ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" жовтня 2018 р.м. ХарківСправа № 922/2670/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калантай М.В.

при секретарі судового засідання Заводовій К.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерної компанії "Харківобленерго", м.Харків
до Департаменту цивільного захисту Харківської обласної державної адміністрації, м.Харків
про стягнення 3221,05 грн.
за участю представників :

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №01-16/3398 від 27.06.2018

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №04-01-23/691 від 10.08.2017

ВСТАНОВИВ:

Акціонерна компанія "Харківобленерго" (далі за текстом - позивач) звернулася до господарського суду Харківської області з позовом до Департаменту цивільного захисту Харківської обласної державної адміністрації (далі за текстом - відповідач) про стягнення 3221,05грн., які складаються з 555,88грн. пені, 485,20грн. 3 % річних, 2179,97грн. інфляційних втрат.

На підтвердження позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору про постачання електричної енергії №03-6298 від 05.04.2006 в частині оплати спожитої електричної енергії.

Рішенням господарського суду Харківської області від 06.09.2017, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 06.11.2017, позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 485,20 грн., інфляційні втрати у розмірі 2 179,97 грн. та судовий збір у розмірі 1 323,88 грн., в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 555,88 грн. у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 11.05.2018 вищевказані постанова Харківського апеляційного господарського суду від 06.11.2017 та рішення господарського суду Харківської області від 06.09.2017 скасовані в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені у розмірі 555,88 грн. та справа №922/2670/17 передана в цій частині на новий розгляд до господарського суду Харківської області. В іншій частині постанова та рішення залишені без змін.

Ухвалою від 16.07.2018 справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 02.08.2018.

У підготовчому засіданні 11.09.2018 суд постановив ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 03.10.2018.

У судовому засіданні 03.10.2018 суд оголосив перерву у судовому засіданні до 09.10.2018.

08 жовтня 2018 від позивача надійшли пояснення по справі, в якому він визначив суму судового збору, яка підлягає стягненню у даній справі.

У призначеному судовому засіданні представник позивача позов в частині стягнення пені підтримала, просила його задовольнити.

Представник відповідача проти задоволенні вимог про стягнення пені заперечила, просила у їх задоволенні відмовити, посилаючись на те, що фінансування відповідача здійснюється з держбюджету України.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно і повно дослідивши надані до матеріалів справи докази, суд встановив наступне.

05 квітня 2006 року між позивачем, як постачальником, та Головним управлінням з питань надзвичайних ситуацій обласної державної адміністрації, як споживачем, укладено Договір на постачання електричної енергії №03-6298 (далі за текстом - Договір), за умовами якого позивач продає електричну енергію відповідачу, а відповідач оплачує позивачу її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами даного договору та додатками до нього, що є його невід'ємними частинами.

Додатковою угодою від 24.10.2013 до Договору внесено зміни в частині найменування споживача, а саме: Головне управління з питань надзвичайних ситуацій обласної державної адміністрації замінено на Департамент цивільного захисту Харківської обласної державної адміністрації.

Відповідно до умов пункту 2.3.3 Договору (в редакції додаткової угоди від 24.10.2013), відповідач зобов'язався своєчасно оплачувати постачальнику вартість електричної енергії та інші нарахування згідно з умовами додатку 2 "Порядок розрахунків".

Згідно пункту 5 Додатку № 2 "Порядок розрахунків" від 15.12.2008 до Договору остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом). За результатами розрахункового періоду споживачем та постачальником електричної енергії визначається фактичний обсяг поставленої споживачу електричної енергії та оформлюється додаток № 20 Акт про використану електричну енергію. Для проведення остаточного розрахунку споживач протягом 3 робочих днів з дня закінчення розрахункового періоду повинен отримати в розрахунковому відділі відповідного РВЕ рахунок на оплату електричної енергії. Цей рахунок має бути оплачений споживачем протягом 5 банківських днів з дня його отримання. В разі неявки споживача для отримання рахунку постачальник направляє рахунок споживачу рекомендованим листом. У такому разі рахунок вважається отриманим споживачем з дня його відправлення.

Відповідно до пункту 9.4 Договору (в редакції додаткової угоди від 24.10.2013) він набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2013. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

В матеріалах справи відсутні докази того, що будь-яка зі сторін в установленому Договором порядку заявила про припинення його дії, а тому на даний Договір є пролонгованим.

Відповідач виконував свої зобов'язання за договором несвоєчасно, у зв'язку з чим позивач здійснив нарахування 555,88грн. пені, 485,20грн. 3 % річних, 2179,97грн. інфляційних втрат.

Під час попереднього розгляду даної справи рішенням господарського суду Харківської області від 06.09.2017, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 06.11.2017, позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 485,20 грн., інфляційні втрати у розмірі 2 179,97 грн. та судовий збір у розмірі 1 323,88 грн., в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 555,88 грн. у задоволенні позову відмовлено. Однак постановою Верховного Суду від 11.05.2018 дані судові рішення скасовані в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені у розмірі 555,88 грн. та справа передана в цій частині на новий розгляд до господарського суду Харківської області. В іншій частині постанова та рішення залишені без змін.

Таким чином, судом під час нового розгляду розглядаються вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 555,88грн. пені за період травень - червень 2017 року на заборгованість, яка обліковується у відповідача у жовтні - грудні 2016 року.

Надаючи правову кваліфікацію вищевказаним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 526 ЦК України, статті 193 ГК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 275 ГК України визначено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Частинами 6, 7 статті 276 ГК України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору.

Згідно статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначила представник позивача у судовому засіданні, відповідач свої зобов'язання щодо своєчасної оплати електричної енергії, спожитої за період жовтень-грудень 2016 року, не виконував, у зв'язку з чим позивач був вимушений звертатися до господарського суду Харківської області. Зокрема, рішеннями господарського суду Харківської області від 06.12.2016 у справі №922/3681/16 та від 01.03.2017 у справі №922/408/17 з відповідача на користь позивача була стягнута заборгованість, у тому числі і за період жовтень-грудень 2016 року.

Відповідачем під час розгляду справи не надано та в матеріалах справи відсутні докази своєчасної оплати електроенергії, що була спожита ним у жовтні-грудні 2016 року.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені Договором та Законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до пункту 6 Додатку № 2 "Порядок розрахунків" до Договору у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним додатком нарахувань постачальник проводить споживачу нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати: пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюється нарахування, від суми боргу; 3% річних з простроченої суми.

На підставі вищевказаних положень законодавства та Договору, позивач просить стягнути з відповідача 555,88грн. пені, нарахованої у травні-червні 2017 року за несвоєчасну оплату спожитої енергії, спожитої у жовтні-грудні 2016 року.

Суд зазначає, що у відповідності до частини 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Частиною 6 статті 232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Таким чином, положеннями частини 6 статті 232 ГК України встановлено період часу, за який можуть бути нараховані штрафні санкції (неустойка, штраф, пеня) за прострочення виконання зобов'язання і який не може перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобовязання мало бути виконане, якщо законом або укладеним між сторонами договором не передбачено іншої тривалості даного періоду. При цьому, зазначена стаття не містить обмежень щодо строків звернення кредитора із вимогами щодо стягнення штрафних санкцій (позовна давність).

Разом з цим, такий строк, у межах якого кредитор може звернутися до суду із вимогами щодо стягнення штрафних санкцій, встановлений пунктом 1 частини 2 статті 258 ЦК України, згідно з яким до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлена спеціальна (скорочена) позовна давність в один рік.

При цьому, згідно з частиною 3 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Позивач звернувся з позовом у даній справі у серпні 2017 року, тобто до закінчення строку позовної давності. До того ж, відповідачем про застосування позовної давності також не заявлялося.

У зв'язку з цим, перевіривши розрахунок заявленої до стягнення суми пені, суд вважає його таким, що відповідає обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Відповідач будь-яких заперечень щодо здійсненого позивачем розрахунку суми пені не надав. Однак у судовому засіданні його представник зазначила, що відповідач утримується за рахунок коштів з державного бюджету, які надходять не в повному обсязі та несвоєчасно, а тому в позові в частині стягнення пені слід відмовити.

Суд зазначає, що недостатнє фінансування відповідача з державного бюджету не звільняє його від обов'язку щодо оплатити спожитої електричної енергії за Договором. Так, згідно частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Крім того, відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Всупереч даній процесуальній нормі, факт недостатнього фінансування з державного бюджету відповідачем документально не підтверджений.

Враховуючи викладене, суд вважає законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення 555,88грн. пені.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача. При цьому, суд виходить з того, що частково сума судового збору в розмірі 1323,88грн. вже була стягнута з відповідача під час попереднього розгляду справи за рішенням господарського суду Харківської області від 06.09.2017 у даній справі, і в цій частині дане рішення було залишено без змін. У зв'язку з цим, на відповідача слід покласти 276,12грн. судового збору за подання позовної заяви, 1760,00грн. судового збору за подання апеляційної скарги, 2000,00грн. судового збору за подання касаційної скарги.

Керуючись статтями 129, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов в частині вимог про стягнення 555,88грн. пені задовольнити.

Стягнути з Департаменту цивільного захисту Харківської обласної державної адміністрації (61038, м.Харків, Cалтівське шосе, буд.73, код 23000066) на користь Акціонерної компанії "Харківобленерго" (61037, м.Харків, вул.Плеханівська, буд.149, код 00131954) 555,88грн. пені, 4036,12грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 19.10.2018 р.

Суддя ОСОБА_3