РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.10.2018Справа №910/11183/18

Суддя господарського суду міста Києва Бойко Р.В., розглянувши в нарадчій кімнаті в порядку письмового провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укрінбуд"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бітекс"

про визнання договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укрінбуд" звернулось до господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бітекс", в якому просить суд визнати недійсним укладений між сторонами договір поставки продукції №118/17 від 16.11.2017.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваний договір було укладено від імені позивача директором з перевищенням своїх повноважень, у зв'язку з чим існують правові підстави для визнання такого договору недійсним.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.08.2018 відкрито провадження у справі №910/11183/18; вирішено здійснювати її розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання); встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

17.09.2018 до господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву з доказами його направлення позивачу, за змістом якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Бітекс" заперечує проти позовних вимог та вказує, що договір укладений з дотриманням вимог законодавства. Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю "Бітекс" зазначає, що Договір поставки №118/17 від 16.11.2017 не має ціни, а окремі поставки за ним не перевищували 50% від вартості майна позивача. До того ж, відповідач зауважив, що позивачем було схвалено Договір поставки №118/17 від 16.11.2017 шляхом прийняття від відповідача товару, підписанням додаткових угод та акту звірки розрахунків.

Як вбачається з долученого опису вкладення у рекомендований лист №410 примірник відзиву був направлений Товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укрінбуд" 17.09.2018 та був вручений відповідачу 02.10.2018, що підтверджується інформацією з пошукової системи Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" в мережі Інтернет.

Відтак, позивач у відповідності до п. 6 резолютивної частини ухвали від 27.08.2018 мав право надати суду відповідь на відзив з доказами її направлення відповідачу у строк до 08.10.2018, проте як вбачається із матеріалів справи та з урахуванням визначених Нормативами і нормативними строками пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України №958 від 28.11.2013, строків пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв'язку таким своїм правом не скористався.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва встановив наступне.

16.11.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бітекс" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укрінбуд" (покупець) укладено Договір поставки №118/17 (надалі - Договір), відповідно до умов якого продавець зобов'язується передати у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти і сплатити за нафтопродукти (товар) у відповідності з умовами договору і додатковими угодами до нього.

Відповідно до п. 1.2 Договору номенклатура, кількість, умови постачання, форма і порядок оплати, ціна товару визначаються сторонами в додаткових угодах до договору.

У преамбулі Договору поставки зазначено, що з боку Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укрінбуд" даний договір укладається директором - Оленичем Ігорем Григоровичем, який діє на підставі Статуту.

В розділі 12 Договору (юридичні адреси і банківські реквізити) міститься підпис від імені директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укрінбуд" - Оленича Ігоря Григоровича.

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у обумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказав на те, що Договір з боку позивача (покупця) був підписаний директором Оленичем Ігорем Григоровичем, який не мав повноважень на підписання вказаного договору, у зв'язку з чим даний Договір підлягає визнанню недійсним.

Зокрема, у позовній заяві позивач зазначив, що розмір майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укрінбуд" у 2017 році складав 1 500 000,00 грн., тоді як на виконання умов Договору відповідачем було поставлено позивачу товар на загальну суму 1 398 745,00 грн., що становить 93,25% від вартості майна товариства, а тому, за твердженнями позивача, на укладення оспорюваного договору необхідна була згода загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укрінбуд". Однак, на укладення оспорюваного договору згоди загальними зборами учасників товариства (позивача) не було надано, що свідчить про те, що Договір було укладено директором позивача з перевищенням повноважень.

Враховуючи викладені обставини, позивач просить суд визнати недійсним Договір поставки №118/17 від 16.11.2017, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укрінбуд" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Бітекс".

Статтею 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до частин 1-3, 5, 6 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Отже, угода може бути визнана недійсною лише з підстав, передбаченими законом.

У відповідності до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Таким чином, заявляючи позов про визнання недійсним договору, позивач має довести наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настанням відповідних наслідків.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов'язків і здійснювати їх через своїх учасників. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Письмовий правочин може бути вчинений від імені юридичної особи її представником на підставі довіреності, закону або адміністративного акта.

Особа, призначена повноважним органом виконуючим обов'язки керівника підприємства, установи чи організації, під час вчинення правочинів діє у межах своєї компетенції без довіреності.

Судом встановлено, що загальними зборами учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укрінбуд", проведеними 07.09.2017, було вирішено обрати Оленича Ігоря Григоровича директором Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укрінбуд" з 08.09.2017 з правом підпису в банківських установах та з повноваженнями згідно з Статутом товариства (відповідно до Протоколу №07/09/2017 загальних зборів учасників товариства від 07.09.2017, копія якого долучена позивачем до позовної заяви).

Наказом №3 від 08.09.2017 Оленича Ігоря Григоровича було призначено на посаду директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укрінбуд" з 08.09.2017.

Відповідно до п. 12.1 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укрінбуд" управління товариством здійснюють загальні збори учасників товариства та директор товариства.

Вищим органом товариства є загальні збори учасників товариства (п. 12.2 Статуту).

Пунктом 12.11 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укрінбуд" передбачено, що директор є одноособовим виконавчим органом товариства, який здійснює керівництво його поточною діяльністю.

Пунктом 12.12 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укрінбуд" встановлено, що до компетенції директора належать всі питання діяльності товариства, крім тих, що згідно з чинним законодавством та цим Статутом віднесені виключно до компетенції вищого органу товариства.

Директор у межах своєї компетенції укладає та підписує від імені товариства господарські та інші договори (угоди, контракти), виступає розпорядником його коштів та майна (у тому числі нерухомого) (п. 12.14 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укрінбуд").

Згідно з п. 12.3 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укрінбуд" до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства належить прийняття рішень про відчуження майна товариства на суму, що становить 50 і більше відсотків майна товариства.

Загальними зборами учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укрінбуд", проведеними 08.09.2017, було вирішено, що директор товариства має право підписувати правочини, в яких ціна перевищує 50% вартості майна товариства, лише після отримання згоди на укладення такого правочину від загальних зборів його учасників (відповідно до Протоколу №08/09/2017 загальних зборів учасників товариства від 08.09.2017, копія якого долучена позивачем до позовної заяви).

Таким чином, директор Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укрінбуд" - Оленич Ігор Григорович мав право укладати правочини, в яких ціна перевищує 50% вартості майна товариства, лише після отримання згоди на укладення такого правочину від загальних зборів його учасників.

В силу припису статті 204 Цивільного кодексу України правомірність правочину презюмується. Отже, обов'язок доведення наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

Таким чином, на позивача покладається обов'язок з доведення обставин, що ціна Договору поставки №118/17 від 16.11.2017 станом на дату укладення оспорюваного договору перевищувала 50% вартості майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укрінбуд" (враховуючи підстави позову).

Пунктом 11.1 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укрінбуд" встановлено, що майно товариства складається з основних засобів та оборотних коштів, а також цінностей, вартість яких відображена в балансі товариства.

Згідно з п. 11.2 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укрінбуд" товариство є власником майна, переданого його учасниками до статутного капіталу товариства, одержаних доходів, іншого майна, набутого на підставах, не заборонених чинним законодавством.

Так, у позовній заяві позивач вказав на те, що майно Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укрінбуд" у 2017 році становило 1 500 000,00 грн.

Однак, жодного доказу на підтвердження вказаних обставин позивачем суду не надано.

Окремо суд відзначає, що кошти, віднесені до статутного капіталу товариства, є відмінним поняттям від майна товариства, які співвідносяться як частина і ціле, та у відповідності до ст. 115 Цивільного кодексу України товариство є власником не лише, майна, переданого до статутного капіталу, а й продукції, виробленої товариством у результаті господарської діяльності, одержаних доходів, іншого майна, набутого на підставах, що не заборонені законом.

При цьому, судом враховано, що відповідно до п. 11.1 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укрінбуд" майно товариства складається з основних засобів та оборотних коштів, а також цінностей, вартість яких відображена в балансі товариства.

Доказів, що підтверджують вартість (станом на дату укладення договору) основних засобів, цінностей, розміру оборотних коштів Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укрінбуд" позивачем суду не надано.

Частинами 1 та 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

Аналогічні приписи закріплені у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами, що ціна Договору поставки №118/17 від 16.11.2017 станом на дату укладення оспорюваного договору перевищувала 50% вартості майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укрінбуд".

Крім того, з аналізу Договору поставки №118/17 від 16.11.2017 вбачається, що він є рамковим договором, тобто таким, що укладений з метою багаторазового застосування, який не містить загальної вартості товару, що поставляється відповідачем (ціни договору), а містить загальні умови поставки товару постачальником, та при цьому погодження найменування товару, його кількості та вартості щодо кожного окремого зобов'язання з поставки товару (партії товару) погоджується сторонами окремо шляхом, зокрема, укладенням додаткових угод, поданням заявок на поставку товару позивачем.

Тобто, враховуючи відсутність у Договорі поставки №118/17 від 16.11.2017 його єдиної ціни (так як договір є рамковим), суд вважає необгрунтованими твердження позивача, що ціна оспорюваного договору перевищувала 50% вартості майна товариства.

При цьому, відповідачем до відзиву на позовну заяву долучено копії видаткових накладних №2872 від 18.11.2017 на суму 261 905,00 грн., №2871 від 18.11.2017 на суму

285 915,00 грн., №3094 від 11.12.2017 на суму 570 400,00 грн., №3116 від 14.12.2017 на суму 280 525,00 грн., з яких вбачається, що кожна окрема партія товару була поставлена позивачу на суму, що не перевищує 50% від вартості майна товариства (враховуючи твердження позивача, що майно товариства у 2017 році становило суму 1 500 000,00 грн.).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами наявності обставин, що є підставою для визнання Договору поставки №118/17 від 16.11.2017 недійсним, враховуючи заявлені позивачем підстави позову.

В будь-якому випадку, суд зазначає, що відповідно до ст. 241 Цивільного кодексу України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено; тому господарський суд повинен у розгляді відповідної справи з'ясовувати пов'язані з цим обставини. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.). Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину.

Відповідачем долучено до відзиву на позовної заяви копію Додаткової угоди №4 від 02.04.2018 до Договору поставки №118/17 від 16.11.2017, яка з боку позивача підписана директором Борисовим Є.В. (директор Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укрінбуд" станом на 02.04.2018), та в якій зазначено, що позивач зобов'язаний сплатити грошові кошти у сумі 1 398 745,00 грн. (вартість поставленого відповідачем товару на виконання оспорюваного договору) у строки відповідно до графіку, передбаченого додатковою угодою.

Наведені обставини, на переконання суду, в будь-якому випадку свідчать про схвалення позивачем оспорюваного договору - Договору поставки №118/17 від 16.11.2017, що унеможливлює визнання вказаного договору недійсним.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укрінбуд" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бітекс" про визнання недійсним Договору поставки №118/17 від 16.11.2017 не підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись статтями 13, 74, 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укрінбуд" (03067, м. Київ, вул. Виборзька, буд. 42А; ідентифікаційний код 37888546) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бітекс" (03062, м. Київ, просп. Перемоги, буд. 67; ідентифікаційний код 32380700) про визнання недійсним договору відмовити повністю.

2. Судові витрати, пов'язані із розглядом даної справи, покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укрінбуд".

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.17.5 ч.1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду або через господарський суд міста Києва.

Повний текст рішення складено 22.10.2018.

Суддя Р.В. Бойко