РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.10.2018Справа № 910/9252/18

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" (м. Запоріжжя)

До Державного підприємства "Завод 410-ЦА" (м. Київ)

Про стягнення 390.192,00 грн.

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін:

Від позивача: Севрук В.О.

Від відповідача: Банніков О.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Завод 410-ЦА" про стягнення 390 192,00 грн., з яких: 239.952,00 грн. за продаж датчиків УА-51Б-4 у кількості 2 шт., УА-51Б-3 у кількості 2 шт. та 150 240,00 грн. за продаж гідронасосів 623 АНМ у кількості 4 шт.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неоплату відповідачем поставленого позивачем за Договором купівлі-продажу № УМТЗ-18-96/7 від 14.03.18. товару, зазначаючи, що відповідач неправомірно відмовився від прийняття такого товару шляхом складання акту рекламації № 03606 від 14.05.18.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.07.18. відкрито провадження у справі № 910/9252/18, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 23.08.18.

08.08.18. від відповідача надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому Державне підприємство "Завод 410-ЦА" проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві.

23.08.18. судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про оголошення перерви в підготовчому засіданні до 18.09.18.

27.08.18. позивачем подано відповідь на відзив.

18.09.18. судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 02.10.18.

20.09.18. до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив з доданими до них документами (подані до відділення поштового зв'язку 19.09.18. згідно відбитку календарного штемпеля на конверті).

Статтею 194 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 207 Господарського процесуального кодексу України головуючий з'ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов'язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи.

При цьому, імперативною нормою ч. 2 ст. 207 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Зважаючи на те, що заперечення з документами, подані відповідачем, не містять жодного мотивування з яких причин вони не були подані в підготовчому провадженні, а також приймаючи до уваги, що їх подання має місце після закриття підготовчого засідання та призначення справи до судового розгляду по суті, суд, керуючись ч. 2 ст. 207 Господарського процесуального кодексу України, залишає без розгляду заперечення з документами, подані відповідачем.

Більше того, суд звертає увагу відповідача, що порядок та строки надання доказів у справі, визначені положеннями ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, недотримання вимог якої також має наслідком неприйняття судом їх до розгляду.

Додатково суд відзначає наступне.

Згідно зі ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього (ч. ч. 1, 2 ст. 91 ГПК України).

Порядок засвідчення копій документів визначений пунктом 5.27 Національного стандарту України, затвердженого Державним комітетом з питань технічного регулювання та споживчої політики №55 від 07.04.2003 "ДСТУ 4163-2003", відповідно до якого відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Всупереч зазначеним вимогам законодавства, відповідачем до заперечень на відповідь на відзив подано неналежним чином засвідчені письмові докази, якими він обґрунтовує свої заперечення.

Проте, такі документи не є допустимими доказами. Так, допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні або не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Належність доказів - це спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини. При цьому, питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

Таким чином, зважаючи на вищенаведене, суд вважає, що відповідачем до заперечень на відповідь на відзив долучено недопустимі докази.

(Вказану правову позицію викладено в постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.07.18. у справі № 904/8549/17).

02.10.18. судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про оголошення перерви в судовому засіданні до 16.10.18.

При розгляді справи по суті судом було заслухано вступне слово, з'ясовано обставини справи та досліджено докази відповідно до ст.ст. 208-210 ГПК України, після чого суд перейшов до судових дебатів (ст.ст. 217, 218 ГПК України).

Представник позивача в судовому засіданні 16.10.18. підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 16.10.18. проти позову заперечував.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 16.10.18. судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

14.03.18. між позивачем (Продавець) та відповідачем (Покупець) було укладено Договір № УМТЗ-18-96/7 купівлі-продажу (далі - Договір), за умовами якого (п. 1.1) Продавець зобов'язується протягом строку дії Договору поставити Покупцю товари, зазначені в п. 1.3 Договору, а Покупець прийняти і оплатити такі товари.

Строк дії договору сторонами погоджено п 10.1 з моменту підписання і діє до 31.12.18., а в частині виконання зобов'язань - до повного виконання сторонами.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає Договір як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов'язків з постачання товару.

За своїм змістом та правовою природою Договір є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм статті 712 Цивільного кодексу України та статей 264-271 Господарського кодексу України. В частині, що не суперечить Договору, до вказаних правочинів також застосовуються норми Цивільного кодексу України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Статтею 663 Цивільного Кодексу України передбачено, що продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Поставка товарів здійснюється окремими партіями згідно з заявкою Покупця переданою факсимільним зв'язком або електронною поштою у рамках Специфікацій, які є невід'ємною частиною Договору (п. 1.2 Договору).

Згідно з пунктами 1.3, 1.4 Договору, найменування товару: комплектуючі для випробування паливного колектора ТРД РУ 19А-300. Код ДК 021:2015-34731600-6. Номенклатурний перелік, асортимент, кількість товарів та ціна, які поставляються за цим Договором, передбачені у Специфікаціях (додатках), що є невід'ємною частиною Договору.

Строк поставки партії товару буде вказано в кожній Специфікації окремо. Місце поставки (передачі) партії товарів буде вказано в кожній Специфікації окремо. Умови поставки товарів буде вказано в кожній Специфікації окремо. Поставка товарів здійснюється окремими партіями згідно з заявкою Покупця, переданою факсимільним зв'язком, або електронною поштою у рамках Специфікацій, яка є невід'ємною частиною цього Договору (далі - Специфікації) (п. п. 5.1-5.4 Договору).

Додатковою угодою № 1 від 18.04.18. до Договору сторонами погоджено Специфікацію № 2, згідно умов якої поставці підлягають:

- РГК 1:1 623АНМ у кількості 4 загальною вартістю 125.200,00 грн. без ПДВ;

- датчик УА-51Б-3 у кількості 2 шт. загальною вартістю 99.980,00 грн. без ПДВ;

- датчик УА-51Б-4 у кількості 2 шт., загальною вартістю 99.980,00 грн. без ПДВ.

Сума по Специфікації № 2 становить 390.192,00 грн. з ПДВ.

Умови оплати: 100% оплата проводиться після поставки та проходження вхідного контролю на ДП «Завод 410 ЦА», з відстрочкою платежу 10 банківських днів.

Місце поставки: м. Київ, пров. В'ячеслава Чорновола 54А.

Відповідно до п. 5.5 Договору Продавець здійснює поставку кожної партії товару з додаванням необхідної документації на товар (податкова накладна, видаткова накладна, паспорт (сертифікат) якості виробника на товар).

Пунктом 5.6 Договору сторонами погоджено, що право власності на товар, а також ризики випадкової втрати або пошкодження товару переходить від Продавця до Покупця в момент передачі товару на склад покупця з підписанням відповідних супровідних документів.

Після отримання товару за Специфікацією № 2 між сторонами без зауважень чи заперечень було підписано дві видаткові накладні:

- № РН-0000784 від 04.05.18. про отримання відповідачем датчик УА-51Б-3 у кількості 2 шт.; датчик УА-51Б-4 у кількості 2 шт., загальною вартістю 239.952,00 грн.

- № РН-0000941 від 30.05.18. про отримання відповідачем РГК 1:1 623АНМ у кількості 4 загальною вартістю 150.240,00 грн.

У випадку виявлення невідповідності товарів при прийманні або в період гарантійного строку вимогам, передбаченим п. 2.1 Договору (Продавець повинен поставити Покупцю товари, якість яких відповідає технічним умовам (ТУ) заводу виробника, відповідним ГОСТам, характеристикам та вимогам державних стандартів, встановленим для цієї групи товарів), або поставки не укомплектованих товарів Покупець направляє повідомлення Продавцю про направлення уповноваженого представника для складання Акту рекламації. Продавець зобов'язаний направити свого уповноваженого представника протягом трьох робочих днів з моменту отримання повідомлення (п. 2.5 Договору).

Положеннями п. 2.6 Договору унормовано, що Продавець у строк 14 днів з моменту підписання Акта рекламації за власний рахунок здійснює заміну товарів, по яким складений Акт рекламації. Витрати, пов'язані з заміною товарів несе Продавець.

Відповідач не заперечує, що акт рекламації ним складено не було, як і не було викладено для складання такого акту представника позивача.

Натомість, Покупець наголошує, що ним було складено «Звіти про невідповідність при прийманні», датовані 14.05.18. та 08.06.18., які, за твердженням відповідача, є оформленням процедури внутрішнього контролю.

При цьому, відповідачем не подано внутрішнього документу Державного підприємства "Завод 410-ЦА", з якого б вбачалось поняття «внутрішнього контролю», його стадій, ким такий внутрішній контроль має проводитись, в який строк, як мають бути оформлені його результати, тощо.

Крім вказаного, в матеріалах справи відсутня Специфікація № 3 до Договору, на яку посилається відповідач.

Оцінюючи представлені позивачем в обґрунтування викладених в позовній заяві обставин щодо поставки товару відповідачу докази, суд виходить з наступного.

У відповідності до ст. 664 Цивільного кодексу України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов'язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв'язку для доставки покупцеві.

Статтею 688 Цивільного кодексу України на покупця покладено обов'язок повідомити продавця про порушення умов договору щодо кількості, асортименту, якості, комплектності товару в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.

Як встановлено судом вище, жодних заперечень з приводу отримання товару, його якості, кількості, в тому числі в порядку, визначеному Договором, відповідачем суду надано не було.

Отже, суд при розгляді справи приймає до уваги відсутність у відповідача, як Покупця за Договором, будь-яких заперечень та претензій щодо належного виконання Продавцем прийнятих за Договорами зобов'язань з передання товару на загальну суму 390.192,00 грн.

Зважаючи на викладені вище обставини та виходячи з положень ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, за висновками суду, представлені позивачем видаткові накладні є належним доказом передачі товару відповідачу, а отже виконання позивачем своїх зобов'язань з поставки товару на суму 390.192,00 грн. в межах Договору здійснено належним чином.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 691 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

В ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України зазначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 3.1 Договору визначено, що загальна ціна цього Договору на момент його укладення складає 107 042,75 грн. з ПДВ.

Ціна цього Договору може бути змінена за взаємною згодою Сторін шляхом укладання Додаткової угоди до Договору (п. 3.3 Договору).

Додатковою угодою № 1 від 18.04.18. до Договору визначено, що ціна Договору складає 497.234,75 грн. з ПДВ.

Розділом 4 Договору встановлено наступне.

Розрахунки проводяться наступним шляхом: Покупець направляє Продавцю (факсимільним зв'язком або електронною поштою) заявку на поставку партії товару в рамках Специфікацій, які є невід'ємними додатками до даного Договору; Продавець передає Покупцю рахунок для оплати замовленої продукції; Покупець згідно рахунку в рамках Специфікації (Додатку), проводить платіж, умови зазначаються в кожній Специфікації окремо. Форма розрахунків: безготівкова, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Продавця, вказаний в Договорі. Днем оплати товару вважається день надходження грошових коштів на поточний рахунок Продавця.

За приписами ст. ст. 525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За таких обставин, враховуючи наведені вище умови Договору зі Специфікацією до нього, суд дійшов висновку, що строк оплати товару на суму 390.192,00 грн. настав.

Згідно зі ст. ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За твердженнями позивача, які з боку відповідача належними та допустимими у розумінні ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами не спростовані, відповідачем, товар, отриманий на підставі Договору та Специфікації до нього, оплачено не було, в результаті чого у останнього утворилась заборгованість в сумі 390.192,00 грн. грн.

Таким чином, приймаючи до уваги все викладене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості в сумі 390.192,00 грн.:

- 239.952,00 грн. заборгованості за датчики УА-51Б-4 у кількості 2 шт., УА-51Б-3 у кількості 2 шт.;

- 150.240,00 грн. заборгованості за гідронасоси 623 АНМ у кількості 4 шт.

є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Щодо заявлених позивачем до стягнення 881,00 грн. судового збору за заяву про забезпечення доказів, суд відзначає наступне.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.07.18. відмовлено в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" про забезпечення доказів у справі № 910/9252/18.

На підставі викладеного, оскільки заяву про забезпечення доказів судом розглянуто, тому витрати Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" по сплаті судового збору 881,00 грн. за розгляд заяви про забезпечення доказів, відшкодуванню та поверненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 219, 220, 232, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства "Завод 410-ЦА" (03151, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 94; ідентифікаційний код 01128297) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" (69002, м. Запоріжжя, вул. Фортечна, 4А, а/с 5012; ідентифікаційний код 24510970) 239.952 (двісті тридцять дев'ять тисяч дев'ятсот п'ятдесят дві) грн. 00 коп. заборгованості за датчики УА-51Б-4 у кількості 2 шт., УА-51Б-3 у кількості 2 шт. та 150.240 (сто п'ятдесят тисяч двісті сорок) грн. 00 коп. заборгованості за гідронасоси 623 АНМ у кількості 4 шт., 5.852 (п'ять тисяч вісімсот п'ятдесят дві) грн. 88 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України та п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 22.10.18.

Суддя Т.М. Ващенко