УХВАЛА

м. Київ

11.10.2018Справа № 910/11636/18

Суддя Господарського суду міста Києва ДЖАРТИ В.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТТВК" про забезпечення позову та додані до неї матеріали

у справі №910/11636/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТТВК"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оазіс Тревел Україна"

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача- Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія Браво"

про зобов`язання вчинити дії, розірвання договору та відшкодування збитків у розмірі 1 669 214,22 грн,

Без виклику представників учасників справи,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ТТВК" (далі - позивач, Товариство, Агент) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оазіс Тревел Україна" (далі - відповідач, Замовник) про:

- стягнення суми збитків у розмірі 1 669 214,22 грн та судових витрат;

- зобов`язання відповідача належним чином оформити та надати Товариству акти виконаних робіт за агентським договором №2018/4828 від 05.04.2018;

- розірвання агентського договору №2018/4828 від 05.04.2018.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Замовником умов укладеного з Товариством агентського договору №2018/4828 від 05.04.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.09.2018 вищевказану позовну заяву було залишено без руху та встановлено строк Товариству для усунення недоліків позовної заяви.

18.09.2018 через відділ автоматизованого документообігу Господарського суду міста Києва до суду надійшла заява від позивача про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.09.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі для розгляду за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія Браво", встановлено сторонами строки для подання відзиву, заяв, клопотань, доказів та призначено підготовче засідання у справі на 10.10.2018.

У підготовчому засіданні 10.10.2018 представником позивача було подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову, відповідно до якої заявник просить накласти арешт на грошові кошти на рахунках відповідача в межах суми позову.

Розгляд заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову було відкладено в межах строків, встановлених чиним процесуальним законодавством.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.10.2018 було відкладено підготовче засідання у справі на 31.10.2018.

Розглянувши подану Товариством заяву про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

За приписами статті 136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статті 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 137 ГПК України передбачено, що позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частинами 1, 3 статті 138 ГПК України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред'явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа. У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред'явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

За змістом статті 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Тобто, за приписами чинного господарського процесуального законодавства таку процесуальну дію, як забезпечення позову, може бути вчинено як до пред'являння позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Наразі, суд зазначає, що у вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. При зверненні до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти відповідача, заявник зобов'язаний надати докази того, що запропонований захід до забезпечення позову дійсно може виключити можливість невиконання або утруднення виконання судового рішення.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову.

Так, згідно зі статями 73, 74, 77, 79 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову Товариство зазначило, що відповідач з липня 2018 року уникає спілкування з представниками позивача, грошові кошти не повертає, борг не визнає. Необхідність вжиття заходів забезпечення позову, за твердженням позивача обумовлена наявністю у відповідача реальної можливості відчуження належних йому грошових коштів протягом розгляду справи на користь третіх осіб з метою уникнення несприятливих наслідків та задля унеможливлення в подальшому примусового стягнення грошових коштів на такому рахунку у виконавчому провадженні, що в свою чергу призведе до фактичної неможоливості своєчасно та в повному обсязі виконати постановлене на користь позивача судове рішення. Враховуючи відсутність у відповідача нерухомого майна, за твердженням позивача, право останнього на судовий захист буде фактично знівельоване, у зв'язку позбавленням можливості провести стягнення боргу за відсутності у боржника іншого окрім грошових коштів майна.

Враховуючи наведене, Товариство просить суд винести ухвалу про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти на рахунках відповідача в межах суми позову 1 698 657,43 грн.

Проте, заявником до заяви про вжиття заходів забезпечення позову не додано жодних належних та допустимих у розумінні вищенаведених положень Господарського процесуального кодексу України доказів на підтвердження наявності фактів, які б дійсно могли призвести до ускладнення виконання судового рішення по справі.

Також позивачем не зазначено жодного банківського рахунку відповідача щодо накладення арешту на який заявлено вимогу.

При цьому, суд також відхиляє посилання позивача в обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову на те, що відповідач може перерахувати грошові кошти на інші банківські рахунки, оскільки вказані твердження є тільки припущенням заявника та не можуть бути достатнім свідченням можливості ускладнення виконання судового рішення у разі задоволення позову, та не вказують на наявність достатніх підстав для застосування заходів забезпечення позову.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, враховуючи приписи статті 141 ГПК України, з огляду на доказову необґрунтованість заяви Товариства, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для її задоволення.

При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу заявника на те, що заява про забезпечення позову, яка раніше була відхилена повністю або частково, може бути подана вдруге, у випадку зміни відповідних обставин.

На підставі викладеного та керуючись статями 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ТТВК" про забезпечення позову - відмовити повністю.

2. Ухвала набирає законної сили 12.10.2018 та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 253-259 Господарського процесуального кодексу України.

СУДДЯ В.В. ДЖАРТИ