ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/16157/14

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Баранець О.М. - головуючий, Ткач І.В., Студенець В.І.

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику та повідомлення сторін касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Донецький металопрокатний завод"

на постанову Київського апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Кропивної Л.В., Смірнової Л.Г., Дідиченко М.А.

від 02.08.2018

за позовом Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк"

до відповідача-1 Публічного акціонерного товариства "Донецький металопрокатний завод",

відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю "Авентіна",

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, Товариство з обмеженою відповідальністю "Електросталь"

про стягнення 313967005,28 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "ВТБ Банк" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Донецький металопрокатний завод" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Авентіна" про стягнення 313967005,28 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв'язку з невиконанням Товариством з обмеженою відповідальністю "Електросталь" грошових зобов'язань за кредитним договором №70 від 23.12.2010, позивачем заявлено вимогу про солідарне стягнення з відповідачів, як поручителів, суми заборгованості у розмірі 313967005,28 грн на підставі договорів поруки №70/Z-5 від 23.12.2010 та №70/Z-7 від 28.07.2014.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.09.2014, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.12.2014, позов задоволено. Стягнуто солідарно з Публічного акціонерного товариства "Донецький металопрокатний завод" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Авентіна" прострочену заборгованість у розмірі 22398917,80 дол. США, що еквівалентно 263249933,92 грн, строкову заборгованість зі сплати процентів у розмірі 277186,61 дол. США, що еквівалентно 3257717,96 грн, прострочену заборгованість зі сплати процентів у розмірі 1817521,50 дол. США, що еквівалентно 21360961,23 грн., пеню за несвоєчасну сплату процентів у розмірі 102 560,03 дол. США, що еквівалентно 1205367,21 грн, пеню за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 1891119,61 дол. США, що еквівалентно 19875385,48 грн, 3% річних за прострочення повернення кредиту у розмірі 407781,69 дол. США, що еквівалентно 4792575,42 грн, 3% річних за прострочення сплати процентів у розмірі 19149,83 дол. США, що еквівалентно 225064,06 грн.

Постановою Вищого господарського суду України від 18.02.2015 скасовано вказані судові акти, а справу №910/16157/14 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.06.2018 у справі №910/16157/14 позов залишено без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України.

Дана ухвала мотивована тим, що враховуючи неодноразове нез'явлення, зокрема, представника позивача до судових засідань 23.04.2018, 21.05.2018, 06.06.2018 та відсутність жодних повідомлень зі сторони позивача щодо причин такої неявки, суд дійшов висновку залишити позов без розгляду.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, Публічне акціонерне товариство "ВТБ Банк" подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржувану ухвалу та направити матеріали справи на розгляд суду першої інстанції.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.08.2018 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.06.2018 у справі №910/16157/14 задоволено. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.06.2018 у справі №910/16157/14 скасовано. Матеріали справи №910/16157/14 передано на розгляд суду першої інстанції.

22.08.2018 Публічне акціонерне товариство "Донецький металопрокатний завод" звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.08.2018 (повний текст складено 07.08.2018) у справі №910/16157/14, в якій просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.08.2018 повністю та залишити в силі ухвалу Господарського суду м. Києва від 06.06.2018 у справі №910/16157/14.

В обґрунтування вимог касаційної скарги скаржник зазначає, що враховуючи неодноразове нез'явлення представника ПАТ «ВТБ Банк» до судових засідань 23.04.2018, 21.05.2018, 06.06.2018, відсутність жодних повідомлень щодо причин такої неявки, невиконання вимог суду щодо обов'язковості явки, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про залишення позову без розгляду. Проте, суд апеляційної інстанції, скасовуючи законну і обґрунтовану ухвалу суду першої інстанції, порушив норми процесуального права а саме - п. 4 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.09.2018 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Донецький металопрокатний завод" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.08.2018 у справі №910/16157/14. Призначено до розгляду касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Донецький металопрокатний завод" у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, дослідивши правильність застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та дотримання норм процесуального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.05.2018 відкладено розгляд справи на 06.06.2018 о 10:30 год., визнано явку представника позивача обов'язковою та зобов'язано позивача надати пояснення чи підтримує він позовні вимоги чи ні. Роз'яснено наслідки неявки учасника справи в судове засідання, передбачені частиною 4 статті 202 Господарського процесуального кодексу України.

Як зазначено в оскарженій ухвалі від 06.06.2018, підставою залишення позову без розгляду стало нез'явлення представника позивача до судових засідань, що відбулись 23.04.2018, 21.05.2018, 06.06.2018 та відсутність повідомлень зі сторони позивача щодо причин неявки.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснює правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

При цьому, ч. 1 ст. 8 зазначеного вище Закону передбачено, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Відповідно до ст. 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи зобов'язані з'являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов'язковою.

Згідно з ч. 1 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов'язковою.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України суд залишає позов без розгляду якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з'явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Колегія суддів звертає увагу на те, що при вирішенні питання щодо залишення позову без розгляду слід мати на увазі, що застосування п. 4 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України можливо лише за наявності таких умов:

- документи вважаються витребуваними, тільки якщо про це зазначено у відповідному процесуальному документі або, в разі оголошення перерви в судовому засіданні, - в протоколі такого засідання;

- витребувані документи чи явка представника позивача дійсно необхідні для вирішення спору, тобто за їх відсутності суд позбавлений можливості вирішити спір по суті;

- позивач без поважних причин не подав документи, витребувані судом при підготовці справи до розгляду чи не направив свого представника в засідання господарського суду без поважних причин.

Таким чином, залишення позову без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України можливе лише за умови, якщо суд позбавлений можливості вирішити спір по суті з вини позивача, який не подав без поважних причин витребувані ухвалами суду додаткові матеріали, необхідні для вирішення спору, або його представники не з'явилися на виклик у засідання господарського суду і їх нез'явлення перешкоджає вирішенню спору.

Суд першої інстанції визнав явку позивача обов'язковою та зобов'язав надати пояснення чи підтримує він позовні вимоги.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що позивач підтримував позовні вимоги відповідно до поданої до суду першої інстанції заяви ще 07.02.2018 та з пояснень представника у судовому засіданні 28.03.2018, що відображено у протоколі судового засідання.

Однак, місцевий суд з порушенням наведених норм законодавства не зазначив в оскаржуваній ухвалі у чому полягають перешкоди для розгляду та вирішенню спору у даній справі по суті заявлених вимог через неявку представника позивача, а також не умотивував неможливість або наявність перешкод для розгляду спору за наявними матеріалами.

Враховуючи те, що в матеріалах справи наявні документи, а в мотивувальній частині ухвали суду першої інстанції відсутнє будь-яке обґрунтування неможливості розгляду спору по суті за наявними матеріалами справи, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для залишення позову без розгляду з підстав нез'явлення представника позивача до суду.

Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону (ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Таким чином, право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом, до підсудності якого вона віднесена. Особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя.

Суд першої інстанції, залишивши позовну заяву без розгляду, ухилився від розгляду позову по суті, чим позбавив позивача реалізувати своє право на отримання судового захисту.

При цьому, слід зазначити, що розгляд даної справи триває з серпня 2014.

Відповідно до частини 1 статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що постанова суду апеляційної інстанції прийнята з додержанням норм процесуального права, підстав для її зміни чи скасування немає.

З огляду на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов'язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 236, 238, 240, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Донецький металопрокатний завод" залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.08.2018 у справі №910/16157/14 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Головуючий О. Баранець

Судді І. Ткач

В. Студенець