ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

"12" жовтня 2018 р. Справа № 926/767-б/15
м.Чернівці

Суддя господарського суду Чернівецької області Дутка В.В., розглянувши матеріали справи

за позовом ОСОБА_1, м.Чернівці
до приватної фірми "Інтервал", м. Чернівці про поновлення на роботі від позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2, адвокат, ордер серії ЦЧ №07780 від 31.07.2018 від відповідача- не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Чернівецької області від 27.05.2015 порушено провадження у справі про банкрутство приватної фірми "Інтервал".

Постановою від 31.08.2016 приватну фірму "Інтервал" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено Кучака Ю.Ф.

23.08.2018 власник ПФ «Інтервал» ОСОБА_1 подав до господарського суду Чернівецької області заяву про поновлення на роботі, в якій просить поновити його на посаді директора приватної фірми «Інтервал», зобов'язати відповідача арбітражного керуючого Кучака Ю.Ф. вчинити запис в трудовій книжці, в якому вказати дату звільнення з роботи 23.05.2018.

В обґрунтування заяви зроблені посилання на видачу ліквідатором Кучаком Ю.Ф. після прийняття постанови про визнання ПФ «Інтервал» банкрутом наказу №31/08/16-к від 31.08.2016 про розірвання трудового договору на підставі п.1 ч.1 ст.40 Кодексу законів про працю України, згідно якого ОСОБА_1 звільнено 31.08.2016 з займаної посади. Однак, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні, а відтак звільнення з займаної посади є незаконним у зв'язку з чим є підстави для поновлення на роботі. Право на звільнення працівника без врахування його тимчасової непрацездатності могло виникнути тільки з моменту внесення до єдиного державного реєстру запису про припинення ПФ «Інтервал». Вихідна допомога ОСОБА_1 також не виплачувалась, що є порушенням ст.116 КЗпП України, яка встановлює строк розрахунку з вивільненим працівником в день його звільнення. Заявник вважає своє звільнення незаконним, однак написав заяву про звільнення 23.05.2018, тому просить суд зобов'язати відповідача вчинити запис в трудовій книжці, де вказати дату звільнення з роботи 23.05.2018.

Одночасно до позовної заяви додана заява ОСОБА_1 про поновлення строків звернення до суду, де заявник просить поновити строк на оскарження Наказу про розірвання трудового договору №31/08/16-к від 31.08.2016.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 12.09.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи призначено на 04.10.2018.

Ухвалою від 04.10.2018 відкладено розгляд справи на 12.10.2018.

10.10.2018 позивач подав заяву до суду про часткову відмову від позовних вимог у частині зобов'язання відповідача - арбітражного керуючого Кучака Ю.Ф. вчинити запис в трудовій книжці, в якому вказати дату звільнення з роботи 23.05.2018. В іншій частині позов про поновлення на посаді директора приватної фірми «Інтервал» позивач підтримує.

Часткова відмова від позову обґрунтована тим, що на даний час ОСОБА_1 не бажає звільнятись з роботи, а свою заяву про звільнення від 23.05.2018 він відкликав.

Ухвалою від 12.10.2018 прийнято часткову відмову від позову та закрито провадження у справі в частині зобов'язання відповідача вчинити запис в трудовій книжці, в якому вказати дату звільнення з роботи 23.05.2018.

У судовому засіданні 12.10.2018 позивач, представник позивача просили задовольнити заяву про поновлення строку на оскарження Наказу про розірвання трудового договору, яким звільнено 31.08.2016 ОСОБА_1 з займаної посади та задовольнити позов про поновлення ОСОБА_1 на посаді директора приватної фірми «Інтервал».

Представник відповідача в засідання не з'явився, що не перешкоджає розгляду спору по суті, оскільки сторони належним чином повідомлені про слухання справи.

Заява ОСОБА_1 про поновлення строків звернення до суду, де заявник просить поновити строк на оскарження Наказу про розірвання трудового договору №31/08/16-к від 31.08.2016, задоволенню не підлягає з огляду на предмет позовних вимог. Заявник не оскаржує Наказ про розірвання трудового договору, а відтак клопотання про поновлення строків звернення до суду з метою його оскарження є безпідставним.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про поновлення на роботі, дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.

За приписами частини 4 статті 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника.

Як зазначено в трудовій книжці ОСОБА_1, 03.05.1994 він прийнятий на посаду директора приватної фірми «Інтервал», оригінал якої досліджено в судовому засіданні.

Постановою Господарського суду Чернівецької області від 31.08.2016 приватну фірму «Інтервал» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Кучака Ю.Ф., який виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута, згідно приписів ч. 2 ст.41 згаданого вище Закону.

Відповідно до ч.2 ст. 41 вказаного Закону, ліквідатор з дня визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури повідомляє працівників банкрута про звільнення та здійснює його відповідно до законодавства України про працю.

Ліквідатор Кучак Ю.Ф. надав до матеріалів справи копію наказу №31/08/16-к від 31.08.2016 про розірвання трудового договору на підставі п.1 ч.1 ст.40 Кодексу законів про працю України, згідно якого ОСОБА_1 звільнено 31.08.2016 з займаної посади.

Відповідно до вимог ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 22.06.2018 у справі №926/767-б/15 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 23.05.2018 про зобов'язання арбітражного керуючого Кучака Ю.Ф. звільнити з займаної посади. Судом встановлено, що оригінал трудової книжки знаходиться у гр.ОСОБА_1 Доказів звернення гр.ОСОБА_1 до ліквідатора ПФ «Інтервал» Кучака Ю.Ф. про внесення запису про звільнення з посади керівника банкрута чи відмови ліквідатора у внесенні запису суду не подано.

У відповідності з ч. 2 ст. 38 Закону про банкрутство, з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу за виключенням укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу в процедурі ліквідації тощо; припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, якщо цього не було зроблено раніше, керівник банкрута звільняється з роботи у зв'язку з банкрутством підприємства, а також припиняються повноваження власника (власників) майна банкрута.

Відповідно до ст. 41 Закону про банкрутство, ліквідатор - фізична особа, яка відповідно до судового рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку. Ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження, зокрема, виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; з дня визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури повідомляє працівників банкрута про звільнення та здійснює його відповідно до законодавства України про працю. Виплата вихідної допомоги звільненим працівникам банкрута провадиться ліквідатором у першу чергу за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута, або отриманого для цієї мети кредиту. З дня призначення ліквідатора до нього переходять права керівника (органів управління) юридичної особи - банкрута.

З доданих ОСОБА_1 документів вбачається, що він в період з 30.08.2016 по 09.09.2016 перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджено листком непрацездатності серії АГГ №968406.

В якості підстав для поновлення на роботі заявник вказує звільнення його в період перебування на стаціонарному лікуванні, що є порушенням приписів ч.2 ст.40 КЗпП.

Відповідно до ч.2 ст.40 КЗпП не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Зміст поняття ліквідації юридичної особи визначений ст.110 Цивільного кодексу України, де зокрема ліквідація юридичної особи передбачена у судовому порядку в порядку встановленому Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Виходячи з аналізу наведених норм суд дійшов висновку, що з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури керівник банкрута звільняється з роботи у зв'язку з банкрутством підприємства, а заборона на звільнення в період його тимчасової непрацездатності в даному випадку не застосовується в силу приписів ч.2 ст.40 КЗпП щодо непоширення цього правила на випадок повної ліквідації юридичної особи.

Факт невнесення запису про звільнення ОСОБА_1 з 31.08.2016 до трудової книжки підтверджується копією останньої, оглянутим в судовому засіданні оригіналом трудової книжки та не заперечується сторонами спору.

Однак, відповідно до ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

При цьому, жодною нормою законодавства про працю не передбачено права роботодавця оформлювати трудову книжку звільненого працівника в залежності від настання певних умов, в тому числі в разі відсутності оригінала трудової книжки.

Наказом Міністерства праці, Міністерства соціального захисту населення, Міністерства юстиції від 29 липня 1993 року N58 , який зареєстровано в Міністерстві юстиції 17 серпня 1993 року за N 110, затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.

Пунктом 4.1 Інструкції передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення.

При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Розділом 5 цієї Інструкції передбачено видачу дублікату трудової книжки, при цьому у разі відновлення доступу до трудової книжки записи з дубліката про періоди роботи переносяться до трудової книжки.

Відповідно до п.4.2. Інструкції, якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки.

Таким чином, за встановлених судом обставин, ліквідатор зобов'язаний був разом з направленням ОСОБА_1 копії наказу про звільнення надіслати поштове повідомлення з вказівкою про необхідність отримання трудової книжки, та, в подальшому, в разі прибуття ОСОБА_1, з'ясувати в останнього наявність оригіналу трудової книжки та за умови відсутності оригіналу - видати дублікат.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З доданих до позову документів вбачається про направлення ліквідатором приватної фірми «Інтервал» Кучаком Ю.Ф. копії наказу від 31.08.2016 про звільнення ОСОБА_1 06.06.2018 та вручення адресату 18.06.2018, що підтверджено довідкою відділення поштового зв'язку від 18.06.2018.

До того ж, ліквідатор покладеного на нього обов'язку не виконав, доказів направлення позивачу повідомлення про необхідність отримання трудової книжки не надав.

Відповідно до частини 5 статті 235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Проте, виходячи з вимог та підстав, які наводить позивач, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 вимагає захистити свої права шляхом поновлення на посаді директора приватної фірми «Інтервал», порушені внаслідок звільнення з займаної посади під час його тимчасової непрацездатності.

Згідно п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Втім, ч. 2 ст. 38 Закону про банкрутство містить імперативну норму про те, що з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури керівник банкрута звільняється з роботи у зв'язку з банкрутством підприємства.

З урахуванням наведеного, звільнення директора приватної фірми «Інтервал» ОСОБА_1 в день прийняття постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, тобто 31.08.2016, не порушує чинне законодавство.

Порушення порядку надіслання копії наказу про звільнення та повідомлення про необхідність отримання трудової книжки не можуть слугувати підставою для поновлення на роботі в силу імперативних норм ч.2 ст.38 Закону про банкрутство. Натомість затримка у видачі трудової книжки може бути компенсована у наведеному вище порядку.

За наведених обставин, суд відмовляє у задоволенні позову про поновлення позивача на посаді директора приватної фірми «Інтервал».

Керуючись ст. 2, ч.4 ст.10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.ст. 232-234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 про поновлення його на займаній посаді директора приватної фірми «Інтервал» (м.Чернівці, вул.Яремчука, 4, ) з 31.08.2016.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена протягом десяти днів з дати підписання ухвали шляхом подання апеляційної скарги до Західного апеляційного господарського суду через господарський суд Чернівецької області.

Повний текст ухвали складений та підписаний 17.10.2018.

Суддя В.В.Дутка