РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.10.2018Справа № 910/6967/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О. при секретарі судового засідання Астаповій Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Комунального підприємства "Ватутінськінвестбуд" до Київського міського центру зайнятості про зобов'язання вчинити дії, за участю представників позивача - Стовбан Н.І., довіреність №102/48-д від 04.01.2018 року, відповідача - Свінціцької Н.Є., довіреність №17-348/09-22/18 від 24.04.2018 року,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року позивач звернувся з позовом до відповідача про зобов'язання підписати проект договору №-1145 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду, в редакції договору направленого позивачем відповідачу 28.07.2017 року, на підставі ст.ст. 179-181 Господарського кодексу України.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що він звернувся до відповідача з листом 28.07.2017 року щодо укладення договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду, але станом на 17.05.2018 року даний договір відповідачем не підписаний.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 08.06.2018 відкрито провадження у справі, вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 11.07.2018 року.

25.06.2018 року відповідачем через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, в якому він просить суд відмовити позивачу в позові та вказує на те, що існує підписаний та діючий договір оренди нежитлового приміщення по вул. Каштанова, 7 від 12.04.1994 року, на підставі якого він користується на даний час цим приміщенням, за умовами якого орендна плата була сплачена відповідачем в повному обсязі за весь час оренди до 15 квітня 2019 року, а тому відсутні правові підстави для зобов'язання його підписати новий спірний проект договору про передачу в оренду цього самого приміщення.

01.08.2018 року в судовому засіданні оголошено перерву на 05.09.2018 року.

04.09.2018 року відповідачем через канцелярію суду надано заперечення (пояснення) у справі.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.09.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

05.09.2018 року в судовому засіданні оголошено перерву на 08.10.2018 року.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.04.2012 року між Київським міським центром зайнятості (орендар), Деснянською районною в м. Києві державною адміністрацією (орендодавець) та Комунальним підприємством "Ватутінськінвестбуд" (балансоутримувач) на підставі протоколу, постійної комісії Київської міської ради з питань власності від 18.12.2012 р. №138 та розпорядження Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації від 20.12.2012 року №717, укладено договір №261/1145 (далі - договір), згідно з яким (п. 1.1. договору) орендар прийняв на підставі акту приймання-передачі нерухоме майно від 01.04.2012 року в орендне користування загальною площею 1024.8 кв. м. в будинку № 7 по вул. Каштановій, для розміщення бюджетної установи з строком дії договору з 01.04.2012 до 30.03.2015 року.

Пунктом 10.1. договору визначено строк дії договору 25 років з моменту його підписання.

Згідно п. 7.2. договору орендна плата сплачується орендарем передчасно за весь строк оренди Ватутінській районній державній адміністрації на розрахунковий рахунок. Сума орендної плати індексації не підлягає.

Листом № 102/46-151 від 11.02.2015 року позивач повідомив відповідача про закінчення терміну дії договору оренди та про необхідність подання заяви про продовження договору оренди до орендодавця та проведення експертної оцінки майна.

Позивачем 28.07.2017 року підготовлено і направлено відповідачеві листом проект спірного договору оренди.

Відповідач листом № 17-51/09-19/18 від 24.04.2018 року відмовився від підписання договору.

Право на захист цивільних прав та інтересів встановлено ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Способи захисту цивільного права визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України, згідно якої способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ч. 2, ч. 3 ст. 20 ГК України кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб'єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Отже, із приписів вищенаведених правових норм випливає, що захист прав особи здійснюється способом, що визначений законодавством.

Як вже було зазначено, позивач просить зобов'язати відповідача підписати спірний проект договору. Проте, такий спосіб захисту права чинним законодавством не передбачено.

Захист майнового чи немайнового права чи законного інтересу відбувається шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобов'язання утриматись від їх вчинення.

Заявлена позивачем у цій справі вимога про зобов'язання відповідача підписати договір не приводить до поновлення порушеного права позивача та, у разі її задоволення, не може бути виконана у примусовому порядку, оскільки відсутній механізм виконання такого рішення.

З урахуванням викладеного вище, вимога позивача у цій справі про зобов'язання відповідача підписати договір не відповідає способам захисту прав, встановлених чинним законодавством, і, як наслідок, не приводить до поновлення порушеного права позивача.

Аналогічна позиція викладена в постановах Вищого господарського суду України у справах №15/14 та №6/320.

За таких обставин, в позові про зобов'язання відповідача підписати проект договору №-1145 від 28.07.2017 року слід відмовити.

Судовий збір, відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку та у строк, які визначені розділом IV ГПК України.

Повне рішення складено 18.10.2018р.

Суддя С.О. Чебикіна