Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" жовтня 2018 р. м. Житомир Справа № 906/568/18

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Сікорської Н.А.

секретар судового засідання: Макарчук В.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Малин-Транссервіс"

за участю у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1.

про стягнення 8659,08 грн.

Позивачем подано позов про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Малин-Транссервіс" 8659,08 грн. страхового відшкодування.

Ухвалою від 17.07.2018 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 16.08.2018. Залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1.

Ухвалою господарського суду від 16.08.2018 відкладено підготовче засідання на 20.09.2018.

Ухвалою від 20.09.2018 з урахуванням ухвали від 03.10.2018 про виправлення описки суд закрив підготовче провадження та призначив справу № 906/568/18 до судового розгляду по суті на 11.10.2018.

01.10.2018 та 02.10.2018 на адресу суду повернулись ухвали від 20.09.2018, які направлялась на адресу третьої особи з відмітками поштового відділення про неможливість вручення поштового відправлення "за закінченням терміну зберігання " та " за адресою не проживає" відповідно (а.с. 169-172,173-176).

04.10.2018 на адресу суду повернулась ухвала від 20.09.2018, яка направлялась на адресу відповідача з відміткою поштового відділення про неможливість вручення поштового відправлення "через не запит" (а.с. 190-193).

Учасники справи своїх повноважних представників в судове засідання не направили.

10.10.2018 представником позивача засобами електронного зв'язку надіслано до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, зазначено, що позовні вимоги позивач підтримує у повному обсязі (а.с. 196-197).

Оскільки явка учасників справи судом не визнавалась обов'язковою, неявка останніх не перешкоджає вирішенню спору по суті, суд дійшов висновку, що спір підлягає вирішенню за наявними у справі матеріалами.

Позов обґрунтовано тим, що позивачем на підставі договору добровільного страхування транспортного засобу №42268а5к3 від 01.10.2015, внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди виплачено страхове відшкодування власнику пошкодженого автомобіля марки "Nissan Juke", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, а тому позивачем, відповідно до положень статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 Цивільного кодексу України, отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Позивач звернувся з вимогою до відповідача як до особи, з якою, винний у скоєнні ДТП, ОСОБА_1 на момент заподіяння шкоди перебував у трудових відносинах.

Відповідач в порядку ст. 165 ГПК України письмового відзиву на позовну заяву не подав.

Третя особа в порядку ст. 168 ГПК України письмових пояснень не надала.

В судовому засіданні оглядались матеріали:

- адміністративної справи Печерського районного суду м. Києва № 757/47205/15-п про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1;

- цивільної справи № 366/351/18 Фастівського міськрайонного суду Київської області №366/351/18 (2/381/647/18) за позовом ПАТ "Страхова компанія"АХА Страхування" до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

01.11.2015 о 07.25 год. по пров. Кутузова, 5 у м. Києві ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_2, перед початком руху не переконався, що не створить перешкод іншим учасникам руху, виїжджаючи на головну дорогу з прилеглої території, не надав переваги в русі транспортному засобу, що рухався по ній, не виконав вимогу знаку 2.1 "Дати дорогу", внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем "Nissan Juke" дн. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3

За наслідками вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди 01.11.2015 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 № 351332 (а.с. 100).

Відповідно до довідки Управління патрульної служби МВС України в м.Києві про пошкодження транспортних засобів, внаслідок ДПТ автомобіль "Nissan Juke" дн. НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження (а.с. 19).

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 23.06.2016 у справі № 757/47205/15-п ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, звільнено його від адміністративної відповідальності у зв'язку з закінченням строку притягнення його до адміністративної відповідальності (а.с 28).

На момент ДТП між ПрАТ "Страхова компанія "АХА Страхування" та ОСОБА_3 був укладений договір добровільного страхування № СON/I/CASCS/08а5к3 від 01.10.2015, за яким позивач застрахував майнові інтереси потерпілого, пов'язані з експлуатацією автомобіля "Nissan Juke" дн. НОМЕР_1 (а.с 20).

02.11.2015 позивач отримав від власника застрахованого автомобіля - ОСОБА_3 (потерпіла сторона внаслідок ДТП) повідомлення про настання події, що має ознаки страхового випадку (а.с. 33-34).

03.11.2015 року ФОП ОСОБА_2 проведено огляд пошкодженого транспортного засобу, про що складено відповідний акт (а.с. 36-37).

18.11.2015 ФОП ОСОБА_2 виставлено позивачу рахунок-фактуру № на оплату ремонтних робіт на суму 57769,08 грн. (а.с. 38).

18.11.15 ПрАТ "СК АХА Страхування" складено Страховий акт № 1.003.15.15956/VESKO24187 (а.с. 41, 42), відповідно до якого сума страхового відшкодування згідно розрахунку склала 58159,08 грн. Сума, яка підлягає виплаті - 53204,08 грн. (за мінусом несплачених ОСОБА_3 платежів в сумі 4955,00 грн. за договором добровільного страхування (58159,08- 4955,00 грн.).

19.11.2015 позивач платіжним дорученням № 207629 перерахував ФОП ОСОБА_2 кошти в сумі 53204,08 грн. (а.с. 43).

Позивач вказав, що цивільно-правова відповідальність відповідача, була застрахована в ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжна Вієнна Іншуранс Груп", якою в межах ліміту проведено позивачу виплату за страховим випадком в розмірі 49500,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № ЗР013315 від 12.03.2016 (а.с. 161).

Оскільки розмір страхової виплати ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжна Вієнна Іншуранс Груп" менший, аніж розмір завданої шкоди, ПрАТ "Страхова компанія "АХА Страхування", виходячи з приписів ст. 1194 ЦК України,зазначає, що різниця між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою в сумі 8659,08 грн. (58159,08- 49500,00 грн.) має бути сплачена особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність.

Позивач вказує, що Фастівським міськрайонним судом Київської області при розгляді справи № 366/351/18 за позовом ПрАТ "Страхова компанія "АХА страхування" до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування у рішенні від 22.05.2018 зазначено, що автомобіль НОМЕР_4, яким керував ОСОБА_1, належить ПП "Транс Сервіс Груп".

Фастівський міськрайонний відмовив у задоволені позовних вимог ПрАТ "Страхова компанія "АХА страхування" з тих підстав, що позивачем не надано доказів про те, на якій правовій підставі ОСОБА_1 під час ДТП керував транспортним засобом (під час виконання ним своїх трудових обов'язків чи інших підстав), тому суд позбавлений можливості визначити особу, на яку Законом покладено нести відповідальність за спричинену шкоду потерпілій стороні (а.с. 29-32).

Водночас, позивач, визначаючи відповідачем у даній справі ТОВ "Малинтранссервіс" вказує на те, що власник транспортного засобу - автомобіля НОМЕР_4, яким керував ОСОБА_1, ПП "Транс Сервіс Груп", знаходиться у стані припинення.

Позивач вказав, що при розгляді адміністративної справи Печерським районним судом міста Києва № 757/47205/15-п від 23.02.2016 було встановлено, що ОСОБА_1 на момент ДТП працював водієм в "Малин-Транссервіс".

За вказаних підстав, позивач в порядку регресу, згідно ст. 1172 ЦК України, звернувся до суду з вимогою до ТзОВ "Малин-транссервіс" про стягнення коштів в сумі 8659,08 грн., як до особи, з якою ОСОБА_1 (третя особа) на момент скоєння ДТП перебував у трудових відносинах.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 Цивільного кодексу України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

За частиною першою статті 228 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб в порядку регресу.

Згідно із статтею 993 Цивільного кодексу України та статтею 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до частини 1 статті 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Загальні положення про відшкодування завданої майнової шкоди закріплені в положеннях статті 1166 ЦК України.

У тих випадках, коли шкоди завдано працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків, зобов'язання щодо її відшкодування покладаються на роботодавця (частина перша статті 1172 ЦК України).

Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої статтею 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв'язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов'язків).

Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов'язків слід розуміти виконання роботи згідно з трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами протягом усього робочого часу.

Оскільки позивач звернувся до суду з вимогою до відповідача саме як до особи, в трудових відносинах з якою перебував ОСОБА_1 (третя особа) на момент скоєння ДТП, позивачу слід довести факт перебування вказаних осіб у трудових відносинах та завдання шкоди під час виконання ОСОБА_1 своїх трудових (службових) обов'язків).

Натомість, матеріали справи не містять належних доказів , які б вказували, що на момент скоєння ДТП, за яким було здійснено страхову виплату, ОСОБА_1 перебував з відповідачем у трудових відносинах і шкода була завдана ним під час виконання ним своїх трудових обов'язків.

Інформація про те, що ОСОБА_1 працює водієм в ТзОВ "Малин Транс Сервіс", яка зазначена у вступній частині постанови Печерського районного суду міста Києва від 23.02.2016 у справі № 757/47205/15-п про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України, не є обставиною, яка встановлена в адміністративній справі, та звільняє від доказування, в силу приписів ч. 4 ст. 75 ГПК України.

Суд звертає увагу, що факт перебування ОСОБА_7 у трудових відносинах з ТзОВ "Малин-ТрансСервіс" не був предметом дослідження у справі № 757/47205/15-п.

При огляді матеріалів справи № 757/47205/15-п судом не встановлено наявності в матеріалах останньої первинних документів на підтвердження того, що ОСОБА_1 на момент скоєння ДТП працював у ТОВ "Малин Транс Сервіс" та виконував свої трудові обов'язки.

До того ж, суд звертає увагу, якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відповідальність покладається на особу, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, тобто першочерговим у визначені особи, яка несе відповідальність за завдану шкоду є власник такого джерела.

У матеріалах справи відсутні докази в підтвердження того, що саме відповідач є особою, яка на відповідній правовій правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіла транспортним засобом, за участю якого сталась ДТП, що також виключає відповідальність відповідача за завдану шкоду в порядку ст. 1187 ЦК України.

Згідно із ч. 2, 3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст.13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладені обставини суд дійшов висновку про відмову в задоволені позову.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 22.10.18

Суддя Сікорська Н.А.

Віддрукувати:

1- в справу

2,3 - сторонам (рек. з повід.)

4- представнику позивача (рек. з повід)

5- третій особі ОСОБА_1 АДРЕСА_1

6- третій особі - ОСОБА_1 АДРЕСА_2 ( рек з повід)