ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04.10.2018 м. Ужгород Справа № 907/383/18

Господарський суд Закарпатської області у складі

головуючого судді Васьковського О.В.,

за участю секретаря судового засідання Дергачової Ю.А.

розглянувши матеріали справи №907/383/18

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю ПБС, м. Івано-Франківськ

до відповідача ОСОБА_1 автомобільних доріг у Закарпатській області, м. Ужгород

про розірвання договору №46 від 15.09.2016 року, відповідно до ст.ст.651,652, 843,844 ЦК України та ст.ст.193, 321 ГК України

Представники:

від позивача ОСОБА_2, (дов. №01/10-1/18 від 01.10.18)

від відповідачів ОСОБА_3 (дов. б/н від 30.10.17)

СУТЬ СПОРУ: розірвання договору №46 про закупівлю послуг з поточного середнього ремонту автомобільної дороги державного значення Н-09 Мукачеве-Рахів-Богородчани-Івано-Франківськ-Рогатин-Бібрка-Львів км.1+942-км 209+020 на ділянці км 154+000-км 209+020 від 15.09.2016 року, відповідно до ст.ст.651,652, 843,844 ЦК України та ст.ст.193, 321 ГК України.

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю ПБС звернулося до суду з позовом про розірвання договору №46 від 15.09.2016 року, укладеного15.09.2016 зі ОСОБА_1 автомобільних доріг в Закарпатській області. Підставою позову є факт збитковості подальшого виконання товариством робіт по Договору №46. Пояснив, що станом на травень 2018 року склалася ситуація, коли собівартість виконання робіт по договору з врахуванням поточних цін на матеріали і інші витрати, значно перевищує суму коштів, які сплачує Замовник(ОСОБА_1 автомобільних доріг у Закарпатській області). На підтвердження даного факту позивачем подано розрахунки (порівняння) вартості матеріальних ресурсів, необхідних для остаточного виконання робіт, за якими різниця у їх вартості складає 69929515,45грн. Окрім того, наголосив, що ціна спірного договору становила 469703420,40грн, а строк надання послуг встановлений сторонами: до 31 грудня 2018 року. Однак, станом на день складення позовної заяви (05.06.2018) замовником профінансовано, а товариством було виконано робіт на суму 197832441,26грн, що не досягає і половини від загальної ціни Договору №46. Зауважив, що станом на квітень 2018 року частина робіт була розпочата і фактично виконана ТОВ «ПБС», проте не оплачена Замовником. Для повного виконання мов Договору №46 від 15.09.2016 відсутнє належне бюджетне фінансування, що підтверджується систематичними розтермінуваннями оплати робіт, які необхідно виконати, що зумовлювало укладення між сторонами у спорі ОСОБА_4 угод. Так, єдиною причиною підписання позивачем ОСОБА_4 угоди №46/12 від 10.04.2018 та пролонгацію дії Договору №46 від 15.09.2016 до 31.12.2019 стала загроза неотримання від замовника коштів за вже виконані товариством роботи. Підтвердженням вказаної обставини слугує отримання від замовника на наступний день платежу у розмірі 26663362,66грн.

Пояснив, що у звязку з зростанням цін та інфляційними процесами в державі, позивачем було направлено відповідачу лист пропозицію про внесення змін до Договору №46 від 15.09.2016 в частині збільшення кошторису із врахуванням актуальних цін на матеріальні ресурси, послуги постачальників станом на 2018 рік, а не тих, що передбачені у Договорі згідно з тендерною пропозицією; у випадку ж неможливості внесення таких змін розірвати Договір №46 від15.09.2016. Оскільки ОСОБА_1 автомобільних доріг заперечила проти внесення змін до Договору, а в частині вимоги його розірвання послалася на відсутність підстав для такого розірвання, -посилаючись на ст. 652 ЦК України у звязку з істотною зміною обставин товариство просить розірвати договір, оскільки позивач не міг передбачити, що всі роботи не будуть виконані і відповідно оплачені до кінця 2018 року з незалежних від виконавця причин.

Ухвалою суду від 06.07.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження.

В ході підготовчого провадження відповідач подав відзив на позов, яким позовні вимоги не визнає та вважає, що розірвання договору порушить права та законні інтереси відповідача - ОСОБА_1 автомобільних доріг у Закарпатській області. По-перше, спірний договір був укладений між сторонами за наслідками проведення замовником тендеру у відповідності до вимог Закону України «Про здійснення державних закупівель» від 10.04.2014. Тому, позивач самостійно запропонував договірну ціну, що зазначена в Договорі №46 від 15.09.2016, і володів інформацією про строки та обсяги виконання робіт. Ціна договору є істотною умовою, була зазначена у змісті пропозиції конкурсних торгів товариства і не може змінюватися (крім випадків, визначених Законом) після його підписання до виконання зобовязань сторонам в повному обсязі. Зважаючи на те, що позивачем було запропоновано найбільш економічно вигідну ціну, то, на думку відповідача, позивач свідомо занизив вартість виконання робіт по двох лотах. Наголосив, що відповідно до положень ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013 «Правила визначення вартості будівництва», прийнятих наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05 липня 2013 року №293, в ціну пропозиції учасника конкурсних торгів, окрім іншого, повинно бути включено кошти на покриття ризиків у випадках, передбачених п. 6.2.10, кошти на покриття додаткових витрат, повязаних з інфляційними процесами, призначені на відшкодування збільшення вартості трудових і матеріально-технічних ресурсів, спричинене інфляцією, яка може відбутися протягом будівництва. Звертає увагу суду, що договірна ціна договору №46 є твердою, пунктом 9 Договірної ціни на 2016-2018 роки закладені кошти на покриття ризиків в розмірі 5750808грн., які обраховані самим позивачем. Таким чином відповідач вважає, що позивач не може посилатись на збитки, які він може понести внаслідок інфляційних процесів, оскільки сам не заклав їх у договірну ціну. До того ж, в самому договорі не передбачено для твердої договірної ціни можливість її зміни. Стосовно ж порядку та обсягів фінансування, то відповідачем вчасно та в повному обсязі відповідно до умов договору оплачувались виконані роботи, заборгованість перед товариством-позивачем відсутня. Окремо наголошує також на той факт, що відповідно до розділу 19 спірного Договору підрядник гарантує якість та можливість експлуатації обєкта відповідно до умов затвердженої кошторисної документації з гарантійним терміном 10 років, перебіг якого починається з дати прийняття обєкта. На сьогоднішній день жодний кілометр дороги державного значення Н-09 Мукачево-Рахів-Богородчани-Івано-Франківськ- Рогатин-Бібрка-Львів на ділянці км 154+000 км 209+020 (55км) не зданий в експлуатацію. Розірвання ж Договору призведе до того, що замовник не зможе застосувати гарантійні строки до вказаного обєкту.

У встановлений судом строк позивач надав відповідь на відзив, у якому звертає увагу на наступне. На момент укладення договору розмірі мінімальної заробітної плати становив 1450грн., в 2017 же її розмір зріс до 3200грн, а у 2018 3723грн. Відповідно до листа Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №7/15-3463 від 03.04.2017 року уточнення ціни договору можливе, якщо договором передбачено порядок та випадки уточнення договірної ціни у звязку із зміною вартості трудових ресурсів. Цим же листом рекомендовано орієнтовний розмір кошторисної заробітної плати для врахування у 2018 році при визначенні вартості обєктів будівництва плати, який складає шкалу: 5500-7800грн. Збільшення заробітної плати, на думку позивача, є законною та обґрунтованою підставою для внесення змін в ціну укладеного між сторонами Договору в сторону її збільшення. Наголошує також, що грошова одиниця України є нестабільною, що зумовлює коливання цін на ринку, зокрема, вартості запасних частин, паливно-мастильних матеріалів, проходження технічного огляду задіяних до виконання робіт/надання послуг транспортних засобів і будівельної техніки, вартість матеріалів, дизельного палива. Тому, на спростування твердження відповідача, наведеного у відзиві, щодо самостійного закладення збитків від інфляційних процесів, розрахунок договірної ціни здійснено позивачем відповідно до вимог і норм чинного законодавства, проте, на момент підготовки тендерної пропозиції неможливо було передбачити процес значного збільшення розміру заробітної плати, суттєвого збільшення вартості матеріалів та палива, що сталися внаслідок змін податково законодавства. При цьому, п. 2.3.2.2ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013 «Правила визначення вартості будівництва», визначено, що уточнення твердих договірних цін можливо лише у випадках, якщо, зокрема, змінюється законодавство з питань оподаткування та з інших питань, обовязкове застосування положень якого призводить до зміни вартості робіт. Зсилаючись на згадані Правила, позивач наголосив, що договірна ціна розраховувалася позивачем відповідно до їх п. 6.3.3., тобто з врахуванням цін, актуальних на момент підписання Договору.

В свою чергу, відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив. Акцентує увагу на положеннях Закону України «Про здійснення державних закупівель» стосовно підстав для змін істотних умов договору та положення спірного Договору, серед яких немає такої підстави, як зростання цін на ресурси та наявність інфляційних процесів, при твердій договірній ціні. Зауважив. що звертаючись в досудовому порядку (лист від 29 травня 2018 року №29/050-01ю) з вимогою внести зміни до істотних умов договору та фактично збільшити договірну ціну, не надав жодних обґрунтувань, конкретних розрахунків збільшення кошторисної вартості , чітко не визначив суму, на яку повинна збільшуватись договірна ціна, тому вказані дії позивача, на думку відповідача, носять формальний характер та більше направлені на розірвання договору без будь-яких намагань належного виконання договірних зобовязань. Окремо наголосив, що в ході проведення конкурсних торгів у складі конкурсної документації ТОВ «ПБС» надало гарантійний лист від 22.07.2016 щодо погодження з істотними умовами договору та зобовязання належно виконувати умови договору після його підписання (п. 5 форми конкурсної пропозиції від 22.07.2016). Згодом, в останньому підготовчому засіданні відповідачем долучено письмові докази на підтвердження виконання зобовязань по спірному договору. А саме: довідки про вартість виконаних робіт та акти приймання виконаних будівельних робіт.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 04.10.2018 року, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення уповноважених представників сторін, розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Між ОСОБА_1 автомобільних доріг у Закарпатській області (замовником) та товариством з обмеженою відповідальністю «ПБС» (підрядник) за наслідками проведення конкурсних торгів укладено Договір №46 про закупівлю послуг з поточного середнього ремонту автомобільної дороги державного значення Н-09 Мукачево-Рахів-Богородчани-Івано-Франківськ- Рогатин-Бібрка-Львів 1+942 км 209+020 на ділянці км 154+000 км 209+020 укладено Договір (з настуними змінами до нього згідно з ОСОБА_4 угодами №46/11 від 14.12.2017, №46/12 від 10.04.2018), за умовами якого замовник доручає підряднику і зобовязується а виконавець зобов'язується прийняти і оплатити надані послуги з поточного середнього ремонту автомобільної дороги державного значення Н-09 Мукачево-Рахів-Богородчани-Івано-Франківськ- Рогатин-Бібрка-Львів 1+942 км 209+020 на ділянці км 154+000 км 209+020 в межах виділення фінансових ресурсів згідно з вимогами діючих нормативно-правових актів, а підрядник зобовязується на свій власний ризик надати послуги, доручені йому замовником та здати їх Замовнику у передбаченому Договором порядку.

Пунктом 1.2. Договору сторони обумовили, що послуги надаються підрядником згідно з кошторисною документацією та календарного графіку (додаток 5) в межах ціни цього Договору.

Договірна ціна послуг, що доручаються підряднику по цьому договору становить 469 703 420,40 грн., у тому числі: вартість послуг, які виконуються підрядником у 2016 році становить 58 516 705,20грн., в т. ч. ПДВ; вартість послуг, які виконуються підрядником у 2017 році становить 171 169 078,60грн., в т. ч. ПДВ (згідно з ОСОБА_4 угодою №46/12 від 10.04.2018); вартість послуг, які виконуються підрядником у 2018 році становить 26 663 362,66 грн., в т. ч. ПДВ (згідно з ОСОБА_4 угодою №46/12 від 10.04.2018); вартість послуг, які виконуються підрядником у 2019 році становить 271 870 979,14 грн., в т. ч. ПДВ (згідно з ОСОБА_4 угодою №46/12 від 10.04.2018).

Сторони погодили, що договірна ціна є твердою і (але) може уточнюватися у випадку: виникнення обставин непереборної сили; внесення змін до проектно-кошторисної документації; потреби в усуненні недоліків послуг, що виникли внаслідок невідповідності встановленим вимогам проектної документації, забезпечення якою покладено на Замовника; зміни законодавства з питань оподаткування, якщо це впливає на вартість послуг; інші випадки стосуються динамічної ціни договору. Перегляд договірної ціни обґрунтовується розрахунками і оформляється сторонами шляхом укладення додаткових угод, які є невідємними частинами цього Договору.

Питання розірвання Договору №46 від 15.09.2016 врегульовано сторонами у його п. 6.4.3 (у разі невиконання зобовязань замовником підрядник має право достроково розірвати цей договір, повідомивши про це замовника у строк 10 (десять) робочих днів), а також розділом 18, відповідно до якого зміни, доповнення та розірвання Договору здійснюються шляхом укладення додаткової угоди за ініціативою будь-якої сторони.

Договір набирає чинності з дати його підписання і діє до 31 грудня 2019 року (пункт10.1 Договору, в редакції відповідно до ОСОБА_4 угоди №46/12 від 10.04.2018).

29 травня 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю «ПБС» звернулося до ОСОБА_1 автомобільних доріг в Закарпатській області з пропозицією внести зміни до Договору №46 від 15.09.2019 в частині збільшення кошторису (вартості послуг) із врахуванням актуальних цін на матеріальні ресурси, послуги постачальників, станом на 2018 рік( лист №29/050-01ю). Необхідність звернення з вказаною пропозицією пояснив наявними в державі впродовж 2 років з моменту укладення договору інфляційними процесами, зростанням вартості матеріалів, необхідних для виконання робіт (щебня, бітумної емульсії тощо), внаслідок чого товариство- підрядник не може продовжувати виконання робіт на обєкті за цінами 2016 року. При цьому, у випадку, якщо замовник не надає згоди на внесення таких змін, просить розірвати Договір №46 від 15.09.2016.

Замовник-Служба автомобільних доріг у Закарпатській області відмовив у внесенні змін до Договору №46, покликаючись на те, що договірна ціна є твердою, наведені ж підрядником обставини (зростання цін на ресурси та інфляційні процеси, що мали місце за час дії договору) не вважає достатніми підставами для внесення змін в частині ціни (збільшення твердого кошторису). Не погодився відповідач і з вимогою достроково розірвати укладений між сторонами у спорі Договір №46, наполягає на його виконанні.

За таких обставин, посилаючись на те, що подальше виконання робіт по спірному договору є невигідним та збитковим, порушує майновий інтерес і позбавляє товариство того, на що воно розраховувало при укладенні договору №46 від 15.09.2016, підрядник звернувся з позовом до суду та просить розірвати сказаний договір в судовому порядку.

Оцінюючи подані та досліджені докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Укладений сторонами правочин за своєю правовою природою є договором підряду.

Відповідно до ч.1 ст.ст.837, 857 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру.

Поряд з цим, договір №46 від 15.09.2016 р. є договором, який був укладений між сторонами за наслідками проведення замовником (позивачем) тендеру у відповідності до вимог Закону України "Про здійснення державних закупівель" (чинному на момент укладення спірного договору).

Згідно з п. 4 ст. 1 Закону України "Про здійснення державних закупівель" договір про закупівлю це договір, який укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі та передбачає надання послуг, виконання робіт або набуття права власності на товари.

Відповідно до ч.1 ст.40 цього ж Закону договір про закупівлю укладається в письмовій формі відповідно до положень Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Так, частиною 5 ст. 40 вказаного Закону передбачено, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту пропозиції конкурсних торгів або цінової пропозиції (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов'язань сторонами в повному обсязі крім випадків:

1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;

2) зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі;

3) покращення якості предмета закупівлі за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі;

4) продовження строку дії договору та виконання зобов'язань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об'єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі;

5) узгодженої зміни ціни в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг);

6) зміни ціни у зв'язку із зміною ставок податків і зборів пропорційно до змін таких ставок;

7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу інфляції, зміни курсу іноземної валюти або показників Platts у разі встановлення в договорі про закупівлю пор/ядку зміни ціни залежно від зміни такого курсу або таких показників, зміни біржових котирувань, регульованих цін (тарифів) і нормативів, які застосовуються в договорі про закупівлю;

8) зміни умов у зв'язку із застосуванням положень частини шостої цієї статті.

Господарське зобов'язання може бути розірвано сторонами відповідно до правил, встановлених статтею 188 цього Кодексу.

Вказаною статтею регламентовано, що сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

В добровільному порядку (за згодою сторін) у визначений статтею 188 ГК України спосіб сторони не погодили розірвання Договору№46 від 15.09.20148, внаслідок чого спір передано до суду.

Статтею 651 Цивільного кодексу України визначено підстави для зміни або розірвання договору. Так, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

При цьому, у разі розірвання або зміни договору на підставі ч. 2 ст. 652 ЦК, суд при вирішенні питання на предмет можливості задоволення вимоги заінтересованої сторони, має встановити існування одночасно чотирьох умов, які є додатковими критеріями визначення ускладнень у виконанні договору, саме: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Підставою розірвання Договору №46 позивачем вказано зростанням цін та інфляційні процеси в державі, що призвело до ситуації, коли подальше виконання товариством робіт по Договору №46 є збитковим для нього, а також відмова замовника внести зміни до кошторису.

Умовами спірного договору обумовлено, що договірна ціна є твердою і (але) може уточнюватися у випадку виникнення обставин непереборної сили; внесення змін до проектно-кошторисної документації; потреби в усуненні недоліків послуг, що виникли внаслідок невідповідності встановленим вимогам проектної документації, забезпечення якою покладено на Замовника; зміни законодавства з питань оподаткування, якщо це впливає на вартість послуг; інші випадки стосуються динамічної ціни договору. Перегляд договірної ціни обґрунтовується розрахунками і оформляється сторонами шляхом укладення додаткових угод, які є невідємними частинами цього Договору.

При цьому, позивач посилається на положення ст. 321 ГК України. Відповідно до вказаної статті підрядник не має права вимагати збільшення твердого кошторису, а замовник - його зменшення. У разі істотного зростання після укладення договору вартості матеріалів та устаткування, які мали бути надані підрядником, а також послуг, що надавалися йому третіми особами, підрядник має право вимагати збільшення встановленої вартості робіт, а у разі відмови замовника - розірвання договору в установленому порядку.

Поряд з цим, питання, які містяться у вказаній нормі, врегульовані наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 5 липня 2013 року N 293 "Про прийняття національного стандарту ДСТУ Б Д.1.1-1:2013".

Відповідно до положень ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013 «Правила визначення вартості будівництва» ціна пропозиції учасника конкурсних торгів (підрядника) розраховується на підставі нормативної потреби в трудових і матеріально- технічних ресурсах, необхідних для здійснення проектних рішень по об'єкту будівництва, та поточних цін на них.

Відповідно до п. 6.2.3 Правил в ціну пропозиції учасника конкурсних торгів, окрім іншого, повинно бути включено кошти на покриття ризиків у випадках, передбачених п. 6.2.10, кошти на покриття додаткових витрат, повязаних з інфляційними процесами, призначені на відшкодування збільшення вартості трудових і матеріально-технічних ресурсів, спричинене інфляцією, яка може відбутися протягом будівництва.

Окрім того, п. 6.2.10.1 цих же Правил визначено, що під час розгляду проектної документації підрядник вивчає можливість виникнення ризиків для себе та, обчислюючи ціну своєї пропозиції, визначає умови, які б запобігали виникненню ризикових ситуацій або компенсували його втрати на такий випадок.

Передумовою укладення спірного договору було проведення тендеру, в ході якого позивач самостійно запропонував договірну ціну, що зазначена в Договорі №46 від 15.09.2016. Така ціна повинна була бути розрахована на підставі положень ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013 «Правила визначення вартості будівництва»

Таким чином, товариство як учасник конкурсних торгів володів інформацією про строки та обсяги виконання робіт і повинен був врахувати всі можливі для нього ризики, в тому числі повязані з інфляційними процесами та зростанням вартості, однак, не зробив цього. За таких обставин твердження позивача про істотну зміну обставин ( оскільки позивач не міг передбачити, що всі роботи не будуть виконані і відповідно оплачені до кінця 2018 року з незалежних від виконавця причин) не може розцінюватися судом як обставина в розумінні ст. 652 ЦК України, відтак, судом відхиляється.

Твердження позивача про відсутність належного бюджетного фінансування, що зумовлювало укладення між сторонами у спорі ОСОБА_4 угод, судом відхилено, з огляду на добровільність укладення таких ОСОБА_4 угод, а також на те, що доказів наявності заборгованості перед підрядником сторонами суду подано не було.

Посилання товариства на лист Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №7/15-3463 від 03.04.2017 року є безпідставним, оскільки він не є законодавчим актом, а носить лише інформаційно-рекомендаційних характер.

На підтвердження своїх позовних вимог щодо розірвання договору позивачем подано листи-відповіді про зростання цін на будівельні матеріали, надані ПП «Лідер», ТОВ «Неруд Альянс» та ТОВ «НПК Інвест», розрахунок збитків товариства, проведений виходячи з цін 2016-2018 років, викопіровку із сайту ДП «ДерждорНДІ» про Інформацію щодо цін на основні дорожньо-будівельні матеріали та зведену таблицю офіційного індексу інфляції в Україні.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на наведене, беручи до уваги подані позивачем докази, судом не встановлено обставин, які б послужили підставою для постановлення рішення про розірвання Договору №46 від 15.09.2016 року. Відтак, в задовленні позову належить відмовити повністю.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати слід віднести на позивача.

Керуючись ст. ст. 20, 41, 42, 46, 73, 74, 76-79, 86, 129, 216, 222, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

в позові відмовити повністю.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили і підлягає обовязковому виконанню на території України в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Західного апеляційного господарського суду у строк, встановлений ч.1 ст.256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 18.10.2018.

Суддя Васьковський О.В.