ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2018м. ДніпроСправа № 904/2585/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Рудь І.А. за участю секретаря судового засідання Гриценко К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут", м. Дніпро

до Управління праці та соціального захисту населення міста Новомосковська, м. Новомосковськ Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості в сумі 4 359 929 грн. 41 коп. за договором на фінансування субсидій та компенсації, наданих населенню у 2017 році на відшкодування оплати спожитого природного газу від 10.01.2017 №201/НВ/НМ/С-002

Представники:

від позивача: Скрипченко О.О., дов. №007.1Др-22-0618 від 11.06.2018, представник;

від позивача: Росітюк Н.М., дов. №007.1Др-94-1217 від 01.12.2017, представник;

від відповідача: Артемова С.М., доручення №53 від 09.01.2018, представник.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" звернулося до господарського суду з позовом, в якому просить стягнути з Управління праці та соціального захисту населення міста Новомосковська заборгованість в розмірі 4 359 929 грн. 41 коп., з яких: 915 971 грн. 62 коп. - 3% річних, 3 443 957 грн. 79 коп. - інфляційні втрати, відповідно до умов договору на фінансування субсидій та компенсації, наданих населенню у 2017 році на відшкодування оплати спожитого природного газу від 10.01.2017 № 201/НВ/НМ/С-002.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов спірного договору.

Ухвалою господарського суду від 18.06.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 10.07.2018.

02.06.2018 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що відповідно до п. 6 ч.1 ст. 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавець послуг має право отримувати компенсацію за надані відповідно до Закону нараховані субсидії з оплати житлово-комунальних послуг. Згідно з пп. б п.4 ст. 89 та ст. 102 Бюджетного кодексу України видатки на відшкодування вартості послуг наданих житлових субсидій населенню здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенції з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. До управління державного казначейства надані підписані усіма учасниками розрахунків, а саме: Головним управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, Департаментом фінансів Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Департаментом соціального захисту населення Дніпропетровської облдержадміністрації, спільні протокольні рішення із зведеними реєстрами по погашенню заборгованості. Таким чином, відшкодування витрат понесених позивачем внаслідок надання послуг газопостачання відповідним категоріям громадян здійснюється відповідачем за рахунок державних субвенцій. Відповідачем, як головним розпорядником коштів місцевого бюджету, здійснено перерахування коштів для відшкодування вартості послуг з газопостачання постачальнику в термін передбачений Порядком №256 та п. 3.4 договору, протягом одного банківського дня з моменту надходження коштів на рахунки відповідача. Крім того, зобов'язання фінансування субсидій наданих нанесенню відноситься до державної програми соціального захисту населення, є державною гарантією, тому до відповідача не можуть застосовуватися норми ст. 625 Цивільного кодексу України. У зв'язку з чим, просить суд відмовити в позові в повному обсязі.

02.07.2018 на адресу суду надійшло клопотання відповідача про залучення до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області; - Департаменту фінансів Дніпропетровської обласної державної адміністрації; Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської облдержадміністрації.

10.07.2018 на адресу суду надійшли заперечення позивача проти клопотання відповідача про залучення третіх осіб.

Ухвалою господарського суду від 10.07.2018 підготовче засідання відкладено на 31.07.2018.

17.07.2018 позивач подав до суду відповідь на відзив, в якому, зокрема, зазначив, що держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов'язана забезпечити його реалізацію. У протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності правового регулювання покладаються на державу, в даному випадку в особі УПСЗ м. Новомосковська. Отже, неналежне фінансування заходів соціального захисту окремих категорій громадян не є підставою для звільнення відповідача від відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок постачання природного газу населенню м. Новомосковська, яке отримує пільги, та не може бути підставою для звільнення від відповідальності у вигляді 3% річних, та інфляційних втрат за порушення такого зобов'язання. Більш того, законодавством не передбачена залежність відшкодування від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, чи випадки повного або часткового звільнення від обов'язку здійснення розрахунків з постачальниками послуг на пільгових умовах, оскільки надання пільг певним категоріям населення відбувається не внаслідок власного бажання, а у відповідності до вимог Законів України. Просив суд задовольнити позовну заяву в повному обсязі.

31.07.2018 відповідач подав до суду заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначив, що як вбачається з виписок по рахунках з Державної казначейської служби України та платіжних доручень, відповідач здійснив перерахування коштів для відшкодування вартості послуг з газопостачання постачальнику (позивачу) на рахунок останнього у термін, передбачений Порядком №256 та п.3.4 Договору, а саме протягом одного банківського дня з дня надходження коштів на рахунки відповідача. Отже, зобов'язання, що виникли за спірним договором відповідачем не порушені. Оскільки, стягнення з Управління праці та соціального захисту населення м. Новомосковськ 3% річних та інфляційних втрат у заявлених сумах є повністю безпідставним та необґрунтованим, відповідач просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

У підготовчому засіданні 31.07.2018 оголошено перерву до 07.08.2018.

Ухвалою господарського суду від 07.08.2018 клопотання відповідача про залучення до участі у справі третіх осіб відхилено; продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів; у підготовчому засіданні оголошено перерву до 18.09.2018.

Ухвалою суду від 18.09.2018 закрито підготовче провадження; справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні на 04.10.2018.

У судовому засіданні 04.10.2018 представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити; представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

В порядку ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

10.01.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" (постачальник) та Управлінням праці та соціального захисту населення міста Новомосковська (платник) було укладено договір на фінансування субсидій та компенсацій,, наданих населенню у 2017 році, на відшкодування оплати спожитого природного газу № 201/НВ/НМ/С-002 (далі - договір).

Предметом цього договору є взаємовідносини cторін щодо фінансування субсидій пов'язаних з відшкодуванням населенню (далі - споживачі) вартості послуг з газопостачання (п. 1.1. договору).

Постачальник здійснює постачання природного газу споживачам, які мають право на отримання субсидій, а платник здійснює розрахунки за спожитий природний газ в межах своїх кошторисних призначень згідно з Постановою КМУ від 21.10.1995 року №848 «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг...» зі змінами та доповненнями, в межах соціальних нормативів, передбачених Постановою КМУ від 06.08.2014 року № 409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» (п. 1.2. договору).

Платник щомісячно, до першого (1) числа місяця, наступного за звітним, надає Постачальнику в електронному файлі (у форматі .dbf) реєстр споживачів, яким відповідно до вимог чинного законодавства передбачено відшкодування вартості послуг з газопостачання за рахунок субвенцій з державного бюджету України за звітний період (п. 2.1. договору).

Сторони щомісячно, до п'ятого (5) числа місяця, наступного за звітним, узгоджують підписують та скріплюють печатками реєстр з погашення заборгованості по субсидіях споживачам за звітний місяць та акт звіряння розрахунків, які є підставою для здійснення платником розрахунків з відшкодування вартості послуг з газопостачання постачальнику (п. 2.2. договору).

Платник здійснює розрахунки з відшкодування Постачальнику вартості послуг з газопостачання в межах своїх кошторисних призначень згідно з вимогами Постанови КМУ від 21 жовтня 1995 року № 848 «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг...» (зі змінами та доповненнями) в межах соціальних нормативів, передбачених Постановою КМУ від 06.08.2014 року №409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» (п. 3.1. договору).

Обсяги коштів, передбачених у державному бюджеті України для фінансування субсидій у вигляді субвенцій , можуть змінюватися протягом року (п. 3.2. договору).

Централізовані розрахунки, що здійснюються за рахунок субвенції з державного бюджету України до місцевих бюджетів, проводяться через спеціальний рахунок Постачальника, відкритий у банку Головного Управління Державного Казначейства України у Дніпропетровській області. У разі, якщо кошти перераховуються платником без централізованих розрахунків, використовується поточний рахунок постачальника зі спеціальним режимом використання. Реквізити рахунків вказані у розділі 10 договору (п. 3.3. договору).

Термін перерахування коштів, передбачених платником для відшкодування вартості послуг з газопостачання постачальнику згідно з Законом України «Про Державний бюджет на 2017р.», Бюджетним Кодексом України та Постановою КМУ № 20 від 11.01.2005 року (зі змінами та доповненнями) не повинен перевищувати 3-х банківських днів з дня отримання коштів на розрахунковий рахунок платника (п. 3.4. договору).

Сума договору може змінюватись в залежності від фактично наданих субсидій та підтверджується актом звіряння сторін (п. 3.6. договору).

Відповідно до п. 4.2. договору платник зобов'язується:

Передбачати в своєму бюджеті в необхідних обсягах кошти, які будуть спрямовані відшкодування Постачальнику оплати вартості послуг з газопостачання згідно з Законом України «Про Державний бюджет на 2017 р.» та Бюджетним Кодексом України (п. 4.2.1. договору).

Здійснювати на рахунок постачальника, відкритий у банку Головного Управління Державного Казначейства України у Дніпропетровській області або поточний рахунок, зазначений розділі 10 договору, перерахування коштів, передбачених на відшкодування постачальнику вартості послуг з газопостачання згідно з Законом України «Про Державний бюджет на 2017 р.», Бюджетним Кодексом України та Постановою КМУ № 20 від 11.01.2005 року (зі змінами та доповненнями). Термін перерахування коштів не повинен перевищувати трьох (3) банківських днів з дня отримання субвенцій на розрахунковий рахунок платника (п. 4.2.2. договору).

За порушення строків виконання зобов'язань згідно умов даного договору, сторони несуть відповідальність у відповідності до чинного законодавства України (п. 5.1. договору).

Всі додаткові угоди, зміни та доповнення до цього договору є невід'ємною частиною і мають юридичну силу, якщо вони виконані в письмовому вигляді і підписані сторонами (п. 7.2. договору).

За умовами п. 9.1. договору даний договір набирає чинності з 01 січня 2017 р. і діє в частині реалізації газу постачальником до 31.12.2017, а в частині проведення платником розрахунків з відшкодування постачальнику вартості послуг з газопостачання - до їх повного здійснення.

10.01.2017 сторонами підписано Додаткову угоду № 1 до договору (т. 1 а.с. 16), в якій дійшли згоди, що запланована сума на фінансування субсидій населенню, відшкодування яких проводиться за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам, на 2017 рік складає: 15202913,05 грн. Запланована сума на фінансування субсидій населенню може збільшуватися в залежності від розміру наданих субсидій і сплачується "підприємству" "платником" по факту їх надання згідно з розділом 2 договору.

30.01.2017 сторони підписали Додаткову угоду № 2 до договору (т. 1 а.с. 17), в якій вирішили викласти п.3.5 розділу 3 «Порядок розрахунків за договором» у наступній редакції: «У разі виникнення переплати з відшкодування вартості послуг з газопостачання при централізованих розрахунках замкнутими схемами згідно з діючим «Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам для надання населенню субсидій», після закінчення опалювального сезону , залишок невикористаної суми субсидії для відшкодування витрат на оплату послуг з газопостачання для індивідуального опалення повертається постачальником до бюджету на підставі акта розрахунку загального обсягу невикористаних сум субсидій. Розрахунок та повернення до бюджету невикористаних сум здійснюються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (згідно з Постановою КМУ від 23.08 2016 р. № 534, із змінами і доповненнями, внесеними Постановою КМУ від 11.11.2016 р. № 803).»

08.02.2017 сторони уклали Додаткову угоду № 3 до договору (т. 1 а.с. 18), в якій узгодили, що запланована сума на фінансування субсидій населенню, відшкодування яких проводиться за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам, на 2017 рік складає: 38717100,00. Запланована сума на фінансування субсидій населенню може збільшуватися в залежності від розміру наданих субсидій і сплачується "підприємству" "платником" по факту їх надання згідно з розділом 2 договору.

31.03.2017 сторони підписали Додаткову угоду № 4 до договору (т. 1 а.с. 19), в якій дійшли згоди, що запланована сума на фінансування субсидій населенню, відшкодування яких проводиться за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам, на 2017 рік складає: 50000000,00 грн. Запланована сума на фінансування субсидій населенню може збільшуватися в залежності від розміру наданих субсидій і сплачується "підприємству" "платником" по факту їх надання згідно з розділом 2 договору.

28.04.2017 сторонами укладено Додаткову угоду № 5 до договору (т. 1 а.с. 20), відповідально до якої запланована сума на фінансування субсидій населенню, відшкодування яких проводиться за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам, на 2017 рік складає: 70000000,00 грн. Запланована сума на фінансування субсидій населенню може збільшуватися в залежності від розміру наданих субсидій і сплачується "підприємству" "платником" по факту їх надання згідно з розділом 2 договору.

29.11.2017 сторонами підписано Додаткову угоду № 6 до договору (т. 1 а.с. 21), в якій вирішили, що запланована сума на фінансування субсидій населенню, відшкодування яких проводиться за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам, на 2017 рік складає: 85000000,00 грн. Запланована сума на фінансування субсидій населенню може збільшуватися в залежності від розміру наданих субсидій і сплачується "підприємству" "платником" по факту їх надання згідно з розділом 2 договору.

26.12.2017 сторони уклали Додаткову угоду № 7 до договору (т. 1 а.с. 22), в якій узгодили, що запланована сума на фінансування субсидій населенню, відшкодування яких проводиться за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам, на 2017 рік складає: 85151406,36 грн. Запланована сума на фінансування субсидій населенню може збільшуватися в залежності від розміру наданих субсидій і сплачується "підприємству" "платником" по факту їх надання згідно з розділом 2 договору.

29.01.2018 сторони підписали Додаткову угоду № 9 до договору (т. 1 а.с. 23), в якій вирішили викласти розділ 10. Юридичні адреси, банківські реквізити та підписи сторін договору в іншій редакції.

Так, на виконання вимог договору позивачем здійснювалось постачання природного газу населенню у 2017 році, зокрема у м. Новомосковськ, зазначене підтверджується підписаними Головним управлінням Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, Департаментом фінансів Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Департаментом соціального захисту населення Дніпропетровської облдержадміністрації, ТОВ «Дніпропетровськгаз збут», ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та скріпленими їх печатками Спільними протокольними рішеннями:

- № 1369 від 21.02.2017 (т. 1 а.с. 26-27), та доданим до нього Зведеним реєстром по погашенню заборгованості по субсидіях населенню (т. а.с. 28);

- № 1979 від 21.03.2017 (т. 1 а.с. 29-30), та доданим до нього Зведеним реєстром по погашенню заборгованості по субсидіях населенню (т. а.с. 31);

- № 2409 від 20.04.2017(т. 1 а.с. 32-33), та доданим до нього Зведеним реєстром по погашенню заборгованості по субсидіях населенню (т. а.с. 34);

- № 3120 від 20.07.2017 (т. 1 а.с. 35-36), та доданим до нього Зведеним реєстром по погашенню заборгованості по субсидіях населенню (т. а.с. 37);

- № 3363 від 18.08.2017 (т. 1 а.с. 38-39), та доданим до нього Зведеним реєстром по погашенню заборгованості по субсидіях населенню (т. а.с. 40);

- № 3574 від 20.09.2017 (т. 1 а.с. 41-42), та доданим до нього Зведеним реєстром по погашенню заборгованості по субсидіях населенню (т. а.с. 43);

- № 3769 від 20.10.2017 (т. 1 а.с. 44-45), та доданим до нього Зведеним реєстром по погашенню заборгованості по субсидіях населенню (т. а.с. 46);

- № 4034 від 20.11.2017 (т. 1 а.с. 47-48), та доданим до нього Зведеним реєстром по погашенню заборгованості по субсидіях населенню (т. а.с. 49);

- № 4649 від 20.12.2017 (т. 1 а.с. 50-51), та доданим до нього Зведеним реєстром по погашенню заборгованості по субсидіях населенню (т. а.с. 52).

Відповідно до Спільного протокольного рішення № 1369 від 21.02.2017 (т. 1 а.с. 26-27) з метою проведення взаєморозрахунку на користь ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» підлягає перерахуванню 48 558 361,58 грн. заборгованості по субсидіям (т. 1 а.с. 26-27); відповідно до Зведеного реєстру по погашенню заборгованості по субсидіях населенню (т. 1 а.с. 28) до зазначеного Спільного протокольного рішення заборгованість відповідача становить 16 154 676,33 грн.

Відповідно до Спільного протокольного рішення № 1979 від 21.03.2017 (т. 1 а.с. 29-30) з метою проведення взаєморозрахунку на користь ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» підлягає перерахуванню 56 625 775,87 грн. заборгованості по субсидіям (т. 1 а.с. 29-30); відповідно до Зведеного реєстру по погашенню заборгованості по субсидіях населенню (т. 1 а.с. 31) до зазначеного Спільного протокольного рішення заборгованість відповідача становить 15 662 104,22 грн.

Відповідно до Спільного протокольного рішення № 2409 від 20.04.2017(т. 1 а.с. 32-33) з метою проведення взаєморозрахунку на користь ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» підлягає перерахуванню 46 982 379,22 грн. заборгованості по субсидіям (т. 1 а.с. 32-33); відповідно до Зведеного реєстру по погашенню заборгованості по субсидіях населенню (т. 1 а.с. 34) до зазначеного Спільного протокольного рішення заборгованість відповідача становить 15 744 761,58 грн.

Відповідно до Спільного протокольного рішення № 3120 від 20.07.2017 (т. 1 а.с. 35-36) з метою проведення взаєморозрахунку на користь ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» підлягає перерахуванню 47 783 631,15 грн. заборгованості по субсидіям (т. 1 а.с. 35-36); відповідно до Зведеного реєстру по погашенню заборгованості по субсидіях населенню (т. 1 а.с. 37) до зазначеного Спільного протокольного рішення заборгованість відповідача становить 4 533 751,68 грн.

Відповідно до Спільного протокольного рішення № 3363 від 18.08.2017 (т. 1 а.с. 38-39) з метою проведення взаєморозрахунку на користь ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» підлягає перерахуванню 14 300 036,33 грн. заборгованості по субсидіям (т. 1 а.с. 38-39); відповідно до Зведеного реєстру по погашенню заборгованості по субсидіях населенню (т. 1 а.с. 40) до зазначеного Спільного протокольного рішення заборгованість відповідача становить 1 326 996,31 грн.

Відповідно до Спільного протокольного рішення № 3574 від 20.09.2017 (т. 1 а.с. 41-42) з метою проведення взаєморозрахунку на користь ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» підлягає перерахуванню 12 412 738,66 грн. заборгованості по субсидіям (т. 1 а.с. 41-42); відповідно до Зведеного реєстру по погашенню заборгованості по субсидіях населенню (т. 1 а.с. 43) до зазначеного Спільного протокольного рішення заборгованість відповідача становить 853 230,75 грн.

Відповідно до Спільного протокольного рішення № 3769 від 20.10.2017 (т. 1 а.с. 44-45) з метою проведення взаєморозрахунку на користь ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» підлягає перерахуванню 6 115 094,98 грн. заборгованості по субсидіям (т. 1 а.с. 44-45); відповідно до Зведеного реєстру по погашенню заборгованості по субсидіях населенню (т. 1 а.с. 46) до зазначеного Спільного протокольного рішення заборгованість відповідача становить 394 764,42 грн.

Відповідно до Спільного протокольного рішення № 4034 від 20.11.2017 (т. 1 а.с. 47-48) з метою проведення взаєморозрахунку на користь ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» підлягає перерахуванню 51 447 818,51 грн. заборгованості по субсидіям (т. 1 а.с. 47-48); відповідно до Зведеного реєстру по погашенню заборгованості по субсидіях населенню (т. 1 а.с. 49) до зазначеного Спільного протокольного рішення заборгованість відповідача становить 4 400 967,42 грн.

Відповідно до Спільного протокольного рішення № 4649 від 20.12.2017 (т. 1 а.с. 50-51) з метою проведення взаєморозрахунку на користь ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» підлягає перерахуванню 45 002 963,81 грн. заборгованості по субсидіям (т. 1 а.с. 50-51); відповідно до Зведеного реєстру по погашенню заборгованості по субсидіях населенню (т. 1 а.с. 52) до зазначеного Спільного протокольного рішення заборгованість відповідача становить 13 195 730,28 грн.

Враховуючи умови укладеного між сторонами договору та приписи чинного законодавства, позивач стверджує, що відповідач повинен був здійснити відшкодування:

- по спільному протокольному рішенню від 21.02.2017 № 1369 у строк до 28.02.2017 включно;

- по спільному протокольному рішенню від 21.03.2017 № 1979 у строк до 28.03.2017 включно;

- по спільному протокольному рішенню від 20.04.2017 № 2409 у строк до 27.04.2017 включно;

- по спільному протокольному рішенню від 20.07.2017 № 3120 у строк до 27.07.2017 включно;

- по спільному протокольному рішенню від 18.08.2017 № 3363 у строк до 25.08.2017 включно;

- по спільному протокольному рішенню від 20.09.2017 № 3574 у строк до 27.09.2017 включно;

- по спільному протокольному рішенню від 20.10.2017 № 3769 у строк до 27.10.2017 включно;

- по спільному протокольному рішенню від 20.11.2017 № 4034 у строк до 27.11.2017 включно;

- по спільному протокольному рішенню від 20.12.2017 № 4649 у строк до 27.12.2017 включно.

Відповідачем був здійснений розрахунок по вищевказаним спільним протокольним рішенням:

- по спільному протокольному рішенню № 1369 від 21.02.2017 грошові кошти у розмірі 16 154 676 грн. 33 коп. відповідач сплатив 10.08.2017

- по спільному протокольному рішенню № 1979 від 21.03.2017 грошові кошти у розмірі 15 662 104 грн. 22 коп. відповідач сплатив 22.08.2017

- по спільному протокольному рішенню № 2409 від 20.04.2017 грошові кошти у розмірі 15 744 761 грн. 58 коп. відповідач сплатив 22.12.2017

- по спільному протокольному рішенню № 3120 від 20.07.2017 грошові кошти у розмірі 4 533 751 грн. 68 коп. відповідач сплатив 22.12.2017

- по спільному протокольному рішенню № 3363 від 18.08.2017 грошові кошти у розмірі 1 326 996 грн. 31 коп. відповідач сплатив 27.02.2018

- по спільному протокольному рішенню № 3574 від 20.09.2017 грошові кошти у розмірі 853 230 грн. 75 коп. відповідач сплатив 27.02.2018

- по спільному протокольному рішенню № 3769 від 20.10.2017 грошові кошти у розмірі 394 764 грн. 42 коп. відповідач сплатив 27.02.2018

- по спільному протокольному рішенню № 4034 від 20.11.2017 грошові кошти у розмірі 4 400 967 грн. 42 коп. відповідач сплатив 27.02.2018

- по спільному протокольному рішенню № 4649 від 20.12.2017 грошові кошти у розмірі 5 858 411 грн. 11 коп. відповідач сплатив 27.02.2018

- по спільному протокольному рішенню № 4649 від 20.12.2017 грошові кошти у розмірі 7 337 319 грн. 17 коп. відповідач сплатив 26.03.2018. Вказане підтверджується виписками по рахунку (т. 1 а.с. 53-63).

Тобто з викладеного вбачається, що відповідач розрахувався по зазначеним протокольним рішенням з порушенням строків оплати. У зв'язку із чим, із посиланням на положення ст. 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 3% річних у сумі 915 971 грн. 62 коп. за загальний період з 01.03.2017 по 25.03.2018 та інфляційні втрати - 3 443 957 грн. 79 коп. за загальний період з березня 2017 року по лютий 2018 року.

Доказів погашення відповідачем суми заявлених позовних вимог сторонами до суду не надано.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію, закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії".

Статтею 19 вказаного Закону встановлено, що виключно законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв'язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов'язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Соціальні пільги на отримання, зокрема, послуг газопостачання для ряду категорій громадян встановлено такими Законами України: Закон України "Про жертви нацистських переслідувань", Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Закон України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист", Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Закон України "Про прокуратуру", Закон України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавець послуг має право отримувати компенсацію за надані відповідно до закону окремим категоріям громадян пільги та нараховані субсидії з оплати житлово-комунальних послуг.

За змістом ч. 2 ст. 16 Закону України «Про ринок природного газу» вразливі споживачі мають право на субсидію для відшкодування витрат за спожитий природний газ та іншу адресну допомогу, що надається у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пп. б п. 4 ч. 1 ст. 89 та ст. 102 Бюджетного кодексу України видатки на відшкодування вартості послуг наданих пільговим категоріям громадян здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256 затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету (далі - Порядок №256), яким встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Відповідно до п. 3 Порядку №256 головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, є керівники головних управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Таким чином, розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних субсидій м. Новомосковськ Дніпропетровської області є Управління праці та соціального захисту населення м. Новомосковськ, а отже, на підставі вищезазначених норм законодавства та положень Порядку №256, відшкодування витрат понесених позивачем внаслідок надання послуг газопостачання відповідним категоріям громадян здійснюється відповідачем за рахунок державних субвенцій.

Відповідно до ч. 1 п. 8 Порядку № 256 отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державного казначейства, для здійснення відповідних видатків. При цьому головні розпорядники коштів у п'ятиденний термін здійснюють розрахунки із постачальниками відповідних послуг (ч. 2 п. 8 Порядку №256).

Таким чином, чинне законодавство України навіть не передбачає обов'язковості укладення договору про відшкодування витрат за надані послуги газопостачання громадянам, які мають право на отримання пільг, оскільки зобов'язання сторін у даній справі виникають безпосередньо із законодавства України і не залежать від їх бажання.

Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 (далі - Порядок №20).

Відповідно до п. 6 Порядку №20 органи Казначейства на підставі платіжних доручень головних розпорядників коштів місцевих бюджетів перераховують кошти на рахунки постачальників ресурсів (товарів, послуг).

Розрахунки проводяться на підставі актів звіряння або договорів, які визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг), і спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками таких розрахунків (п. 7 Порядку №20).

Порядок проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію затверджений наказом Міненерговугілля України від 03.08.2015 №493/688 (далі - Порядок №493).

Згідно з п. 2.3 Порядку № 493 відповідні департаменти фінансів узагальнюють отримані дані та подають їх щомісяця до 20 числа Державній казначейській службі України (далі - Казначейство) та відповідним головним управлінням Державної казначейської служби України в областях, місті Києві (далі - головні управління Казначейства) у формі узгоджених з постачальниками та/або транспортувальниками ресурсів (товарів, послуг) спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків разом з відповідними зведеними реєстрами актів звіряння, або реєстрами договорів за підписами керівників відповідних департаментів фінансів, постачальників та/або транспортувальників ресурсів (товарів, послуг).

Не пізніше наступного дня після підписання останнім учасником розрахунків спільного протокольного рішення (з присвоєнням номера та дати) усі учасники розрахунків, які підписали спільні протокольні рішення, подають до Казначейства та органів Казначейства, у яких відкрито їх рахунки, платіжні доручення на перерахування коштів відповідно до узгодженого спільного протокольного рішення.

Виділення коштів здійснюється лише за наявності платіжних доручень, наданих усіма учасниками розрахунків до Казначейства та органів Казначейства (п.2.5 Порядку №493).

Згідно ч. 6 ст. 48 Бюджетного кодексу України, зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг по оплаті за надані послуги та компенсації громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються органами Державного казначейства України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень. Зазначена норма є спеціальною по відношенню до загальних положень частин 1-4 статті 48 Бюджетного кодексу України.

Крім того, у листі від 30.06.2011 №31-07310-10-24/16584 Міністерство фінансів України роз'яснило, що деякі програми, які відносяться до державних програм соціального захисту населення, є державною гарантією і одержувачу не може бути відмовлено в їх наданні у разі, якщо він має на них право. У цьому випадку проводиться відшкодування витрат за фактично спожиті послуги (нараховані соціальні виплати) в межах встановлених норм (розмірів).

Таким чином, зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку, компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду від 27.07.2017 по справі №918/1302/16, від 16.08.2017 по справі №905/3364/16, від 07.09.2016 по справі № 910/21894/15 тощо.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, відповідач розрахувався по зазначеним вище спільним протокольним рішенням з порушенням строків оплати, що стало підставою для нарахування позивачем інфляційних та 3% річних у заявлених сумах.

Згідно положень ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіркою виконаного позивачем розрахунку 3% річних та інфляційних втрат порушень умов договору та норм чинного законодавства судом не встановлено.

Заперечення відповідача судом відхиляються з огляду на наступне.

Так, як встановлено судом, фактично строки виконання та механізм перерахування коштів за надання постачання природного газу певним категоріям населення, регулюються безпосередньо порядками №20, №256, №493, а підписання Спільних протокольних рішень, є елементами процедурного оформлення розрахунків за рахунок коштів субвенцій з державного бюджету. Тобто оформлення документів, в тому числі. Спільних протокольних рішень взаєморозрахунків є процедурою реалізації цього права, дотримання якої є передумовою безпосереднього виділення коштів для фактичних розрахунків з надавачем послуг.

Відповідач, здійснював перерахування грошових коштів після підписання спільних протокольних рішень через значний проміжок часу.

Отже, незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов'язання між сторонами договору в частині, яку держава буде компенсувати за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачали сторони у договорі відповідні умови, чи навпаки.

Що стосується твердження відповідача про те, що до нього не можуть застосовуватись норми ст. 625 Цивільного кодексу України суд зазначає наступне.

Аналіз статті 625 Цивільного кодексу України вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював правову позицію щодо неможливості поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету (рішення від 20.03.2002 №5-рп/2002, від 17.03.2004 №7-рп/2004, від 01.12.2004 №20-рп/2004, від 09.07.2007 №6-рп/2007).

Зокрема, у рішенні від 09.07.2007 №6-рп/2007 Конституційний Суд України вказав на те, що невиконання державою своїх соціальних зобов'язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави (підпункт 3.2.).

Разом з тим держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов'язана забезпечити його реалізацію. У протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності правового регулювання покладаються на державу, в даному випадку в особі Управління соціального захисту населення м. Новомосковськ.

Частина 2 ст. 218 Господарського кодексу України та ст. 617 Цивільного кодексу України прямо передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення від відповідальності.

У п. 5 оглядового листа № 01-06/374/2013 від 18.02.2013 Вищий господарський суд України зазначив, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Отже, неналежне фінансування заходів соціального захисту окремих категорій громадян не є підставою для звільнення відповідача від відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок постачання природного газу населенню м. Новомосковськ, яке отримує пільги, та не може бути підставою для звільнення від відповідальності у вигляді 3% річних та інфляційних втрат за порушення такого зобов'язання.

Більш того, законодавством не передбачена залежність відшкодування від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, чи випадки повного або часткового звільнення від обов'язку здійснення розрахунків з постачальниками послуг на пільгових умовах, оскільки надання пільг певним категоріям населення відбувається не внаслідок власного бажання, а у відповідності до вимог Законодавства України.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд), а саме у справі «Кечко проти України» (заява №63134/00), Суд зауважив, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату надбавок з державного бюджету, однак свідома відмова в цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними (пункт 23). У зв'язку із цим Суд не прийняв до уваги позиції Уряду України про колізію двох нормативних актів, якими встановлено відповідні доплати та пільги з бюджету і які є чинними, та Закону України про державний бюджет на відповідний рік, положення якого, на думку Уряду України, превалювали як норми спеціального закону. У пункті 26 вказаного рішення зазначено, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

У рішеннях ЄСПЛ у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18 жовтня 2005 року та у справі «Бакалов проти України» від 30 листопада 2004 року зазначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання (пункти 48 та 40 рішень відповідно).

Згідно із ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За встановлених обставин, відповідач неналежним чином виконав свої договірні зобов'язання, чим порушив умови укладеного із позивачем договору та вищевказані приписи чинного законодавства, тому позовні вимоги ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» про стягнення з Управління праці та соціального захисту населення міста Новомосковська 915 971 грн. 62 коп. 3% річних, 3 443 957 грн. 79 коп. інфляційних втрат - є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення міста Новомосковська (51200, Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Горького, буд. 2 А, ідентифікаційний номер 03192394) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" (49000, м. Дніпро, вул. Шевченка, буд. 2, ідентифікаційний номер 39572642) 915 971 грн. 62 коп. (дев'ятсот п'ятнадцять тисяч дев'ятсот сімдесят одну грн. 62 коп.) 3% річних, 3 443 957 грн. 79 коп. (три мільйони чотириста сорок три тисячі дев'ятсот п'ятдесят сім грн. 79 коп.) інфляційних втрат, 65 398 грн. 94 коп. (шістдесят п'ять тисяч триста дев'яносто вісім грн. 94 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Суддя І.А. Рудь

Повне рішення складено 16.10.2018