ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м.Чернівці

17 жовтня 2018 року Справа № 926/1227/18

Господарський суд Чернівецької області у складі судді Гушилик С.М. при секретарі судового засідання Чепишко М.І. розглянувши справу №926/1227/18

За позовом Фізичної особи - підприємця Малковича Миколи Васильовича (78615, Україна, Івано-Франківська область, Косівський район, с.Нижній Березів)

до фірми SRL «BIGCONSTRUCT» (MD- 5001, Республіка Молдова, м.Флорешти, вул.Штефан чел Маре, 67 А)

про стягнення заборгованості за контрактом №1 від 01.07.2016 року у сумі 2733 доларів США 60 центів (71921,01 грн. відповідно до офіційного курсу станом на 18.06.2018 року)

За участю представників:

Від позивача: Малкович М.В. - підприємець

Від відповідача: Ветаву С.І. - представник (дов.від 03.12.16р.)

СУТЬ СПОРУ: Фізична особа - підприємець Малкович Микола Васильович 19.06.2018 року звернувся до господарського суду Чернівецької області з позовною заявою до SRL «BIGCONTRUCT» Республіка Молдова про стягнення заборгованості у сумі 2733,60 доларів США, що еквівалентно 71921,01 грн. за контрактом №1 від 01.07.2016 року.

В обґрунтування своїх вимог, позивач посилається на те, що між сторонами 01.07.2016 року було укладено контракт №1 на підставі якого продавець фізична особа-підприємець Малкович М.В. передає покупцю фірмі SRL «BIGCONSTRUCT» продукцію - пиломатеріали хвойних та листяних порід, а покупець приймає та оплачує товар. Однак, відповідач умови контракту не виконав, в частині повного та своєчасного розрахунку за поставлений товар, що призвело до виникнення заборгованості в сумі 2733,60 доларів США.

Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями позовну заяву передано судді Гушилик С.М.

Ухвалою суду від 19.06.2018 року позовну заяву фізичної особи - підприємця Малковича М.В. залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків. Позивачем недоліки позовної заяви усунуто.

Ухвалою суду від 22.07.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 13.07.2018 року.

Ухвалами суду від 13.07.2018 року та від 07.08.2018 року відкладено розгляд підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 20.08.2018 року продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів для можливості подання сторонами додаткових доказів по справі та відкладено розгляд підготовчого засідання на 10.09.2018 року.

10.09.2018 року представником відповідача на адресу суду було подано посилання, в якому проти позову останній заперечує посилаючись на те, що ним сплачено 16393,1 доларів США на виконання контракту №1 від 01.07.2016 року, у зв'язку з цим, підтверджується переплата в розмірі 1000,00 доларів США, оскільки відповідно до декларацій позивачем поставлено товар лише на суму 15393,1 доларів США.

З метою встановлення всіх обставин справи та поданням додаткових доказів у підготовчих засіданнях 10.09.2018 року та 19.09.2018 року були оголошені перерви.

Враховуючи, що судом здійснено усі необхідні та достатні дії для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, суд дійшов висновку закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 03.10.2018 року, про що постановив ухвалу від 20.09.2018 року.

02.10.2018 року представник позивача на електронну пошту суду надіслав заяву вх.№3062 про відкладення розгляду справи у зв'язку із його зайнятістю в іншому судовому засіданні, просив у разі можливості розглядати дану справу у відсутності позивача та його представника за наявними у матеріалах справи доказами.

В свою чергу, від представника відповідача 03.10.2018 року на електронну пошту суду надійшла заява про проведення судового засідання без його участі, слід зазначити, що подані документи не підписані електронним цифровим підписом, а тому судом у відповідності до ст. 80, ч.3 ст.91ГПК України до уваги не беруться.

Проте, з метою надання сторонам можливості прибути у судове засідання, суд ухвалою від 03.10.2018 року відклав розгляд справи на 12.10.2018 року.

У судовому засіданні, 12.10.2018 року, представники відповідача не з'явився, причини нез'явлення суду не повідомив.

Позивач, який був присутній у судовому засіданні 12.10.2018 року просив почати розгляд справи по суті.

У вступному слові позивач зазначив, що заборгованість виникла, внаслідок того, що між сторонами було укладено декілька договорів по яким було здійснено ряд поставок пиломатеріалів, за які відповідач сплачував кошти несвоєчасно та в неповному обсязі.

Після дослідження доказів, позивач в усній формі просив суд перенести судове засідання для надання йому часу з'ясувати з відповідачем обставини справи.

Суд ухвалою від 12.10.2018 року відклав розгляд справи на 18.10.2018 року, про що повідомив сторони.

До початку судового засідання, 18.10.2018 року позивач надав заяву про долучення додаткових документів, проте враховуючи приписи статті 207 Господарського процесуального кодексу України суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені у підготовчому провадженні.

При цьому, суд зауважує, що розгляд справи неодноразово було відкладено у підготовчому провадженні, окрім того, строк підготовчого провадження було продовжено на 30 днів саме для надання сторонами додаткових доказів та проведення звірки розрахунків, проте позивач не скористався своїм правом.

Таким чином, враховуючи вище викладене заява позивача подана 17.10.2018 року вх.3298 залишається без розгляду.

У судовому засіданні, яке відбулося 17.10.2018 року позивач наполягав на задоволенні позовних вимог, у свою чергу представник відповідача не визнав позову, посилаючись на те, що він неодноразово намагався провести звірку розрахунків з метою встановлення заборгованості, проте останній не надав йому таких доказів.

Заслухавши представників сторін, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини у справі, якими сторони обґрунтовують свої вимоги і заперечення проти них, дослідивши та оцінивши в сукупності надані докази, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд, -

В С Т А Н О В И В :

26.07.2016 року між фізичною особою-підприємцем Малковичем Миколою Васильовичем (продавець), що діє на підставі Виписки з ЄДР, та фірмою SRL «BIGCONSTRUCT» Республіка Молдова (покупець), в особі директора Бурдужа Корнеліу укладено контракт №1 (далі - Контракт).

Відповідно до п.1.1. Контракту продавець фізична особа-підприємець Малкович М.В. передає покупцю фірмі SRL «BIGCONSTRUCT» продукцію - пиломатеріали хвойних та листяних порід, а покупець приймає та оплачує товар.

Предметом контракту є товар, зазначений в комерційному рахунку (інвойсі), що поставляється продавцем партіями на підставі замовлень покупця (п.1.2. Контракту).

Валютою контракту - є долари США (п.2.1. Контракту).

Ціна за одиницю товару, асортимент і кількість кожної партії товару вказуються в комерційному рахунку (інвойсі), який оформляється на кожну партію товару (п.2.2. Контракту).

Продавець постачає товар на умовах FCA Україна Івано-Франківська область у відповідності до правил Інкотермс 2010 (п.3.1. Контракту).

Продавець передає покупцю товар на основі замовлення, в якому зазначається асортимент, кількість, термін і умови поставки товару (п.3.2. Контракту).

Замовлення здійснюється за допомогою електронного та факсимільного зв'язку (п.3.3. Контракту).

Продавець декларує, що якість товару відповідає характеристикам вказаним в ГОСТ 8486-86 (п.4.1. Контракту).

Відповідно до п.7.1. Контракту оплата товару здійснюється в доларах США банківським переводом на рахунок продавця.

Строк дії контракту до 31.12.2017 року. Закінчення строку дії контракту не тягне за собою припинення виконання зобов'язань сторонами і не звільняє від відповідальності за їх порушення (п. п. 11.2.-11.3. Контракту).

Відповідно до п.9.2. Контракту якщо сторони не досягли згоди по контракту протягом 30 днів з моменту проведення перших переговорів, то спір передається на розгляд господарському суду Чернівецької області.

Контракт складений у 2-ох примірниках на російській мові, для кожної із сторін та має однакову юридичну силу (п.12 Контракту).

Представники сторін у підготовчому провадженні в усній формі пояснили суду, що іншого контракту, окрім контракту №1 від 26.07.2016 року, який було передано з позовною заявою вони не укладали і вказаний контракт є єдиним правочином, на підставі якого сторони здійснювали господарські відносини один з одним.

Разом з тим, позивач посилається у позові на контракт №1 від 01.07.2016 року, проте до позову долучив контракт №1 від 26.07.2016 року. У свою чергу всі декларації та платіжні документи складалися на виконання контракту №1 від 01.07.2016 року.

У підготовчому засіданні судом неодноразово з'ясовувалось наявність у сторін контракту №1 від 01.07.2016 року, що підтверджується технічним записом судових засідань. Однак, останні, як встановлено вище, стверджували, що інших правочинів, окрім контракту №1 від 26.07.2016 року, між ним укладено не було, отже суд дійшов висновку, що між сторонами був укладений лише один контракт по якому здійснювалася поставка, проте помилково на ньому була поставлена інша дата.

Позивач просить стягнути заборгованість в сумі 2733,6 доларів США (предмет позову), у зв'язку з невиконанням контракту №1 від 01.07.2016 року.

В якості підтвердження здійснення поставки фізичною особою-підприємцем Малковичем Миколою Васильовичем було подано до суду:

- вантажно-митну декларацію форми МД-2 №UA206010/2017/013701, яка засвідчує, що поставка товару здійснена 09.07.2017 року, інвойс №6 від 27.06.2017 року, щодо поставки пиломатеріалів обрізних хвойних в кількості 31,33 м.куб. на суму 2193,1 доларів США, а також пакувальний лист до інвойсу №6 від 27.06.2018 року, фітосанітарний сертифікат №60/09-6010/Х Х-392355 від 29.06.2017 року, сертифікат про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів для здійснення експертних операцій серія ІФ №270039 від 29.06.2017 року, міжнародну товарно-транспортну накладну від 29.06.2017 року;

- вантажно-митну декларацію форми МД-2 №UA206010/2017/013853 яка засвідчує, що поставка товару здійснена 15.07.2017 року, інвойс №6 від 04.07.2017 року, щодо поставки пиломатеріалів обрізних хвойних в кількості 36,96 м.куб. на суму 2587,2 доларів США, а також фітосанітарний сертифікат №60/09-6010/Х Х-392409 від 05.07.2017 року, сертифікат про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів для здійснення експертних операцій серія ІФ №270170 від 04.07.2017 року, міжнародну товарно-транспортну накладну №001486 від 05.07.2017 року.

У звіті про дебетові і кредитові операції по рахунку позивача з 01.07.2017 року по 30.09.2017 року, з 01.04.2018 року по 30.06.2018 року відповідачем - SRL «BIGCONSTRUCT» 05.07.2017 року перераховано 2601,1 доларів США, 12.04.2018 року - 500,00 доларів США, 18.04.2018 року - 500,00 доларів США, призначення платежу на виконання контракту №1 від 01.07.2016 року.

Відповідно до міжнародної товарно-транспортної накладної СМR №001486 від 05.07.2017 року поставка товару здійснювалась перевізником - ФОП Василик. При цьому доказів перевезення та укладання договору транспортного експедирування позивачем надано не було.

Позивач стверджує, що відповідно до зазначених декларацій відповідачу поставлено товар на загальну суму 4780,3 доларів США (декларація UA2060010/2017/013701 від 29.06.2017 року на суму 2193,1 + декларація UA206010/2017/013853 від 05.07.2017 року на суму 2587,2), однак останнім було частково сплачено товар в сумі 2046,7 доларів США, решта 2733,6 доларів США відповідач не сплатив (докази підтвердження відсутні). Отже, відповідачем допущено порушення умов договору в частині своєчасної оплати отриманого товару.

Відповідач у свою чергу, факт поставки товару не заперечує, однак, виникнення заборгованості не визнає посилаючись на те, що ним за весь період дії контракту здійснено повну оплату товару та навіть переплачено на 1000,00 доларів США більше, що підтверджується довідками банку.

Відповідно до Декларацій (за весь період дії контракту) поданих відповідачем, позивач протягом дії договору поставив відповідачу товар на загальну суму 15393,1 доларів США:

№QY07561841 від 26.07.2016 року на суму 236,8 доларів США,

№XL07400261 від 26.07.2016 року - 2536,8 доларів США,

№BRK від 02.08.2016 року - 2776,8 доларів США,

№BRK від 29.10.2016 року - 2572,8 доларів США,

№BRK від 28.04.2017 року - 2489,6 доларів США,

№BRK від 30.06.2017 року - 2193,1 доларів США,

№BRK від 05.07.2017 року - 2587,2 доларів США.

У свою чергу відповідач підтверджує факт сплати поставки товару за контрактом №1 від 01.07.2018 року на загальну суму 16393,1 доларів США:

ордер №13 від 26.07.2016 року на суму 2707,00 доларів США;

ордер №13 від 03.08.2016 року на суму 2737,00 доларів США;

ордер №14 від 15.08.2016 року на суму 4645,00 доларів США;

ордер №18 від 29.08.2016 року на суму 2703,00 доларів США;

ордер №33 від 04.07.2017 року на суму 2601,1 доларів США;

виписка банку від 11.04.2018 року на суму 500,00 доларів США;

виписка банку від 17.04.2018 року на суму 500,00 доларів США

Актом перевірки взаєморозрахунків від 29.08.2018 року, який поданий та підписаний відповідачем, підтверджується факт сплати останнього поставки товару на суму 16393,10 доларів США.

Відповідно до виписки банку №10011/294 від 13.09.2018 року та №450 від 13.09.2018 року відповідачем перераховано на рахунок НОМЕР_1 ФОП Малкович М.В. суму в розмірі 16393,1 доларів США на виконання контракту №1 від 01.07.2016 року.

Окрім того, позивач надав виписки з банку за період з 01.04.2018р по 30.06.2018 р. з якої вбачається, що відповідач 12.04.2018р. та 18.04.2018р. здійснив оплату в сумі 1000 доларів США (а.с. 46) та за період з 22.07.2016р. по 05.07.2017р. здійснив оплату по договору від 01.07.2016р. в сумі 15393,10 доларів США (а.с.128).

Отже, враховуючи банківські виписки надані позивачем, останній підтвердив, що відповідач здійснив оплату за поставлену продукцію на суму 16393,10 доларів США.

При цьому, слід відмітити, що доказів у підтвердження надання товару на вказану суму позивачем не надано.

Що ж до тверджень відповідача у своєму вступному слові, між сторонами існують інші договірні відносини, до уваги не беруться, так як під час підготовчого засідання позивачем не було подано доказів існування інших договорів між сторонами, за яким позивач здійснював поставку, а відповідач у свою чергу проплачував кошти.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування (ч.1 ст.76 ГПК України).

Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи (п.2.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 року).

Відповідно до ч.4 ст.74 ГПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору.

Якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом, то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи (п.2.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 року).

Оскільки позивач не надав клопотання та не звертався до суду з клопотанням про його витребування, то суд констатує, що останній не подав належних доказів на обґрунтування підстав звернення до суду з позовом, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

А відтак, підстави для стягнення заборгованості за контрактом №1 від 01.07.2016 року відсутні.

Основні засади господарювання в Україні визначає Господарський кодекс України, який регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб'єктами господарювання, а також між цими суб'єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання (ст. 1 Господарського кодексу України).

Стаття 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із приписами ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем контракту, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться у строк (термін) визначений у зобов'язанні (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України), оскільки зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).

Статтею 662 Цивільного кодексу України передбачений обов'язок продавця передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. При цьому, згідно із ст.663 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу. А покупець зобов'язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Покупець зобов'язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства (ст. 689 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Подані сторонами докази мають бути належними, допустимими, достовірними, достатніми (ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно із ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких підстав, суд приходить до висновку щодо недоведеності позивачем належними, допустимими та достовірними доказами відповідно до норм 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження наявності у фірми SRL «BIGCONSTRUCT» обов'язку здійснити оплату отриманого товару за контрактом №1 від 01.07.2016 року саме у заявленому ним розмірі.

З огляду на викладене та з урахуванням встановлених обставин справи, суд вважає, що вимоги позивача до відповідача є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Судовий збір, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 73-79, 86, 129, 194, 219, 222, 232, 233, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову фізичної особи - підприємця Малковича Миколи Васильовича до фірми SRL «BIGCONSTRUCT» про стягнення заборгованості за контрактом №1 від 01.07.2016 року у сумі 2733,6 доларів США - відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України). Однак, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу (п.17.5 Розділ ХІ Перехідних положень ГПК України).

Повний текст рішення складено та підписано 19.10.2018 року.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/

Суддя Гушилик С.М.