Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2018 р. м. Рівне Справа № 918/435/18

Господарський суд Рівненської області у складі судді Бережнюк В.В. розглянувши матеріали позовної заяви від 22.06.2018 р. №34-1624-вих-18

за позовом Заступника керівника Дубенської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Дубенської міської ради

до відповідача 1) Управління освіти Дубенської міської ради

до відповідача 2) Фізична особа-підприємець Корнах Руслан Леонідович

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Дубенська міська станція юних техніків Дубенської міської ради

про визнання недійсним договору оренди та зобов'язання повернути приміщення площею 101 кв. м. вартістю 224 000,00 грн. шляхом підписання акту прийому-передачі (повернення)

Секретар судового засідання: Сідлецька Ю.Р.

представники сторін:

від органу прокуратури : Бистрицька І.В.

від позивача : не з'явився

від відповідача 1: Гриц І.І.

від відповідача 2: Корнах Р.Л.

від третьої особи : Рамський А.Г.

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Дубенської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Дубенської міської ради звернувся до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до відповідачів Управління освіти Дубенської міської ради та Фізичної особи-підприємця Корнах Руслана Леонідовича про визнання недійсним договору оренди та зобов'язання повернути приміщення площею 101 кв. м. вартістю 224 000,00 грн. шляхом підписання акту прийому-передачі (повернення); третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Дубенська міська станція юних техніків Дубенської міської ради. Позовні вимоги мотивовані тим, що, на думку органу прокуратури Договір оренди приміщення №621 від 21.05.2018р., що підписаний між відповідачами, укладено з порушенням вимог законодавства про освіту, тому підлягає визнанню недійсним, а приміщення - звільненню та поверненню навчальному закладу.

Ухвалою суду від 26.06.2018р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Справу призначено до слухання в підготовчому засіданні на 17.07.2018р.

Ухвалою від 17.07.2018р. підготовче засідання було відкладено на 09.08.2018р.

01.08.2018р. від відповідача 2 надійшов відзив на позов, відповідно до змісту якого відповідач позовні вимоги не визнає. Вказує, що представляючи в суді місцеву раду - Дубенську міську раду Дубенського району Рівненської області та подаючи позов від її імені, Дубенська місцева прокуратура здійснює захист інтересів територіальної громади міста Дубно, а не держави, що суперечить чинному законодавству. Таким чином, на думку відповідача 2, Дубенська місцева прокуратура не має законних повноважень на подання позову і представництво в суді інтересів територіальної громади в особі Дубенської міської ради. Зазначає, що норми чинного законодавства дозволяють передавати в оренду будівлі, споруди, окремі тимчасово вільні приміщення і площі, інше нерухоме та рухоме майно або обладнання, за умови, що такі об'єкти тимчасово не використовуються у навчально-виховній, навчально-виробничій, науковій діяльності та у разі, коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі. Стверджує, що приміщення, яке є предметом спірного договору оренди, не використовувались Дубенською міською станцією юних техніків у навчально-виховній чи науковій діяльності, є тимчасово вільне, тому передання вказаного приміщення в оренду не порушує права осіб, які навчаються чи працюють у навчальному закладі. Крім того, вказує, що за спірним договором оренди з 2010 року по 2018 рік Фізичною особою-підприємцем Корнах Русланом Леонідовичем сплачено більше 125 000,00 грн. орендних платежів. На переконання відповідача 2, отримання додаткових доходів, шляхом передачі в оренду приміщення, що не використовуються для навчального процесу, є для управління освіти та Дубенської міської станції юних техніків нагальним та необхідним джерелом коштів для виконання статутних завдань.

08.08.2018р. відповідач 1 надав суду відзив на позов в якому проти вимог заперечив та просив суд повністю відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що у даному інтерес держави відсутній, оскільки в результаті задоволення позову вона не одержує ніякого конкретного матеріального чи нематеріального блага. Вказує, що представляючи в суді місцеву раду Дубенську міську раду Дубенського району Рівненської області та подаючи позов від її імені, Дубенська місцева прокуратура здійснює захист інтересів територіальної громади міста Дубно, а не держави, що суперечить чинному законодавству. Вказує, що майно тимчасово не використовується у освітній, навчально-виробничій, науковій діяльності. Звертає увагу на те, що використання майна для іншої мети не порушує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі. Зазначає, що орендоване приміщення до передачі в оренду навчальним закладом для навчального процесу не використовувалося, проте витрати на його утримання орендодавець зобов'язаний здійснювати. Стверджує, що відповідач 2 належним чином виконує умови договору оренди нерухомого майна №621, згідно якого своєчасно сплачує орендну плату та витрати на утримання приміщення, тому використання відповідачем 2 цього майна не лише не порушує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі, а й сприяє поліпшенню матеріально-технічної бази шкільного закладу. Вважає, що надходження плати за оренду спірного приміщення надає можливість покращувати матеріальну базу навчального процесу.

Крім того, вказує, що орендоване майно - частина приміщення навчального закладу, яке має окремий вхід від приміщень у яких здійснюється навчально-виховний процес, технологічно не пов'язано з навчальним процесом і не використовується навчальним закладом з освітньою метою. Відповідач 1 зазначає, що в позовній заяві не доведено необхідність для використання у освітній, навчально-виробничій, науковій діяльності станції юних техніків вказаного приміщення, а також відсутні факти спричинення перешкод або унеможливлення надання освітніх послуг чи зменшення обсягу цих послуг внаслідок укладення спірного договору.

Ухвалою від 09.08.2018 р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів до 23.09.2018р., підготовче засідання було відкладено на 03.09.2018р.

09.08.2018р. від Дубенської місцевої прокуратури надійшла відповідь на відзив відповідача 2, відповідно до якої останній зазначив наступне. Дубенська міська рада як орган місцевого самоврядування забезпечує реалізацію державної політики у сфері освіти, у зв'язку з порушенням інтересів держави у сфері освіти та неналежним здійсненням міською радою своїх повноважень у сфері освіти, передбачених Конституцією та законами України, прокуратурою пред'явлено даний позов. Вказує, що використання приміщення Дубенської станції юних техніків не за цільовим призначенням призводить до зменшення її потужностей, позбавленням можливостей реалізації конституційного права дітей на отримання позашкільної освіти, розвитку здібностей, забезпечення всебічного розвитку особистості шляхом навчання та виховання. Зазначає, що використання спірного приміщення не за призначенням призводить до порушення інтересів держави, яка у відповідності з нормами Конституції України забезпечує розвиток, зокрема позашкільної освіти, різних форм навчання, а тому вказані інтереси підлягають захисту у суді. Таким чином, звернення до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно-значимого питання щодо припинення незаконного, нецільового використання приміщення навчального закладу та повернення такого приміщення з метою подальшого використання для задоволення освітніх потреб дітей, забезпечення організації навчально-виховного процесу. Крім того, зазначає, що факт невикористання спірного приміщення орендодавцем для навчально-виховного процесу жодним чином не дає належних підстав для ухилення сторін від імперативних норм законодавства виключно цільового використання приміщень закладів освіти

10.08.2018р. від Дубенської місцевої прокуратури надійшла відповідь на відзив відповідача 1, у якій підтримує позицію, викладену у відповідь на відзив відповідача 2 відносно наявності підстав для задоволення позову.

Ухвалою від 03.09.2018р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 26.09.2018р.

26.09.2018 р. під час слухання спору по суті оголошувалася перерва до 10.10.2018 р.

Представник органу прокуратури в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, з підстав зазначених у позовній заяві.

Фізична особа-підприємець Корнах Руслан Леонідович та представник відповідача 1 - Управління освіти Дубенської міської ради в судовому засіданні заперечили проти позовних вимог, з підстав зазначених у відзивах на позов.

Представник третьої особи в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог

В судове засідання представник позивача не з'явився, про місце дату та час розгляду справи відповідач повідомлений належним чином що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст.202 ГПК України). Тому суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи без участі представника позивача за наявними у справі доказами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

21 травня 2018 року між Управлінням освіти Дубенської міської ради (далі - Орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Корнах Русланом Леонідовичем (далі - Орендар) укладено договір оренди нерухомого майна комунальної власності і територіальної громади м. Дубно №621 (далі - Договір; арк.с. 23-27), відповідно до п. 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в оренду нежитлове приміщення, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Дубно, розташоване за адресою вул. Запорізька, 24 м. Дубно та знаходиться на балансі Управління освіти Дубенської міської ради для розміщення офісу та складу в Станції юних техніків.

Пунктом 1.2. договору сторонами визначено характеристики об'єкта оренди: Найменування об'єкту оренди - нежитлове приміщення розташоване на 1-му поверсі одноповерхового будинку. Вартість об'єкту оренди згідно незалежної оцінки станом на 30.04.2018р. - 224 000 тис.грн. Загальна площа об'єкту оренди - 101 кв.м..

Цей договір визначає взаємовідносини сторін щодо строкового, платного користування орендарем об'єктом оренди (п. 1.3. Договору).

Відповідно до п. 2.1. договору орендна плата за користування об'єктом оренди визначається на підставі Методики розрахунку, затвердженої рішенням міської ради від 24.06.2011р. №489, і становить за базовий місяць розрахунку (квітень 2018 року) без ПДВ 2272 грн. 16 коп.

Згідно з п. 2.3 договору орендна плата за цим договором сплачується орендарем починаючи з дати підписання акту приймання-передачі об'єкта оренди. Останнім днем сплати орендної плати є дата підписання сторонами акту приймання-передачі при поверненні об'єкта оренди орендодавцеві.

Пунктом 5.3. договору сторони погодили, що при передачі об'єкта, що орендується, складається акт приймання-передачі, який підписується представниками сторін. Об'єкт, що орендується, вважається переданим в оренду з моменту підписання акту приймання-передачі (п. 5.4. договору).

Відповідно до п. 7.1. договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 21 квітня 2021 року.

Вказаний договір підписаний повноважними представниками сторін та скріплено відбитками печаток останніх.

Судом встановлено, що 21.05.2018 року сторони підписали акт прийому-передачі нежитлового приміщення, складений згідно з договором оренди №621 від 21.05.2018 року (арк.с. 28).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна станом на 11.06.2018 року №127073570, орендоване приміщення перебуває у комунальній власності та перебуває на балансі Управління освіти Дубенської міської ради.

Таким чином, на думку заступника керівника Дубенської місцевої прокуратури, договір оренди державного майна №621 від 21.05.2018 року укладено з порушенням законодавства про освіту, у зв'язку із чим відповідно до ст.ст. 16, 203, 215 Цивільного кодексу України, ст. ст. 20, 207 Господарського кодексу України підлягає визнанню недійсним.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

За умовами ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно з ч. 6 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження: звертатися до суду з позовом (заявою, поданням); брати участь у розгляді справи.

У ст. 54 Господарського процесуального кодексу України вказано - у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 року у справі № 1-1/99 за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень ст. 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді), прокурор або його заступник самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави чи в чому існує загроза інтересам держави. Тобто прокуратура набула права визначати наявність інтересів держави в конкретних спірних відносинах, які підлягають захисту та вирішенню в судовому порядку.

У згаданому рішенні Конституційного суду від 08.04.1999 року у справі № 1-1/99 вказується, що державні інтереси закріплюються, як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо.

Згідно положень вказаного рішення, під представництвом прокуратурою інтересів держави треба розуміти правовідносини, в яких прокурор, реалізуючи визначені Конституцією України повноваження, вчиняє в суді процесуальні дії з метою захисту інтересів держави з урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, у зв'язку з чим прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство підставу позову, та зазначає, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Поняття "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах" означає орган, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом відповідно до ст.ст. 6, 7, 13, 143 Конституції України може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

За змістом ч. 2 ст. 5 Конституції України носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Таким чином і з огляду на зазначені норми прокурор може заявити позов в інтересах держави, який виражається в інтересах частини українського народу - членів територіальної громади, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює саме орган місцевого самоврядування, хоча він, цей орган, навпаки покликаний ці інтереси захищати.

Такий підхід узгоджується з Європейською хартією місцевого самоврядування 1985 року (ратифікована Законом України від 15 липня 1997 року № 452/97-ВР), яка передбачає, що органи місцевого самоврядування при вирішенні відповідної частини публічних (суспільних) справ (public affairs) діють під власну відповідальність в інтересах місцевого населення, й у правовій системі держав-учасниць, зокрема у сфері адміністративного контролю за органами самоврядування, має забезпечуватись співмірність (баланс) між заходами контролю та важливістю інтересів, які контролюючий орган має намір захищати (ст. 3, ст. 8).

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Згідно з ст. 4 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" одним з принципів здійснення місцевого самоврядування в Україні є судовий захист прав місцевого самоврядування.

Тобто органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, виступає Дубенська міська рада, яка заходи представницького характеру по вказаному факту не вживала, що стало підставою для звернення з позовом до суду саме заступника керівника Дубенської місцевої прокуратури.

Статтею 53 Конституції України передбачено, що держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України "Про освіту" освіта є державним пріоритетом, що забезпечує інноваційний, соціально-економічний і культурний розвиток суспільства. Фінансування освіти є інвестицією в людський потенціал, сталий розвиток суспільства і держави.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України "Про освіту" невід'ємними складниками системи освіти є: дошкільна освіта; повна загальна середня освіта; позашкільна освіта; спеціалізована освіта; професійна (професійно-технічна) освіта; фахова передвища освіта; вища освіта; освіта дорослих, у тому числі післядипломна освіта.

Статтею 14 Закону України "Про освіту" визначено, що метою позашкільної освіти є розвиток здібностей дітей та молоді у сфері освіти, науки, культури, фізичної культури і спорту, технічної та іншої творчості, здобуття ними первинних професійних знань, вмінь і навичок, необхідних для їх соціалізації, подальшої самореалізації та/або професійної діяльності.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про позашкільну освіту" позашкільна освіта є складовою системи безперервної освіти, визначеної Конституцією України, Законом України "Про освіту", цим Законом, і спрямована на розвиток здібностей та обдарувань вихованців, учнів і слухачів, задоволення їх інтересів, духовних запитів і потреб у професійному визначенні.

У пункті 1.1 Статуту Дубенської міської станції юних техніків вказано - Міська станція юних техніків м. Дубно Рівненської області (далі - СЮТ) профільний позашкільний навчальний заклад, основним напрямком якого є науково-технічний, що передбачає залучення учнів до активної діяльності з набуття техніко-технологічних умінь та навичок, розширення наукового світогляду, підготовку до активної науково-дослідної роботи та оволодіння практичними уміннями та навичками з технічних видів спорту, організацію змістовного дозвілля.

Згідно з п. 1.4. Статуту засновником СЮТ є Дубенська міська рада. Засновник здійснює фінансування витрат на утримання СЮТ, його матеріально-технічне забезпечення, надає необхідні будівлі, інженерні комунікації, обладнання, організовує будівництво і ремонт приміщень, їх господарське обслуговування.

Управління СЮТ здійснюється її засновником і управлінням освіти, сім'ї, молоді та спорту Дубенської міської ради (п. 2.2. Статуту).

Відповідно до п. 8.1. Статуту державний контроль за діяльністю СЮТ здійснюють Міністерство освіти і науки України, Дубенська міська рада, управління освіти, сім'ї, молоді та спорту Дубенської міської ради.

У відповідності до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Укладений сторонами договір №621 від 21.05.2018 року за своєю правовою природою є договором найму (оренди).

Згідно з ч. 1 ст. 79 Закону України "Про освіту" джерелами фінансування суб'єктів освітньої діяльності відповідно до законодавства, серед іншого, можуть бути доходи від реалізації продукції навчально-виробничих майстерень, підприємств, цехів і господарств, від надання в оренду приміщень, споруд, обладнання.

Відповідно до п.п. 2 п. 8 Переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної та комунальної форм власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №796 від 27.08.2010р., до інших послуг, які можуть надаватися такими закладами, відноситься надання в оренду будівель, споруд, окремих тимчасово вільних приміщень і площ, іншого рухомого та нерухомого майна або обладнання, що тимчасово не використовується у освітній, навчально-виховній, навчально-виробничій, науковій діяльності, у разі, коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі.

Згідно з ч. 1 ст. 80 Закону України "Про освіту" до майна закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти належать: нерухоме та рухоме майно, включаючи будівлі, споруди, земельні ділянки, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло тощо; майнові права, включаючи майнові права інтелектуальної власності на об'єкти права інтелектуальної власності, зокрема інформаційні системи, об'єкти авторського права та/або суміжних прав; інші активи, передбачені законодавством.

Майно закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти належить їм на правах, визначених законодавством.

У відповідності до ч. 4 ст. 80 Закону України "Про освіту" об'єкти та майно державних і комунальних закладів освіти не підлягають приватизації чи використанню не за освітнім призначенням.

Таким чином, законодавством визначено обов'язкове використання об'єктів освіти і науки, що фінансуються з бюджету, за цільовим призначенням, тобто має бути тісна пов'язаність мети такого використання (в тому числі й на умовах оренди) з навчально-виховним процесом.

Системний аналіз наведених вище норм та норм Закону України "Про освіту" дає підстави дійти висновку про те, що законодавством передбачено та допускається можливість отримання навчальними закладами додаткового джерела фінансування з надання платних послуг внаслідок здавання в оренду належного майна (яке тимчасово не використовується) виключно за умови, що об'єкт оренди використовується за цільовим призначенням, тобто для навчально-виховного процесу.

Зважаючи на вищенаведені вимоги чинного законодавства, об'єкт освіти це не лише навчальний заклад, а й будівлі (окремі їх частини, приміщення), споруди, землі, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло та інші цінності, а тому передача будь-яких приміщень закладів освіти в оренду суб'єктам господарювання для провадження діяльності, не пов'язаної з наданням освітніх послуг, прямо заборонена законом.

Міська станція юних техніків м. Дубно Рівненської області, приміщення якого передано в оренду за договором №621 від 21.05.2018р., відноситься до об'єктів освіти, його майно належить до комунальної власності та призначене для забезпечення навчального процесу.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно договору №621 від 21.05.2018р. метою використання об'єкта оренди є розміщення офісу та складу, що здійснює продаж (розповсюдження) металопластикових вікон та дверей (арк.с. 44-46), що не пов'язане з навчальним процесом, а тому оспорюваний прокурором договір укладений з порушенням вимог законодавства про освіту.

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видами діяльності орендаря - фізичної особи-підприємця Корнах Р.Л. є: виробництво будівельних виробів з пластмас.

Таким чином, діяльність відповідача 2 жодним чином не пов'язана із навчально-виховним процесом та освітньою діяльністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ГК України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

У відповідності до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частиною першою статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Як роз'яснив Пленум Вищого господарського суду України в п.п.2.7. постанови №11 від 29.05.2013 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" частиною третьою статті 207 ГК України передбачена можливість припинення господарського зобов'язання лише на майбутнє. Отже, якщо зі змісту господарського договору випливає, що зобов'язання за цим договором може бути припинено лише на майбутнє, оскільки неможливо повернути усе одержане за ним (наприклад, вже здійснене користування за договором майнового найму (оренди), користування електроенергією, спожиті послуги, зберігання, здійснене за відповідним договором, тощо), то господарський суд одночасно з визнанням господарського договору недійсним (за наявності підстав для цього) зазначає в резолютивній частині рішення, що зобов'язання за договором припиняється лише на майбутнє.

Оскільки відповідач здійснював і здійснює фактичне використання приміщенням, то договір оренди підлягає визнанню недійсним на майбутнє.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, ще пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

З огляду на викладене, оскільки недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, орендоване майно підлягає поверненню.

З доводами відповідачів про відсутність порушень вимог Цивільного кодексу України, Закону України "Про освіту" при укладенні договору оренди №621 від 21.05.2018р. погодитись не можна з огляду на таке.

Зміст статті 80 Закону України "Про освіту" дозволяє дійти висновку щодо неможливості використання об'єктів та майна державних і комунальних закладів освіти для цілей, не пов'язаних з освітньою діяльністю.

Наведене дозволяє дійти висновку, про те що відповідач (орендар) міг би використовувати на умовах оренди частину приміщення, площею 101 кв.м., що належить до комунальної власності територіальної громади м. Дубно, за адресою вул. Запорізька, 24, м. Дубно, Рівненської області та перебуває на балансі Управління освіти Дубенської міської ради, лише у випадку, якби його діяльність була тісно пов'язаною з освітньою, тобто з наданням освітніх послуг.

Однак, метою використання об'єкта оренди відповідачем є розміщення офісу та складу, що здійснює продаж (розповсюдження) металопластикових вікон та дверей, що не пов'язане з навчальним процесом та з наданням студентам освітніх послуг.

Тому використовувати приміщення згаданого навчального закладу на умовах оренди відповідач міг би лише в тому випадку, якби це не суперечило вимогам Законів України "Про освіту".

Також у відзивах на позовну заяву відповідачі зазначають, що відповідно до п. 8 Переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної та комунальної форм власності", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №796 від 27.08.2010р., до інших послуг, які можуть надаватися такими закладами, відноситься надання в оренду будівель, споруд, окремих тимчасово вільних приміщень і площ, іншого рухомого та нерухомого майна або обладнання, що тимчасово не використовується у освітній, навчально-виховній, навчально-виробничій, науковій діяльності, у разі, коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі.

Водночас, положення цієї постанови Кабінету Міністрів України підлягають застосуванню з урахуванням приписів ч. 4 ст. 80 Закону України "Про освіту", який має вищу юридичну силу.

У відповідності до ч. 7 ст. 11 ГПК України у разі невідповідності правового акта правовому акту вищої юридичної сили суд застосовує норми правового акту вищої юридичної сили -в даному випадку Закон України "Про освіту".

У відповідності до пункту 4 частини 2 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Поняття і види доказів викладені у статті 73 ГПК України, згідно якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).

Згідно з ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 78 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі вищенаведеного, враховуючи те, що Дубенською місцевою прокуратурою доведено належними та допустимими доказами неправомірність укладення договору оренди №621 від 21.05.2018р., тому позов підлягає задоволенню.

Згідно п. 2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з цієї норми процесуального закону та того, що спір виник внаслідок неправомірних дій обох відповідачів, судовий збір в розмірі 3 524,00грн., сплачений за подачу позову, покладається на відповідачів порівну.

Керуючись статтями 129, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Визнати недійсним договір оренди комунального майна №621 від 21.05.2018 року, укладений між Управлінням освіти Дубенської міської ради та Фізичною особою-підприємцем Корнах Русланом Леонідовичем, яким передано в оренду приміщення Станції юних техніків м. Дубно, загальною площею 101 кв.м. за адресою: вул. Запорізька, 24, м. Дубно, Рівненська область, вартістю 224 000,00 грн., з метою розміщення офісу та складу.

3. Фізичній особі-підприємцю Корнах Руслану Леонідовичу (35600, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) повернути балансоутримувачу - Управлінню освіти Дубенської міської ради (35600, Рівненська обл., м. Дубно, вул. Т.Бульби, 4, ) приміщення станції юних техніків, загальною площею 101 кв.м. за адресою: вул. Запорізька, 24, м. Дубно, Рівненська область, шляхом його звільнення та підписання акту прийому-передачі.

4. Стягнути з Управління освіти Дубенської міської ради (35600, Рівненська обл., м. Дубно, вул. Т.Бульби, 4, ) на користь прокуратури Рівненської області (33028, м. Рівне, вулиця 16 Липня, буд. 52, р/р 5371, МФО 820172, ЗКПО 02910077, Банк - Державна казначейська служба України, м. Київ, код класифікації - 2800) 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

5. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Корнах Руслана Леонідовича (35600, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь прокуратури Рівненської області (33028, м. Рівне, вулиця 16 Липня, буд. 52, р/р 5371, МФО 820172, ЗКПО 02910077, Банк - Державна казначейська служба України, м. Київ, код класифікації - 2800) 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

6. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано "11" жовтня 2018 року.

Суддя Бережнюк В.В.