ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" жовтня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/1555/18

Господарський суд Одеської області у складі судді Демешина О. А. при секретарі судового засідання Заболотній Я. О. розглянувши матеріали справи № 916/1555/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Триглав Логістікс (вул. Армійська, 18-А, м. Одеса, 65009, код - 38352464)

до відповідача ОСОБА_1 виробничого кооперативу „Криничне (вул. Леніна, 146, с. Криничне, Болградський р-н, Одеська обл., 68742, код 03768954)

про стягнення 681910,16 грн.

з підстав невиконання умов договору

Представники:

від позивача: ОСОБА_2 - довіреність

від відповідача: ОСОБА_3 - довіреність

СУТЬ СПОРУ: 31.07.2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю „Триглав Логістікс (далі Позивач) звернулось до ОСОБА_1 виробничого кооперативу „Криничне (далі Відповідач) про стягнення 681910,16 грн., з яких: 650000,00 грн. боргу; 29249,33 грн. пеня; 80,00 грн. інфляційні; 2580,83 грн. 3% річних.

17.08.2018 року, після усунення Позивачем недоліків позовної заяви, суд відкрив провадження по справі, ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку ст. 247 252 ГПК України та надав Відповідачу строк для подання відзиву на позов із урахуванням вимог ст.165 ГПК України в строк, встановлений ч.1 ст.251 ГПК України, а саме протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Копія ухвали про відкриття провадження по справі була направлена Відповідачу за адресою місцезнаходження юридичної особи, отримано ним 27.08.2018 року.

17.10.2018р. позивачем надано заяву про зменшення розміру позовних вимог у звязку з частковим погашенням боргу відповідачем.

На підставі ч. 9 ст. 165 ГПК України у звязку із ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Під час розгляду справи оголошувалась перерва у судовому засіданні до 16.10.2018 року о 15:40.

17.10.2018р. представником відповідача надано клопотання про призначення судової товарознавчої експертизи, посилаючись на те, що позивачем було поставлено товар неналежної якості.

Суд в протокольній формі ухвалив відмовити у задоволенні вказаного клопотання, приймаючи до уваги, що згідно пункту 3.15., укладеного між сторонами договору поставки №1109-ТК від 11.09.2017р., претензії по якості поставленого товару відповідач мав право заявити протягом 10-ти календарних днів з моменту передання йому цього товару.

В С Т А Н О В И В :

11.09.2017 року між Позивачем та Відповідачем було укладено договір поставки № 1109-ТК, за умовами якого Позивач взяв на себе зобовязання поставити та передати у власність Відповідача товар, а Відповідач зобовязувався прийняти товар та оплатити його на умовах передбачених договором.

За умовами п.п.1.1.,2.1 договору поставки № 1109-ТК від 11.09.2017 р. та специфікації №4 від 13.04.2018 р., яка є невідємною частиною договору, позивач прийняв на себе зобовязання поставити відповідачу добрива біоорганічні збагачені на умовах самовивозу зі складу позивача в кількості 1000 л. по ціні 150,00 грн. за 1 л.; загальна вартість поставки таким чином становила 150 000, 00 грн., з урахуванням 20% ПДВ.

В свою чергу, відповідач взяв на себе зобовязання оплатити добрива біоорганічні збагачені на наступних умовах: 110 000,00 гривень - протягом двох робочих днів з моменту виставлення позивачем рахунку; 40 000,00 гривень - відповідач мав сплатити до 10.07.2018 р.

Для оплати даного товару відповідачу було надано рахунок № 17 від 13.04.2018 р.

17.04.2018 року Позивач здійснив поставку Відповідачу товару, передбаченого умовами специфікації № 4 від 13.04.2018 р., про що свідчить видаткова накладна № 23 від 17.04.2018 р.

Отриманий товар Відповідач оплатив частково в сумі 100000,00 грн. на підставі платіжного доручення № 2374 від 17.04.2018р. Тому, сума основного боргу за поставлений позивачем на підставі специфікації № 4 від 13.04.2018 р. товар становить 50 000,00 грн.

Також на підставі специфікації № 5 від 02.05.2018 р., що є невідємною частиною договору поставки № 1109-ТК від 11.09.2017 р., позивач взяв на себе зобовязання поставити відповідачу добрива біоорганічні збагачені на умовах самовивозу зі свого складу у кількості 4000 л. вартість 150,00 грн. за 1 л.; загальна вартість поставки - 600 000,00 грн.

При цьому, відповідач мав оплатити придбаний товар на наступних умовах: 440 000,00 грн. - протягом двох робочих днів з дня виставлення позивачем рахунку; 160 000,00 грн. в строк до 10.07.2018 р. .

Для оплати вищевказаного товару 02.05.2018 р. відповідачу було надано рахунок № 34.

Визначені у специфікації № 5 від 02.05.2018 р. добрива були в той же день поставлені відповідачу, про що свідчить видаткова накладна № 46 від 02.05.2018 р.

Проте, вартість поставленого товару відповідачем оплачена частково на суму 100000 грн.

Таким чином, розмір основного боргу за поставлений на підставі специфікації № 5 від 02.05.2018 р. товар складає 500 000,00 грн., а сукупний розмір основного боргу відповідача перед позивачем за договором поставки № 1109-ТК від 11.09.2017 р. становить 550000,00 грн.

Відповідно до п. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Таким чином, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 550000грн. боргу за отриманий ним товар.

Крім того, відповідно до ст. 611 ЦК України - у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Ч. 1 ст. 229 ГК України встановлено, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Згідно ст. 549 ЦК України Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Ст. 1 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

А ст. 3 вказаного Закону зазначає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

В п. 6.4. договору поставки № 1109-ТК від 11.09.2017 р. сторонами погоджено, що за прострочення оплати поставленого товару відповідач повинен сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості товару за кожен день прострочення.

На підставі наведених норм Законодавства України, враховуючи положення, укладеного між сторонами Договору, Позивачем правомірно нараховані: 29249,33 грн. пені; 80,00 грн. інфляційних та 2580,83 грн. сплати 3% річних, які підлягають стягненню з Відповідача за неналежне виконання умов Договору.

Отже, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, з покладенням на відповідача витрат по сплаті судового збору в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 238, 240 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 виробничого кооперативу «Криничне» (вул. Леніна, 146, с. Криничне, Белградський р-н, Одеська обл., 68742; ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Триглав Логістікс» (вул. Армійська, 18-А, м. Одеса, 65009; ): 550000 гривень боргу; 29249 гривень 33 коп. пені; 80 гривень інфляційних; 2580 гривень 83 коп. сплати трьох відсотків річних та 8728 гривень 65 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст.241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 19 жовтня 2018 р.

Суддя О.А. Демешин