ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"03" жовтня 2018 р. м. Київ Справа № 911/4045/15

Господарський суд Київської області у складі судді Мальованої Л.Я. розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства Білоцерківська Теплоелектроцентраль про поворот виконання рішення суду у справі

За позовом Публічного акціонерного товариства Національна Акціонерна Компанія Нафтогаз України, м. Київ

до Приватного акціонерного товариства Білоцерківська Теплоелектроцентраль, Київська обл., м. Біла Церква,

про стягнення 240 175 490 грн. 30 коп

представники:

позивача ОСОБА_1;

відповідача ОСОБА_2

Обставини справи:

Рішенням господарського суду Київської області від 18.11.15 р. по справі № 911/4045/15, залишеного без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.02.16 р. та постановою Вищого господарського суду України від 25.04.16 р., з приватного акціонерного товариства Білоцерківська Теплоцентраль на користь публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України стягнуто 12 290 832,31 грн. пені, 3 387 862,48 грн. 3% річних, 70 182 493,07 грн. інфляційних втрат, 15 094 991,79 грн. штрафу, 73 080,00 грн. судового збору.

На виконання вказаного рішення суду господарським судом Київської області 28.04.16 р. видано відповідний наказ, який перебував на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з 06.07.2016 року.

На підставі виданого наказу відбулось часткове стягнення на користь ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України грошових коштів на загальну суму 466 849 грн. 10 коп.

17.08.2018 р. Приватне акціонерне товариство Білоцерківська Теплоелектроцентраль звернулося до суду з заявою про поворот виконання рішення суду у справі № 911/4045/15.

В обгрунтування поданої заяви відповідач посилається на те, що ухвалою господарського суду Київської області від 02.08.2017 р. заяву Приватного акціонерного товариства Білоцерківська Теплоелектроцентраль про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню задоволено частково. Визнано наказ господарського суду Київської області від 28.04.2016 р. таким, що не підлягає виконанню, а саме в частині стягнення з ПАТ Білоцерківська Теплоцентраль на користь ПАТ НАК Нафтогаз України 12 290 832 грн. 31 коп. пені, 3 387 862 грн. 48 коп. трьох відсотків річних, 70 182 493 грн. 07 коп. інфляційних втрат, 15 094 991 грн. 79 коп. штрафу, а заяву в частині вимог про стягнення безпідставно одержаних коштів в сумі 466 849 грн. 10 коп. залишено без задоволення.

Позивач проти заяви заперечив, посилаючись на те, що ч. 1 ст. 333 ГПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: закриває провадження у справі; залишає позов без розгляду; відмовляє в позові повністю; задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Згідно з ч. 2 ст. 333 ГПК України - якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо при новому розгляді справи він: закриває провадження у справі; залишає позов без розгляду; відмовляє в позові повністю; задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Згідно з ч. 3 ст. 333 ГПК України - якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо при новому розгляді справи він: закриває провадження у справі; залишає позов без розгляду; відмовляє в позові повністю; задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

В свою чергу згідно з ч. 9 ст. 333 ГПК України якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до ч.ч. 1-3 цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Таким чином поворот виконання, постанови - це процесуальна дія, яка полягає в повному чи частковому відновленню первісного становища відповідача в разі зміни, або скасування рішення з прийняттям нового рішення про повну або часткову відмову у позові.

Мета повороту виконання рішення - приведення відносин, що склалися між сторонами, у відповідність з новим судовим рішенням шляхом усунення наслідків скасованого повністю або частково рішення.

Аналогічний правовий висновок міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 02.11.11 № 13-рп/2011.

При цьому ст. 333 ГПК України містить вичерпний перелік підстав для вирішення питання про поворот виконання рішення, постанови і здійснення повороту виконання на підставі цієї статті з інших підстав є неправомірним.

Крім того, відповідно ч. 10 ст. 333 ГПК України заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи.

Тобто вказаний строк визначається датою набрання чинності рішення, ухваленого за результатами розгляду по суті позовних вимог.

Прийняте по суті заявлених позовних вимог судове рішення у справі № 911/4045/15 не скасовувалось та не змінювалось, а також набрало чинності 15.02.16 року.

Таким чином посилання відповідача на положення ст. 333 ГПК України в обґрунтування вказаної заяви є безпідставним та необгрунтованим.

При розгляді заяви судом встановлено, що позивачем було отримано кошти в сумі 420 059 грн. 32 коп., а не 466 849 грн. 10 коп., як було вказано відповідачем, тому для з'ясування розміру стягнутої суми в судовому засіданні оголошувалась перерва з 31.08.2018 р. по 12.09.2018 р. Після оголошеної перерви 12.09.2018 р. відповідачем було подано клопотання про відкладення розгляду справи з метою отримання відповіді на запити.

В судовому засіданні повторно була оголошена перерва з 12.09.2018 року по 03.10.2018 року.

03.10.2018 року заявником було подано клопотання з додатком копії відповіді Департаменту ДВС України, в якій зазначена сума 420 059 грн. 32 коп.

Розглянувши подану заяву, заслухавши пояснення представників сторін суд зазначає наступне:

02.08.17 року ухвалою господарського суду Київської області у справі № 911/4045/15 визнано таким, що не підлягає виконанню, наказ господарського суду Київської області від 28.04.16 № 911/4045/15 в частині стягнення з Відповідача на користь стягувача 12 290 832,31 грн. пені, 3 387 862,48 грн. 3% річних, 70 182 493,07 грн. інфляційних втрат, 15 094 991,79 грн. штрафу.

В обґрунтування прийнятого рішення суд послався на положення ч. 4 ст. 117 ГПК України, чинний в редакції на момент ухвалення вказаного рішення, та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» від 03.11.16 року № 1730-VІІІ.

Частиною 4 ст. 117 ГПК України встановлено, що господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

30.11.2016 року набрав чинності Закон, яким визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Частиною 3 ст.7 Закону визначено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, неня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Кошти у розмірі 420 059,32 грн., стягнуті в рахунок погашення заборгованості за вказаним рішенням суду, перераховані державним виконавцем Позивачу18.08.2016 року та 08.09.2016 року, тобто до набрання чинності Закону.

Основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Актами цивільного законодавства є також і інші Закони України, які приймаються відповідно до Конституції України.

Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Так, у рішенні від 05.04.01 № 3-рп/2001 Конституційний Суд України зазначив, що «Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акту не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом. Закріплення принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави.

В рішенні від 09.02.1999 р. № 1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої ст. 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) Конституційний Суд України роз'яснив, що дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Одночасно Конституційний суд розяснив, що надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Закон № 1730 не містить вказівки, що його дія або дія положень ч. 3 ст. 7 розповсюджується на вже погашену (стягнуту в примусовому порядку) до набрання ним чинності заборгованості з неустойки, 3% річних та інфляційних втрат.

У звязку з вищевикладеним, відсутні правові підстави вважати отримані Позивачем кошти «безпідставно набутими».

Як зазначалось вище позивачем отримано кошти в розмірі 420 059 грн. 32 коп., а не 446 849 грн. 10 коп., як зазначив відповідач.

Що стосується ч. 10 ст. 333 ГПК України то заявником пропущено строк, так як рішення суду набуло чинності 15.02.2016 року, а з заявою відповідач звернувся 17.08.2018 року.

Таким чином, заява ПАТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль» задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 42, 234, ст. 333 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства «Білоцерківська Теплоелектроцентраль» про поворот виконання рішення суду у справі № 911/4045/15 у звязку безпідставністю одержання коштів в сумі 466 849,10 грн. відмовити у повному обсязі.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя Л.Я. Мальована