонент здійснює оплату вартості наданих йому послуг, не пізніше 5-го числа наступного місяця, платіжним дорученням, виходячи з діючого тарифу та фактичної кількості спожитих послуг.

Підпунктом 2.2.5 п. 2.2 договору передбачено, що у разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг абонент зобов'язаний у десятиденний термін з дня направлення постачальником платіжного документу до банківської установи абонента, письмово повідомити про це постачальника та у цей же термін направити представника з обґрунтовуючими документами для проведення звіряння та підписання акту. В іншому випадку відмова абонента оплатити платіжний документ постачальника вважатиметься безпідставною.

У відповідності до п.п. 7.1, 7.2 договору останній діє протягом всього часу надання послуг до моменту його розірвання. Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами. Договір може бути розірвано лише за згодою сторін або у судовому порядку.

Матеріалами справи підтверджено, що на виконання умов договору позивач за період з лютого 2017 по лютий 2018 років надав відповідачу послуги з водовідведення (приймання стічних вод) на загальну суму 1777221,73 грн, що підтверджується актами про зняття показань з приладу обліку за вищевказаний період, копії яких долучено до матеріалів справи.

Також в матеріалах справи міститься реєстр платіжних повідомлень, що надсилались позивачем до банківської установи відповідача за спірний період.

Частина 1 статті 530 ЦК України визначає, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як стверджує позивач, відповідачем було лише частково виконано свій обов'язок з оплати послуг з приймання стічних вод на суму 1314260,39 грн, внаслідок чого станом на час прийняття рішення у даній справі, за відповідачем обліковується заборгованість за надані йому послуги з приймання стічних вод у сумі 462961,34 грн.

В процесі розгляду справи суд дослідив подані позивачем до справи копії банківських виписок та встановив, що з долучених позивачем до позовних матеріалів доказів, за період з лютого 2017 по лютий 2018 років документально підтвердженою сумою здійснених відповідачем оплат в рахунок погашення боргу по договору № 04397/2-08 від 02.06.2004 є їх сума у розмірі 1136223,27 грн, проти заявленої позивачем 1314260,39 грн.

Так, у лютому 2017 року відповідачем було проведено оплати з призначенням платежу "оплата за воду та каналізацію за січень 2017 р. згідно договору № 04397/2-08 від 02.06.2004" на загальну суму 152000,00 грн (03.02.2017 - 2500,00 грн, 08.02.2017 - 10000,00 грн, 09.02.2017 - 5000,00 грн, 10.02.2017 - 10000,00 грн, 13.02.2017 - 10000,00 грн, 14.02.2017 - 10000,00 грн, 15.02.2017 - 10000,00 грн, 16.02.2017 - 10000,00 грн, 17.02.2017 - 10000,00 грн, 20.02.2017 - 10000,00 грн, 21.02.2017 - 10000,00 грн, 22.02.2017 - 10000,00 грн, 23.02.2017 - 10000,00 грн, 27.02.2017 - 34500,00 грн).

У березні 2017 року відповідачем було проведено оплати з призначенням платежу "оплата за воду та каналізацію за лютий 2017 р. згідно договору № 04397/2-08 від 02.06.2004" на загальну суму 155000,00 грн (01.03.2017 - 10000,00 грн, 02.03.2017 - 10000,00 грн, 03.03.2017 - 10000,00 грн, 06.03.2017 - 10000,00 грн, 07.03.2017 - 10000,00 грн, 09.03.2017 - 10000,00 грн, 10.03.2017 - 10000,00 грн, 13.03.2017 - 10000,00 грн, 14.03.2017 - 2500,00 грн, 14.03.2017 - 7500,00 грн, 15.03.2017 - 10000,00 грн, 20.03.2017 - 10000,00 грн, 27.03.2017 - 10000,00 грн, 28.03.2017 - 10000,00 грн, 30.03.2017 - 15000,00 грн, 30.03.2017 - 10000,00 грн).

У квітні та травні 2017 року відповідачем було проведено оплати з призначенням платежу "оплата за воду та каналізацію за березень 2017 р. згідно договору № 04397/2-08 від 02.06.2004" на загальну суму 94000,00 грн (04.04.2017 - 10000,00 грн, 04.04.2017 - 10000,00 грн, 06.04.2017 - 10000,00 грн, 10.04.2017 - 10000,00 грн, 11.04.2017 - 10000,00 грн, 12.04.2017 - 10000,00 грн, 18.04.2017 - 10000,00 грн, 19.04.2017 - 10000,00 грн, 20.04.2017 - 10000,00 грн, 04.05.2017 - 1900,00 грн, 05.05.2017 - 2100,00 грн).

У травні 2017 року відповідачем було проведено оплати з призначенням платежу "оплата за воду та каналізацію за квітень 2017 р. згідно договору № 04397/2-08 від 02.06.2004" на загальну суму 102000,00 грн (10.05.2017 - 10000,00 грн, 11.05.2017 - 10000,00 грн, 12.05.2017 - 3000,00 грн, 25.05.2017 - 15000,00 грн, 26.05.2017 - 10000,00 грн, 26.05.2017 - 11000,00 грн, 29.05.2017 - 17000,00 грн, 30.05.2017 - 10000,00 грн, 30.05.2017 - 16000,00 грн).

У липні 2017 року відповідачем було проведено оплати з призначенням платежу "оплата за послуги з приймання стічних вод за травень 2017 р. згідно договору № 04397/2-08 від 02.06.2004" на загальну суму 40000,00 грн (24.07.2017 - 10000,00 грн, 25.07.2017 - 10000,00 грн, 27.07.2017 - 10000,00 грн, 31.07.2017 - 10000,00 грн).

У липні та серпні 2017 року відповідачем було проведено оплати з призначенням платежу "оплата за послуги з приймання стічних вод за червень 2017 р. згідно договору № 04397/2-08 від 02.06.2004" на загальну суму 150811,49 грн (17.07.2017 - 3000,00 грн, 28.08.2017 - 80000,00 грн, 29.08.2017 - 67811,49 грн).

У серпні 2017 року відповідачем було проведено лише одну оплату з призначенням платежу "оплата за послуги з приймання стічних вод за липень 2017 р. згідно договору № 04397/2-08 від 02.06.2004" на суму 124411,78 грн (01.08.2017).

У грудні 2017 року відповідачем було проведено лише одну оплату з призначенням платежу "оплата за послуги з приймання стічних вод за листопад 2017 р. згідно договору № 04397/2-08 від 02.06.2004" на суму 138000,00 грн (28.12.2017).

У січні 2018 року відповідачем було проведено оплати з призначенням платежу "оплата за послуги з приймання стічних вод за жовтень 2017 р. згідно договору № 04397/2-08 від 02.06.2004" на загальну суму 130000,00 грн (03.01.2018 - 50000,00 грн, 04.01.2018 - 20000,00 грн, 11.01.2018 - 60000,00 грн).

31.01.2018 відповідачем було проведено розрахунок у розмірі 20000,00 грн з призначенням платежу "оплата заборгованості послуги з приймання стічних вод за 2017 р. згідно договору № 04397/2-08 від 02.06.2004".

28.02.2018 відповідачем було проведено розрахунок у розмірі 30000,00 грн з призначенням платежу "оплата за послуги з приймання стічних вод за лютий 2018 р. згідно договору № 04397/2-08 від 02.06.2004".

Таким чином, суд встановив, що станом на час розгляду справи в суді, документально підтверджений розмір заборгованості відповідача перед позивачем складає 640998,46 грн (1777221,73 грн (сума наданих послуг) - 1136223,27 грн (152000,00 + 155000,00 + 94000,00 + 102000,00 + 40000,00 + 150811,49 + 124411,78 + 130000,00 + 138000,00 + 20000,00 + 30000,00) (сума оплат)).

При чому за лютий та березень 2017 року у відповідача відсутні прострочені зобов'язання в оплаті наданих послуг. Борг існує за зобов'язаннями квітня - грудня 2017 року, січня, лютого 2018 року.

Частиною 1 ст. 193 ГК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Положення аналогічного змісту міститься в ст. 526 ЦК України.

Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Порушенням зобов'язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З огляду на викладене та враховуючи, що позивач в процесі розгляду справи, з урахуванням встановлених судом обставин, не здійснив перерахунок суми боргу та не уточнив позовні вимоги в цій частині, господарський суд задовольняє вимогу про стягнення з відповідача 462961,34 грн основної заборгованості, яка виникла у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов'язань, визначених умовами договору № 04397/2-08 від 02.06.2004, оскільки стягнення заборгованості у зменшеному розмірі є правом позивача.

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Враховуючи, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача 48604,26 грн пені та 23148,07 штрафу, слід зазначити, що пенею є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).

Частиною 2 статті 343 ГК України передбачено, що розмір пені за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Приписами п. 4.2 договору унормовано, що у разі порушення строків виконання зобов'язання по оплаті за надані послуги, абонент сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу. Нархування пені припиняється через один рік від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Так, згідно з розрахунку позивача, здійсненого з урахуванням проведених відповідачем плат, сума пені нарахована позивачем в розрізі кожного місяця надання послуг окремо, за виключенням зобов'язань за лютий, брезень, серпень, грудень 2017 року та січень 2018 року.

Суд перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені за прострочення оплати відповідачем наданих послуг (в межах визначених позивачем періодів) встановив, що при розрахунку пені позивачем було неправильно визначено як початок періоду нарахування боргових зобов'язань (по місяцях за надані послуги у лютому - квітні, червні, листопаді - грудні 2017 року, січні 2018 року), а саме без врахування приписів ч. 5 ст. 254 ЦК України, так і суми заборгованості, на які необхідно здійснювати нарахування штрафних санкцій.

Так, здійснивши перерахунок пені за визначений позивачем у розрахунку період її нарахування, застосовуючи подвійну облікову ставку НБУ, яка діяла в період прострочення грошового зобов'язання, та враховуючи порядок зарахування коштів, визначений пп. 2.2.2 п. 2.1 договору, за умовами якого у разі утворення боргу, оплата, що надходить від відповідача першочергово зараховується позивачем в погашення заборгованості за минулі період незалежно від призначення здійсненого відповідачем платежу, суд встановив, що обгрунтовано заявлено позивачем до стягнення з відповідача сума пені складає 46044,89 грн, тому у стягненні 2559,37 грн пені суд відмовляє позивачу за безпідставністю її нарахування.

При розрахунку суми пені суд виходив з того, що з урахуванням вищенаведеного:

- за зобов'язаннями квітня 2017 року просточена сума боргу за період з 04.05.2017 по 04.05.2017 склала 24821,37 грн (пеня - 17,68 грн), з 05.05.2017 по 09.05.2017 - 22721,37 грн (пеня - 80,93 грн), з 10.05.2017 по 10.05.2017 - 12721,37 грн (пеня - 9,06 грн), з 11.05.2017 по 11.05.2017 - 2721,37 грн (пеня - 1,94 грн);

- за зобов'язаннями травня 2017 року просточена сума боргу за період з 27.05.2017 по 28.05.2017 склала 90380,27 грн (пеня - 123,81 грн), з 29.05.2017 по 29.05.2017 - 73380,27 грн (пеня - 50,26 грн), з 30.05.2017 по 16.07.2017 - 47380,27 грн (пеня - 1557,71 грн), з 17.07.2017 по 23.07.2017 - 44380,27 грн (пеня - 25,53 грн); з 24.07.2017 по 24.07.2017 - 34380,27 грн (пеня - 23,55 грн), з 25.07.2017 по 26.07.2017 - 24380,27 грн (пеня - 33,40 грн), з 27.07.2017 по 30.07.2017 - 14380,27 грн (пеня - 39,40 грн), з 31.07.2017 по 31.07.2017 - 4380,27 грн (пеня - 3,00 грн);

- за зобов'язаннями червня 2017 року просточена сума боргу за період з 04.07.2017 по 31.07.2017 склала 147811,49 грн (пеня - 2834,74 грн), з 01.08.2017 по 27.08.2017 - 27779,98 грн (пеня - 513,74 грн);

- за зобов'язаннями липня 2017 року просточена сума боргу за період з 29.07.2017 по 27.08.2017 склала 124411,78 грн (пеня - 2556,41 грн), з 28.08.2017 по 28.08.2017 - 72191,76 грн (пеня - 49,45 грн), з 29.08.2017 по 27.12.2017 - 4380,27 грн (пеня - 381,02 грн);

- за зобов'язаннями вересня 2017 року просточена сума боргу за період з 29.09.2017 по 02.01.2018 склала 132669,60 грн (пеня - 9355,93 грн), з 03.01.2018 по 03.01.2018 - 96645,12 грн (пеня - 76,79 грн), з 04.01.2018 по 10.01.2018 - 76645,12 грн (пеня - 426,27 грн), з 11.01.2018 по 30.01.2018 - 16645,12 грн (пеня - 271,34 грн);

- за зобов'язаннями жовтня 2017 року просточена сума боргу за період з 28.10.2017 по 30.01.2018 склала 132745,92 грн (пеня - 9725,00 грн), з 31.01.2018 по 27.02.2018 - 129391,04 грн (пеня - 3176,28 грн), з 28.02.2018 по 28.02.2018 - 99391,04 грн (пеня - 87,14 грн);

- за зобов'язаннями листопада 2017 року просточена сума боргу за період з 28.11.2017 по 28.02.2018 склала 123167,76 грн (пеня - 9330,38 грн);

- за зобов'язаннями лютого 2018 року просточена сума боргу за період з 24.02.2018 по 30.03.2018 склала 164037,12 грн (пеня - 5294,13 грн).

Що стосується заявленого позивачем штрафу, нарахованого у відповідності до п. 4.5 договору в сумі 23148,07 грн, слід зазначити наступне.

Згідно з п. 4.5. договору передбачено, що за безпідставну відмову оплатити направлений рахунок, абонент сплачує постачальнику штраф у розмірі 5% від суми, яку відмовився сплатити.

Оскільки 5% від заявленої позивачем до стягнення суми простроченого відповідачем зобов'язання у розмірі 462961,34 грн складає 23148,07 грн, суд вважає, що розрахунок штрафу, проведений позивачем, є правомірним.

Розглядаючи питання про обґрунтованість вимог позивача щодо нарахування і стягнення на свою користь з відповідача інфляційних втрат та 3% річних, господарський суд враховує, що за ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні в сумі 17330,63 грн за період лютий 2017 - лютий 2018 років, а також 5930,52 грн 3 % річних за зобов'язаннями в розрізі кожного місяця надання послуг окремо, за виключенням зобов'язань за березень, серпень, грудень 2017 року та січень 2018 року.

Здійснивши перерахунок річних, виходячи з вищевказаного періоду їх нарахування, суд встановив, що при їх розрахунку позивачем були допущені помилки, аналогічні тим, про які суд вказав при аналізі розрахунку позивача по нарахуванню пені.

До того ж суд вказує позивачу про безпідставність нарахування ним до стягнення з відповідача 3% річних за зобов'язаннями лютого 2017 року, оскільки прострочки в оплаті послуг за вказаний період відповідач немає. Так, оплатами за лютий 2017 року у розмірі 152000,00 грн відповідач частково погасив суму наданих позивачем послуг у розмірі 152625,29 грн, а оплатою від 01.03.2017 на суму 10000,00 грн покрив залишок боргу, що існував у розмірі 625,29 грн. Оскільки обов'язок розрахуватися за отримані послуги водовідведення за зобов'язаннями лютого 2017 року у відповідача існував до 06.03.2017 включно, а остання оплата, яка погасила суму боргу, була проведена ним 01.03.2017, отже прострочка зобов'язання за вказаний вище період відсутня, тому нарахування 3% річних суд вважає безпідставним.

Згідно з розрахунку суду, обгрунтовано заявлена сума 3% річних, за визначений позивачем у розрахунку позовних вимог період їх нарахування, складає 5085,29 грн. Таким чином, у стягненні 845,23 грн 3% річних суд відмовляє.

При розрахунку суми річних суд виходив з того, що з урахуванням вищенаведеного:

- за зобов'язаннями квітня 2017 року із просточеної суми боргу за період з 04.05.2017 по 04.05.2017 у розмірі 24821,37 грн сума 3% річних склала 2,04 грн, з 05.05.2017 по 09.05.2017 у розмірі 22721,37 грн сума 3% річних склала 9,34 грн, з 10.05.2017 по 10.05.2017 у розмірі 12721,37 грн сума 3% річних склала 1,05 грн, з 11.05.2017 по 11.05.2017 у розмірі 2721,37 грн сума 3% річних склала 0,22 грн;

- за зобов'язаннями травня 2017 року із просточеної суми боргу за період з 27.05.2017 по 28.05.2017 у розмірі 90380,27 грн сума 3% річних склала 14,86 грн, з 29.05.2017 по 29.05.2017 у розмірі 73380,27 грн сума 3% річних склала 6,03 грн, з 30.05.2017 по 16.07.2017 у розмірі 47380,27 грн сума 3% річних склала 186,92 грн, з 17.07.2017 по 23.07.2017 у розмірі 44380,27 грн сума 3% річних склала 212,78 грн; з 24.07.2017 по 24.07.2017 у розмірі 34380,27 грн сума 3% річних склала 2,83 грн, з 25.07.2017 по 26.07.2017 у розмірі 24380,27 грн сума 3% річних склала 4,01 грн, з 27.07.2017 по 30.07.2017 у розмірі 14380,27 грн сума 3% річних склала 4,73 грн, з 31.07.2017 по 31.07.2017 у розмірі 4380,27 грн сума 3% річних склала 0,36 грн;

- за зобов'язаннями червня 2017 року із просточеної суми боргу за період з 04.07.2017 по 31.07.2017 у розмірі 147811,49 грн сума 3% річних склала 340,17 грн, з 01.08.2017 по 27.08.2017 у розмірі 27779,98 грн сума 3% річних склала 61,65 грн;

- за зобов'язаннями липня 2017 року із просточеної суми боргу за період з 29.07.2017 по 27.08.2017 у розмірі 124411,78 грн сума 3% річних склала 306,77 грн, з 28.08.2017 по 28.08.2017 у розмірі 72191,76 грн сума 3% річних склала 5,93 грн, з 29.08.2017 по 27.12.2017 у розмірі 4380,27 грн сума 3% річних склала 43,56 грн;

- за зобов'язаннями вересня 2017 року із просточеної суми боргу за період з 29.09.2017 по 02.01.2018 у розмірі 132669,60 грн сума 3% річних склала 1046,82 грн, з 03.01.2018 по 03.01.2018 у розмірі 96645,12 грн сума 3% річних склала 7,94 грн, з 04.01.2018 по 10.01.2018 у розмірі 76645,12 грн сума 3% річних склала 44,10 грн, з 11.01.2018 по 30.01.2018 у розмірі 16645,12 грн сума 3% річних склала 27,36 грн;

- за зобов'язаннями жовтня 2017 року із просточеної суми боргу за період з 28.10.2017 по 30.01.2018 у розмірі 132745,92 грн сума 3% річних склала 1036,51 грн, з 31.01.2018 по 27.02.2018 у розмірі 129391,04 грн сума 3% річних склала 297,78 грн, з 28.02.2018 по 28.02.2018 у розмірі 99391,04 грн сума 3% річних склала 8,17 грн;

- за зобов'язаннями листопада 2017 року із просточеної суми боргу за період з 28.11.2017 по 28.02.2018 у розмірі 123167,76 грн сума 3% річних склала 941,47 грн;

- за зобов'язаннями лютого 2018 року із просточеної суми боргу за період з 24.02.2018 по 30.03.2018 у розмірі 164037,12 грн сума 3% річних склала 471,89 грн.

Що стосується інфляційних втрат, то при перевірці судом правильності їх нарахування було встановлено, що позивачем допущено помилку, у зв'язку з невірно визначеним періодом їх нарахування (оскільки прострочення в оплаті за зобов'язаннями лютого та березня 2017 року були відсутні); невірним визначенням сум заборгованостей на які слід здійснювати нарахування в розрізі кожного місяця надання послуг окремо, з урахуванням здійснених відповідачем оплат суми боргу; невірним застосуванням індексів інфляції за окремі періоди та без врахування положень постанови Пленуму ВГС України від 17.12.2013 № 14, за якими передбачено, що при розрахунку інфляційних нарахувань розмір боргу з урахуванням індексу інфляції має визначатися з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав би бути здійснений, а не на конкретну дату місяця.

При цьому, суд вказує, що індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а тому прострочка платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат.

Звідси суд зазначає, що у позивача виникло право нараховувати відповідачу інфляційні втрати за порушення виконання грошових зобов'язань:

- за травень 2017 року за період з 27.05.2017 по 30.06.2017 на суму боргу у розмірі 47380,27 грн (інфляційні - 758,08 грн, сукупний індекс інфляції - 1,016), за період з 01.07.2017 по 31.07.2017 на суму боргу у розмірі 4380,27 грн (інфляційні - 8,76 грн, сукупний індекс інфляції - 1,002);

- за червень 2017 року за період з 04.07.2017 по 31.07.2017 на суму боргу у розмірі 147811,49 грн (інфляційні - 295,62 грн, сукупний індекс інфляції - 1,002), за період з 01.08.2017 по 27.08.2017 інфляційні відсутні, тому що мали місце дефляційні процеси (інфляція (-) 27,78 грн, сукупний індекс інфляції - 0,999);

- за липень 2017 року за період з 29.07.2017 по 27.12.2017 на суму боргу у розмірі 4380,27 грн (інфляційні - 222,93 грн, сукупний індекс інфляції - 1,051);

- за серпень 2017 року за період з 29.08.2017 по 30.11.2017 на суму боргу у розмірі 147595,25 грн (інфляційні - 6129,65 грн, сукупний індекс інфляції - 1,042), за період з 01.12.2017 по 02.01.2018 на суму боргу у розмірі 13975,52 грн (інфляційні - 139,76 грн, сукупний індекс інфляції - 1,010);

- за вересень 2017 року за період з 29.09.2017 по 02.01.2018 на суму боргу у розмірі 132669,60 грн (інфляційні - 4155,09 грн, сукупний індекс інфляції - 1,031), за період з 03.01.2018 по 30.01.2018 на суму боргу у розмірі 16645,12 грн (інфляційні - 249,68 грн, сукупний індекс інфляції - 1,015);

- за жовтень 2017 року за період з 28.10.2017 по 31.12.2017 на суму боргу у розмірі 132745,92 грн (інфляційні - 2534,12 грн, сукупний індекс інфляції - 1,019), за період з 01.01.2018 по 31.01.2018 на суму боргу у розмірі 129391,04 грн (інфляційні - 1940,87 грн, сукупний індекс інфляції - 1,015), за період з 01.02.2018 по 28.02.2018 на суму боргу у розмірі 99391,04 грн (інфляційні - 894,52 грн, сукупний індекс інфляції - 1,009);

- за листопад 2017 року за період з 28.11.2017 по 28.02.2018 на суму боргу у розмірі 123167,76 грн (інфляційні - 4234,06 грн, сукупний індекс інфляції - 1,034);

- за грудень 2017 року за період з 22.12.2017 по 28.02.2018 на суму боргу у розмірі 110145,02 грн (інфляційні - 2658,35 грн, сукупний індекс інфляції - 1,024);

- за січень 2018 року за період з 27.01.2018 по 28.02.2018 на суму боргу у розмірі 144257,52 грн (інфляційні - 1298,32 грн, сукупний індекс інфляції - 1,009);

- за лютий 2018 року за період з 24.02.2018 по 30.03.2018 на суму боргу у розмірі 164037,12 грн (інфляційні - 1804,41 грн, сукупний індекс інфляції - 1,011).

При цьому, суд зазначає, що допущення позивачем вищезазначених недоліків при розрахунку інфляційних втрат не вплинули на правомірність вимог позивача про стягнення з відповідача їх суми у розмірі 17330,63 грн, оскільки згідно з розрахунком суду, проведеним з урахуванням виправлених недоліків, розмір інфляційних складає 27296,44 грн.

Враховуючи, що заявлення в суді вимоги про стягнення з відповідача інфляційних нарахувань у зменшеному розмірі є правом сторони, суд вважає вимогу позивача про стягнення на його користь 17330,63 грн інфляційних втрат обґрунтованою.

Відповідно до ст. 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що відповідач позов за підставою та предметом в частині стягнення основного боргу, пені, штрафу, річних та інфляційних втрат не оспорив, доказів сплати заборгованості та/або інших доказів на спростування позовних вимог суду не надав. Водночас вимоги позивача, заявлені у позові, суд вважає доведеними належними та допустимими доказами у справі.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, заявленими у відповідності до вимог чинного законодавства, підтвердженими належними доказами, які є в матеріалах справи, та такими, що підлягають частковому задоволенню на суму 554570,22 грн, з яких: 462961,34 грн основної заборгованості, 46044,89 грн пені, 23148,07 грн штрафу, 5085,29 грн 3% річних та 17330,63 грн інфляційних нарахувань. У частині стягнення з відповідача 2559,37 грн пені та 845,23 грн 3% річних суд відмовляє.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74-79, 129, 232, 233, 236- 238, 240, 241 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Управління житлово-комунального господарства "Біличі" (08298, Київська обл., м. Ірпінь, смт. Коцюбинське, вул. Меблева, будинок 11-А, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" (01015, м.Київ, вул. Лейпцизька, будинок 1-А, ): 462961 (чотириста шістдесят дві тисячі дев'ятсот шістдесят одну) гривню 34 копійок основної заборгованості, 46044 (сорок шість тисяч сорок чотири) гривні 89 копійок пені, 23148 (двадцять три тисячі сто сорок вісім) гривень 07 копійок штрафу, 5085 (п'ять тисяч вісімдесят п'ять) гривень 29 копійок 3% річних, 17330 (сімнадцять тисяч триста тридцять) гривень 63 копійки інфляційних нарахувань та 8315 (вісім тисяч вісімнадцять) гривень 55 копійок судового збору.

3. У іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: (http://court.gov.ua/fair/).

Повне рішення складено: 18.10.2018.

Суддя В.М. Антонова