УХВАЛА

16 жовтня 2018 року

м. Київ

Справа № 916/1816/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Мачульського Г.М. - головуючого, Кушніра І.В., Краснова Є.В.

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС"

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 16.04.2018

та на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 11.07.2018

за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС"

на бездіяльність Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС"

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Совагро"

2. Приватного сільськогосподарського підприємства "Шляховик"

про стягнення солідарно 37 713,64 грн.,

ВСТАНОВИВ:

01.08.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" звернулося із касаційною скаргою на ухвалу Господарського суду Одеської області від 16.04.2018 та на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 11.07.2018 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 17.09.2018 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" залишено без руху на підставі частини другої статті 292 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з відсутністю доказів про сплату судового збору у розмірі 1 762,00 грн.

Касаційну скаргу заявника залишено без руху до 17.10.2018, а відповідно до частини другої статті 174 Господарського процесуального кодексу України, строк усунення недоліків не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

28.09.2018 Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" направлено до Касаційного господарського суду заяву про усунення недоліків касаційної скарги, до якої додано оригінал квитанції №0.0..1 від 28.09.2018 на суму 1 762,00 про сплату судового збору за подання касаційної скарги.

Враховуючи, що заявником касаційної скарги усунено недоліки у встановлений строк ухвалою Верховного Суду від 17.09.2018 та не перевищує десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду матеріалів касаційної скарги.

Розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС", колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у справі №916/1816/17 виходячи з наступного.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.04.2018, залишену без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 11.07.2018, відмовлено у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" на бездіяльність державної виконавчої служби.

Статтею 339 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

За змістом статей 73, 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що скарга ґрунтується на не вчиненні державним виконавцем переліку виконавчих дій, які державний виконавець повинен був вчинити, проте, не вчинив.

Разом з цим, скаржником не було надано господарським судам попередніх інстанцій жодних доказів, що перелічені в скарзі дії не були вчинені державним виконавцем та підтверджували б викладені в скарзі обставини.

При цьому, місцевий господарський суд з огляду на приписи статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" зауважив, що скаржник з метою доведення своїх посилань у скарзі на відсутність проведених державним виконавцем тих чи інших дій, мав ознайомитись з матеріалами виконавчого провадження, зняти відповідні копії документів, що містяться в ньому та є пронумерованими і прошитими у хронологічному порядку.

Крім того, апеляційним господарським судом встановлено, що державним виконавцем в межах зведеного виконавчого провадження вжиті заходи щодо розшуку та виявлення майна боржника (направлено відповідні запити щодо виявлення рухомого та нерухомого майна боржника) та накладений арешт на майно та кошти боржника у банківських установах (що підтверджується матеріалами, доданими до відзиву на апеляційну скаргу).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.10.2011 у справі "Рисовський проти України" Суд підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Беєлер проти Італії", "Онер'їлдіз проти Туреччини", "Megadat.com S.r.l. проти Молдови", "Москаль проти Польщі"). Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Лелас проти Хорватії" від 20.05.2010, "Тошкуце та інші проти Румунії" від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси ("Онер'їлдіз проти Туреччини" та "Беєлер проти Італії").

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Російської Федерації", у справі "Нєлюбін проти Російської Федерації") повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, зазначені рішення Європейського суду з прав людини суд касаційної інстанції застосовує у цій справі як джерело права.

З огляду на викладені обставини, обґрунтування касаційної скарги, відсутні правові підстави вважати, що рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги мало б значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

За таких підстав Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду відмовляє у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" у справі №916/1816/17.

Керуючись статтями 234, 235, абзацом 2 частини другої статті 293 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі №916/1816/17 за касаційної скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС".

2. Касаційну скаргу та додані до неї документи (у тому числі оригінал квитанції №0.0..1 від 28.09.2018 на суму 1 762,00 грн.) повернути заявнику.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий Г. М. Мачульський

Судді І. В. Кушнір

Є. В. Краснов