РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.10.2018Справа № 910/9820/18

За позовом Державного управління справами

до Товариства з обмеженою відповідальністю "НК ІТ-ПРОЕКТ"

про стягнення грошових коштів

Суддя Котков О.В.

Секретар судового засідання Кукота О.Ю.

Представники учасників справи:

від позивача: Лєдвовк Е.В. (представник за довіреністю);

від відповідача: Колос І.Б. (за угодою про надання правової допомоги адвокатом).

В судовому засіданні 16 жовтня 2018 року, відповідно до положень ст.ст. 233, 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення, повідомлено представників сторін, що повне рішення буде складено 23.10.2018р.

СУТЬ СПОРУ:

25 липня 2018 року до Господарського суду міста Києва від Державного управління справами (позивач) надійшла позовна заява № 14/1-043 від 23.07.2018 року до Товариства з обмеженою відповідальністю "НК ІТ-ПРОЕКТ" (відповідач) про стягнення грошових коштів у розмірі 21 476,71 грн. (двадцять одна тисяча чотириста сімдесят шість гривень 71 копійка).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, як Покупець, не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання договором на закупівлю обладнання для модернізації цифрової АТС Адміністрації Президента України та Державного управління справами (ДК 021:20-3) № 96 від 22.11.2017 року, зокрема, у визначені відповідним договором строки не здійснив оплату вартості переданого йому позивачем, як Постачальником, товару, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за вказаним правочином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.07.2018 року у справі №910/9820/18 позовну заяву № 14/1-043 від 23.07.2018 року Державного управління справами залишено без руху, надано Державному управлінню справами строк до 20.08.2018 року для виправлення встановлених судом недоліків.

20 серпня 2018 року через відділ діловодства суду від Державного управління справами надійшли документи на виконання вимог ухвали суду, оформлені супровідним листом б/н від 17.08.2018 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.09.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/9820/18, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 02.10.2018 року.

25.09.2018 року через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив, в якому відповідач проти позову заперечив, посилаючись на те, що кількість днів прострочення поставки товару становить рівно 5 (п'ять) календарних днів, а штраф відповідно до змісту п.7.4. застосовується, якщо прострочення становить понад 5 (п'ять) календарних днів, що враховуючи зміст ч. 1 ст. 252 ЦК України відповідає строку прострочення зобов'язань для застосування штрафу в 6 (шість) повних та більше календарних днів, тоді як строки визначені сторонами в договорі днями, а не годинами. При цьому, відповідач визнає наявність прострочення ним поставки товару позивачу.

В судовому засіданні 02.10.2018 року судом оголошувалася перерва.

В судовому засіданні 16.10.2018 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача проти позовних вимог заперечив.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши всі представлені докази, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

22.11.2017 року між Державним управлінням справами (надалі - позивач, замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «НК ІТ-ПРОЕКТ» (надалі - відповідач, постачальник) укладено договір на закупівлю обладнання для модернізації цифрової АТС Адміністрації Президента України та Державного управління справами (ДК 021:20-3) № 96 (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого, постачальник зобов'язується поставити і передати у власність замовника обладнання для модернізації цифрової АТС Адміністрації Президента України та Державного управління справами (ДК 021:20-3) (далі - товар), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити товар на умовах, передбачених договором.

Відповідно до п. 5.1. договору поставка товару здійснюється протягом 20 днів з дати підписання договору, але в будь-якому випадку до 15 грудня 2017 року.

Пунктом 7.4. договору передбачено, що в разі затримки поставки товару понад п'ять календарних днів постачальник сплачує замовнику штраф у розмірі 7 (семи) відсотків вартості недопоставленого товару.

Матеріалами справи підтверджується, що 15.12.2017 року відповідач здійснив позивачу поставку товару на суму 3 748 313,88 грн., що підтверджується видатковою накладною № 988 та 21.12.2017 року на суму 306 810,12 грн., що підтверджується видатковою накладною № 1058.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на те, що відповідач прострочив поставку товару та не сплатив позивачу на його вимогу нарахований ним штраф у розмірі 7% вартості недопоставленого товару, передбачений п. 7.4. договору за затримку поставки товару понад п'ять календарних днів.

Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Положеннями ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, зокрема, за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Як вже зазначалося вище, термін поставки за договором визначений календарною датою - 15 грудня 2017 року.

В ст. 252 Цивільного кодексу України встановлено, що строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

За змістом ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Приписами ст. 255 Цивільного кодексу України унормовано, якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції.

З огляду на те, що днем фактичного виконання відповідачем зобов'язання щодо поставки товару є 21 грудня 2017 року, термін поставки за договором - 15 грудня 2017 року, суд дійшов висновку, що першим днем прострочення відповідачем зобов'язань за договором є 16 грудня 2017 року, останнім днем прострочення виконання зобов'язань є 20 грудня 2017 року, тобто загальна кількість днів прострочення зобов'язань відповідача за договором становить 5 (п'ять) календарних днів, що свідчить про відсутність правових підстав для застосування п. 7.4. договору та нарахування позивачем штрафу.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи викладені вище фактичні обставини, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судові витрати, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Щодо розподілу витрат відповідача на правову допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

В ч. 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За приписами ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Матеріалами справи підтверджується, що 24.01.2018 року між відповідачем, як замовником, та Адвокатом Колос Іриною Борисівною, як виконавцем, укладено угоду про надання правової допомоги № 24/01-2018, за умовами якої, виконавець зобов'язується надавати замовнику правову допомогу, зокрема, здійснювати представництво замовника з метою забезпечення реалізації його прав і обов'язків в цивільному, господарському, адміністративному судочинстві.

Відповідно до п. 4 протоколу погодження суми гонорару від 11.09.2018 року до угоди № 24/01-2018, гонорар підлягає сплаті замовником адвокату на розрахунковий рахунок протягом 10 (десяти) календарних днів з дати набуття чинності рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/9820/18 та/або закінчення виконавчого провадження у справі та підписання сторонами акту наданих послуг.

Таким чином, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення з позивача понесених відповідачем судових витрат в розмірі 2000,00 грн. на даному етапі є передчасною.

Керуючись ст.ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 23.10.2018р.

Суддя О.В. Котков