ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.10.2018

Справа №910/11075/18

Суддя господарського суду міста Києва Бойко Р.В., розглянувши в нарадчій кімнаті в порядку письмового провадження справу за позовом Державного підприємства "Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ел.К.Стиль"

про стягнення 43 288,64 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року Державне підприємство "Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" звернулось до господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ел.К.Стиль" про стягнення 43 288,64 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не виконано свого грошового зобов’язання за Договором №1593 від 26.12.2017 з відшкодування позивачу витрат на підготовку та проведення земельних торгів, у зв’язку з чим у Товариства з обмеженою відповідальністю "Ел.К.Стиль" наявна заборгованість перед Державним підприємством "Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" у розмірі 34 000,00 грн. Крім того, у зв’язку з неналежним виконанням відповідачем свого грошового зобов’язання позивачем нараховано до стягнення пеню у розмірі 6 828,18 грн., інфляційні втрати у розмірі 1 840,08 грн. та 3% річних у розмірі 620,38 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.08.2018 відкрито провадження у справі №910/11075/18; вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

08.10.2018 та 09.10.2018 позивачем через відділ діловодства суду надано розрахунки суми основного боргу, пені, 3% річних та інфляційних втрат, які позивач просить суд стягнути з відповідача.

Ухвала від 21.08.2018 була направлена Товариству з обмеженою відповідальністю "Ел.К.Стиль" на адресу місцезнаходження, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (02121, м. Київ, вул. Архітектора Вербицького, буд. 30-А), та була отримана відповідачем 23.08.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №270.

Згідно з п. 3 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов у визначений судом у відповідності до приписів Господарського процесуального кодексу України строк не скористався.

Частиною 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Наведені положення господарського процесуального кодексу кореспондуються із приписами ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва встановив наступне.

30.03.2017 між Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області (організатор) та Державним підприємством "Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" (виконавець) укладено Договір № 10 на підготовку та проведення земельних торгів, відповідно до умов якого виконавець за дорученням організатора бере на себе зобов’язання підготувати лоти до проведення земельних торгів та провести земельні торги з продажу прав оренди на земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності згідно з Додатком № 1 до договору.

Відповідно до п. 2.1 Договору №10 від 30.03.2017 (з урахуванням Додаткової угоди №10/1 від 09.06.2017, Додаткової угоди №10/2 від 17.07.2017, Додаткової угоди №10/3 від 21.08.2017) за цим договором виконавець зобов’язується за власний рахунок підготувати лоти до проведення торгів та провести земельні торги з продажу прав оренди на земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності з наступним відшкодуванням переможцем земельних торгів за кожним лотом йому витрат на підготовку лотів та проведення земельних торгів.

Згідно з п. 2.6 Договору №10 від 30.03.2017 (з урахуванням Додаткової угоди №10/1 від 09.06.2017, Додаткової угоди №10/2 від 17.07.2017, Додаткової угоди №10/3 від 21.08.2017) за результатами проведення земельних торгів виконавець укладає з переможцем земельних торгів за кожним лотом окремий договір про відшкодування витрат на підготовку та проведення земельних торгів.

Частиною 1 ст. 134 Земельного кодексу України передбачено, що земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За приписами ч. 2 ст. 135 Земельного кодексу України продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) здійснюється виключно на земельних торгах, крім випадків, встановлених частинами другою і третьою статті 134 цього Кодексу.

Земельні торги проводяться відповідно до договору між організатором земельних торгів та їх виконавцем. Фінансування організації та проведення земельних торгів здійснюється організатором земельних торгів або їх виконавцем відповідно до договору, укладеного між ними, у тому числі за рахунок реєстраційних внесків учасників земельних торгів. Витрати (видатки), здійснені організатором або виконавцем земельних торгів на їх проведення, відшкодовуються йому переможцем земельних торгів (ч. 5 ст. 135 Земельного кодексу України).

Судом встановлено, що 26.12.2017 були проведені земельні торги за лотом №688 (право оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, площею 222,9346 га, розташованої на території Одеської області, Кілійського району, Кілійської міської ради (за межами населеного пункту), кадастровий номер земельної ділянки :01:002:1312), переможцем яких визначено Товариство з обмеженою відповідальністю "Ел.К.Стиль", що підтверджується Протоколом №1/688 від 26.12.2017 проведення земельних торгів за лотом №688, копія якого долучена позивачем до позовної заяви.

З метою отримання відшкодування витрат, понесених у зв’язку з організацією та проведенням земельних торгів, на виконання п. 2.6 Договору №10 від 30.03.2017, 26.12.2017 між Державним підприємством "Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ел.К.Стиль" (переможець) було укладено Договір №1593 про відшкодування витрат на підготовку та проведення земельних торгів, відповідно до умов якого переможець зобов’язується відшкодувати виконавцю витрати на підготовку лоту та проведення земельних торгів з продажу права оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, площею 222,9346 га, розташованої на території Одеської області, Кілійського району, Кілійської міської ради (за межами населеного пункту), кадастровий номер земельної ділянки :01:002:1312 (підготовка лоту та винагорода виконавця земельних торгів).

У п. 2.4 Договору №1593 від 26.12.2017 визначено, що розмір витрат на підготовку та проведення земельних торгів, що підлягає відшкодуванню за цим договором, становить 34 000,00 грн.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи акту від 26.12.2017 до Договору №1593 від 26.12.2017, сторони погодили, що виконавцем були проведені земельні торги з продажу права оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, площею 222,9346 га, розташованої на території Одеської області, Кілійського району, Кілійської міської ради (за межами населеного пункту), кадастровий номер земельної ділянки :01:002:1312 (лот 688); розмір витрат на підготовку та проведення земельних торгів, що підлягає відшкодуванню за цим договором, становить 34 000,00 грн.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 3.1 Договору №1593 від 26.12.2017 передбачено, що переможець зобов’язується внести на розрахунковий рахунок виконавця грошові кошти у розмірі, визначеному у п. 2.4 Договору, протягом 3-х банківських днів з дня підписання цього Договору.

Таким чином, відповідач повинен був сплатити позивачу грошові кошти у розмірі 34 000,00 грн. у строк до 29.12.2017 включно (враховуючи дату підписання договору – 26.12.2017 та строк відшкодування відповідачем як переможцем торгів витрат, встановлений у п. 3.1 Договору).

Доказів сплати грошових коштів у розмірі 34 000,00 грн. (відшкодування витрат позивача) станом на дату розгляду справи у суді відповідачем суду не надано.

Частинами 1 та 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

Аналогічні приписи закріплені у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись наведеними нормами процесуального закону, суд приходить до висновку, що відповідачем не спростовано тверджень позивача щодо наявності у Товариства з обмеженою відповідальністю "Ел.К.Стиль" заборгованості перед Державним підприємством "Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" за Договором №1593 від 26.12.2017 у розмірі 34 000,00 грн. з відшкодування витрат на підготовку та проведення спірних земельних торгів.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб‘єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов‘язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов‘язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Наявність та обсяг заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Ел.К.Стиль" за Договором №1593 від 26.12.2017 у розмірі 34 000,00 грн. підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані, у зв’язку з чим позовні вимоги Державного підприємства "Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ел.К.Стиль" суми основного боргу у розмірі 34 000,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 6 828,18 грн., нараховану за період з 29.12.2017 по 07.08.2018.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання зобов’язання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 5.2 Договору №1593 від 26.12.2017 встановлено, що якщо переможець порушив строки сплати винагороди виконавцю земельних торгів або ж сплатив її у меншому розмірі ніж передбачено п. 3.4 Договору, переможець сплачує на користь виконавця додатково пеню у розмірі облікової ставки НБУ від суми невиконаного чи неналежно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення.

З наведеного пункту Договору вбачається, що сторонами було визначено розмір пені (облікова ставка НБУ), порядок нарахування пені (на суму заборгованості за кожен день прострочення), проте не визначено строк такого нарахування, а відтак в силу приписів ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України період нарахування штрафних санкцій обмежено піврічним терміном.

Відповідно до. 2.5. постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 Господарського кодексу України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку в його необґрунтованості, так як позивач здійснює нарахування пені з 29.12.2017, тоді як за висновком суду кінцевим строком виконання відповідачем зобов’язання з відшкодування витрат виконавця торгів (позивача) є 29.12.2017 включно, у зв’язку з чим обґрунтованим початком періоду нарахування пені є 30.12.2017.

Крім того, як вбачається з розрахунку пені, позивач здійснює нарахування пені за період, що перевищує період нарахування пені, встановлений у ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України (протягом шести місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано) та Державним підприємством "Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" здійснюється обрахунок пені із застосуванням подвійної ставки НБУ, в той час як п. 5.2 Договору №1593 від 26.12.2017 сторонами визначено, що розміром пені є облікова ставка НБУ.

Таким чином, суд, здійснивши власний розрахунок пені з урахуванням встановленого п. 5.2 Договору №1593 від 26.12.2017 розміру пені (облікова ставка НБУ), встановленого судом періоду (з 30.12.2017 по 29.06.2018), протягом якого є правомірним нарахування пені, встановив, що обґрунтованим розміром пені, яка підлягає стягненню з відповідача, є 2 786,61 грн.

В іншій частині заявлено до стягнення пеня у розмірі 4 041,57 грн. (6 828,18 грн. - 2 786,61 грн.) не підлягає задоволенню, оскільки обрахована невірно.

Також, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 620,38 грн. та інфляційні втрати у розмірі 1 840,08 грн., нараховані за період з 29.12.2017 по 07.08.2018.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені вказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов’язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу, є способом захисту майнового права та інтересу кредитора, що полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування грошовими коштами, що підлягають до сплати кредиторові.

Здійснивши розрахунки інфляційних втрат та 3% річних з урахуванням встановленої судом дати, з якої є правомірним їх нарахування – 30.12.2017, та визначеної позивачем кінцевої дати нарахування - 07.08.2018, за допомогою інформаційно-пошукової системи "Ліга", судом встановлено, що обґрунтованим розміром 3% річних та інфляційних витрат, які підлягають стягненню з відповідача, є 617,59 грн. та 1 236,85 грн. відповідно.

В іншій частині заявлені до стягнення інфляційні втрати та 3% річних обраховані невірно та не підлягають стягненню з відповідача.

Отже, позовні вимоги Державного підприємства "Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" підлягають частковому задоволенню, а з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ел.К.Стиль" підлягає стягненню сума боргу у розмірі

34 000,00 грн., пеня у розмірі 2 786,61 грн., інфляційні втрати у розмірі 1 236,85 грн. та 3% річних у розмірі 617,59 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання позову покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 129, ч. 2 ст. 178, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Державного підприємства "Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ел.К.Стиль" (02121, м. Київ, вул. Архітектора Вербицького, буд. 30-А; ідентифікаційний код: 35944954) на користь Державного підприємства "Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" (65078, Одеська обл., м. Одеса, вул. Космонавтів, буд. 34; ідентифікаційний код: 00702995) суму основного боргу у розмірі 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн. 00 коп., пеню у розмірі 2 786 (дві тисячі сімсот вісімдесят шість) грн. 61 коп., 3% річних у розмірі 617 (шістсот сімнадцять) грн. 59 коп., інфляційні втрати у розмірі 1 236 (одна тисяча двісті тридцять шість) грн. 85 коп. та судовий збір у розмірі 1572 (одна тисяча п’ятсот сімдесят два) грн. 83 коп. Видати наказ.

3. В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.17.5 ч.1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду або через господарський суд міста Києва.

Повний текст рішення складено 17.10.2018.

Суддя                                                                                                    Р.В. Бойко