ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2018 Справа № 917/554/18

м. Полтава

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавапромтехгаз", вул. Автобазівська, 7, м. Полтава, 36008

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техмолпром", вул. Будька, 47, м.Гадяч, Полтавська область, 37300

про стягнення 3761,64 грн. та повернення орендованого майна

Суддя Паламарчук В.В.

Секретар судового засідання Рожко О.П.

Представники сторін:

від позивача: Дроменко Л.В., посвідчення адвоката №1163 від 25.09.2015р.

від відповідача: не з'явився

В судовому засіданні 02.10.2018р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Також повідомлено, що повний текст рішення буде складено протягом десяти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частин рішення.

Обставини справи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Полтавапромтехгаз" звернулося до господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техмолпром" про стягнення 3761,64 грн. з них: 3675,00 грн. - основний борг, 86,64 грн. - інфляційні втрати, а також зобов'язання ТОВ "Техмолпром" повернути ТОВ "Полтавапромтехгаз" балони металеві під технічні гази, а саме: під двоокис вуглецю в кількості 25 шт. та під азотний газ в кількості 10 шт. згідно договору оренди балонів №1л від 03.01.2014р.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 04.06.2018р. відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Проведення підготовчого засідання призначено на 19.07.2018р. У зв'язку з відпусткою судді, розгляд справи 19.07.2018 не відбувся, розгляд справи призначено на 21.08.2018.

Ухвалою господарського суду від 21.08.2018р. закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи по суті на 02.10.2018р.

Відповідачем відзив на позов не надано.

Позивач в обґрунтування позову посилається на те, що Відповідач порушив взяті на себе зобов'язання згідно договору оренди балонів №1л від 03.01.2014р., у зв'язку з чим у останнього виникла заборгованість у розмірі 3761,64 грн.

Представник позивача в судовому засіданні 02.10.2018р. підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити повністю.

Відповідач в судове засідання не з'явився, відзив на позов не надав. В матеріалах справи наявні докази повідомлення відповідача про дату, час і місце проведення судового засідання, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (п. 1) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки (п. 2).

Отже, враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце призначених судових засідань, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд встановив:

Між ТОВ «Полтавапромтехгаз» (далі - Орендодавець) та ТОВ «Техмолпром» (далі - Орендар) укладено договір оренди балонів № 1л від 03.01.2014 р., відповідно до якого Орендодавець передає, а Орендар бере в строкове платне користування балони металеві під технічні гази, а саме: двоокис вуглецю в кількості 25 шт.; азотний газ - в кількості 10 шт. (далі -Майно). Залогова вартість одного балона визначена в розмірі 800,00 грн.

За користування балонами Орендар згідно п. 4.1. Договору сплачує орендну плату у розмірі 525,00 грн. в місяць (15 грн. за один балон). При цьому орендна плата сплачується не пізніше 10 числа кожного місця.

Не зважаючи на отримання балонів в користування, відповідач не виконав вимоги Договору та не здійснив вчасних розрахунків за оренду майна, у зв'язку з чим виникла заборгованість перед ТОВ "Полтавапромтехгаз" на суму 3 675,00 грн.

Факт передання майна в оренду підтверджується актом від 03.01.2014р.

Крім орендної плати у позові ставиться вимога про стягнення із відповідача інфляційних витрат згідно ст. 625 ЦК України в сумі 86,64 грн. Таким чином, позивач просить стягнути із відповідача суму боргу в розмірі 3761,64 грн.

Також ТОВ "Полтавапромтехгаз" заявляє позовну вимогу про зобов'язання відповідача повернути отримане в оренду майно. Так, п. 3.2. Договору передбачено, що термін оренди балонів може бути змінено в односторонньому порядку у разі невиконання однією зі сторін умов договору.

У зв'язку із наявною заборгованістю за орендною платою, позивач в односторонньому порядку змінив термін оренди та визначив його до 20 березня 2018 р., про що повідомив ТОВ "Техмолпром" претензією від 06.03.2018 р. № 22.

Отже, у зв'язку із закінченням строку оренди 20 березня 2018 р. та не поверненням майна до цього часу, відповідач має повернути ТОВ "Полтавапромтехгаз" балони металеві під технічні гази, а саме: під двоокис вуглецю в кількості 25 шт. та під азотний газ в кількості 10 шт.

Досудове врегулювання спору здійснювалося шляхом направлення на адресу відповідача претензії, яка отримана останнім 13.04.2018 р. та залишилися без виконання зі сторони ТОВ "Техмолпром".

Таким чином, Позивач просить стягнути з Відповідача борг у розмірі 3761,64 грн. з них: 3675,00 грн. - сума боргу за договором оренди балонів №1л від 03.01.2014р., 86,64 грн. - інфляційні втрати, а також просить зобов'язати ТОВ "Техмолпром" повернути ТОВ "Полтавапромтехгаз" балони металеві під технічні гази, а саме: під двоокис вуглецю в кількості 25 шт. та під азотний газ в кількості 10 шт.

Проаналізувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково, виходячи з наступного.

Статтями 11 та 509 Цивільного кодексу України зазначено, що однією із підстав виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк, є договір.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України зазначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України вказано, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 629 Цивільного кодексу України закріплено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч.1 ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч.1 чт.762 ЦК України).

Матеріали справи свідчать, що позивач належним чином виконав свої зобов'язання шляхом передачі Майна в оренду відповідачу, що підтверджується актом приймання-передачі від 03.01.2014р.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

В зв'язку з вищевикладеним, позовні вимоги про стягнення 3675,00 грн. основного боргу підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Таким чином, позивачем нараховані інфляційні витрати в сумі 86,64 грн. за період з листопада 2017р. по березень 2018р. включно.

При перевірці судом за допомогою Юридичної пошукової інформаційно-аналітичної програми "Ліга" правильності нарахування відповідачу інфляційних втрат, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню є інфляційні витрати у розмірі 86,62 грн. В стягненні решти інфляційних позивачу слід відмовити, оскільки вони нараховані безпідставно.

Статтею 782 ЦК України передбачено, що наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Таким чином, вимога позивача про зобов'язання відповідача повернути йому балони металеві під технічні гази, а саме: під двоокис вуглецю в кількості 25 шт. та під азотний газ в кількості 10 шт. підлягає задоволенню.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст. 13 ГПК України).

Частиною 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 74 ГПК України обов'язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З урахуванням зібраних по справі доказів, позов задовольняється судом частково.

В ч. 3 ст. 123 ГПК України визначено, що до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Позивачем надано розрахунок витрат за надану ТОВ "Полтавапромтехгаз" професійну правничу допомогу №17/07 від 17.07.2018р. на суму 5286,00 грн. та квитанцію №10/07 від 10.07.2018р. на суму 5286,00 грн.

Враховуючи рівень складності справи, ціну позову, суд вважає заявлені до стягнення позивачем витрати на правову допомогу завищеними та не співмірними, тому обмежує розмір витрат на оплату послуг адвоката до 3176,16 грн.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 126, 129, 232-233, 237-238 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Техмолпром" ( вул. Будька, 47, м.Гадяч, Полтавська область, 37300, , інші відомості: відсутні) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавапромтехгаз" (вул. Автобазівська, 7, м.Полтава, 36008, , інші відомості: відсутні) 3675,00 грн. - сума основного боргу, 86,62 грн. - інфляційних нарахувань, 1762,00 грн. - витрат по сплаті судового збору, 3176,16 грн. - витрат на правову допомогу.

3. Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Техмолпром" (вул. Будька, 47, м.Гадяч, Полтавська область, 37300, ) повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Полтавапромтехгаз" (вул. Автобазівська, 7, м. Полтава, 36008, ) балони металеві під технічні гази, а саме: під двоокис вуглецю в кількості 25 шт. та під азотний газ в кількості 10 шт.

4. Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

5. В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 16.10.2018р.

Суддя Паламарчук В.В.