УХВАЛА

16 жовтня 2018 року

м. Київ

Справа № 916/1046/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Мачульського Г.М. - головуючого, Кушніра І.В., Краснова Є.В.

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІЛВЕСТ"

на ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 17.09.2018

за позовом Національного банку України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гаджибей"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк"

про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

24.09.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "ДІЛВЕСТ" звернулось із касаційною скаргою ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 17.09.2018 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з клопотанням про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Подана касаційна скарга заявника не відповідає вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини третьої статті 290 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга підписується особою, яка подає скаргу, або її представником. До касаційної скарги, поданої представником, додається довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження.

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІЛВЕСТ" підписано ОСОБА_5 як представником заявника за довіреністю №1 від 05.09.2018, оригінал якої додано до матеріалів касаційної скарги.

Водночас 30.09.2016 набрав чинності Закон України від 02.06.2016 № 1401-VIII "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" (далі - Закон №1401).

За приписами частини третьої статті 1312 Конституції України (в редакції Закону №1401) виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Згідно з підпунктом 11 пункту 161 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України (у редакції Закону № 1401) представництво, відповідно до пункту 3 частини першої статті 1311 та статті 1312 Конституції, виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року. Представництво в суді у провадженнях, розпочатих до набрання чинності даним Законом, здійснюється за правилами, які діяли до набрання ним чинності, - до ухвалення у відповідних справах остаточних судових рішень, які не підлягають оскарженню.

Статтею 8 Конституції України встановлено, що Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Отже, з 01.01.2017 представництво у Верховному Суді, як суді касаційної інстанції, у провадженнях, розпочатих після 30.09.2016, має здійснюватися адвокатами.

Із матеріалів справи вбачається, що провадження у даній справі порушено ухвалою Господарського суду Одеської області від 06.06.2018.

Згідно із частиною третьою статті 56 Господарського процесуального кодексу України, юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Особи, які можуть бути представниками визначено частиною першою статті 58 Господарського процесуального кодексу України, а саме, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Виходячи із вищезазначених положень юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи) або через адвоката.

Згідно із частиною першою статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги з визначенням переліку документів, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги.

За приписами статті 60 частини четвертої Господарського процесуального кодексу України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Відповідно доданої до касаційної скарги довіреності ОСОБА_5 уповноважено представляти інтереси заявника, у довіреності зазначено податковий номер, серію та номер виданого йому паспорта, місце проживання, проте не зазначено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ДІЛВЕСТ" уповноважує ОСОБА_5 як адвоката представляти інтереси заявника на підставі договору про надання правової допомоги.

Отже, із наданої довіреності чи із інших документів не вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ДІЛВЕСТ" уповноважувало ОСОБА_5 діяти в інтересах заявника як адвоката.

Таким чином, у матеріалах касаційної скарги відсутні належні докази на право її підписання від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІЛВЕСТ" ОСОБА_5, а тому не вбачається, що останній має право підписувати касаційну скаргу.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 292 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом якщо касаційна скарга подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Наведене дає можливість дійти висновку про те, що касаційна скарга підписана особою, яка не має права її підписувати, що є підставою для повернення касаційної скарги.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДІЛВЕСТ" звернулось до апеляційного та касаційного господарських судів як учасник Товариства з обмеженою відповідальністю "Гаджибей".

Разом з тим, за змістом статей 2, 80, 91, 92 Цивільного кодексу України юридична особа є учасником цивільних відносин і наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю. При цьому особливістю цивільної дієздатності юридичної особи є те, що така особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону (частина перша статті 92 Цивільного кодексу України). Акціонер (учасник) товариства не наділений суб'єктивним правом щодо здійснення повноважень власника майна товариства та не вправі звертатися до суду за захистом прав, інтересів інших учасників господарського товариства, а також самого товариства поза відносинами представництва.

Частиною шостою статті 44 Господарського процесуального кодексу України юридична особа може набувати процесуальних прав та обов'язків і здійснювати їх через своїх учасників у випадках, коли відповідно до закону чи установчого документа така юридична особа набуває та здійснює права, а також несе обов'язки через своїх учасників.

Частиною першою статті 43 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - винесення законного та обґрунтованого рішення, а також створення особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб.

Господарський процесуальний обов'язок сторони - це належна поведінка сторони в господарському судочинстві, що вимагається та забезпечується процесуальним законом, а також кореспондує суб'єктивному процесуальному праву суду.

Процесуальні права надані законом тим особам, які беруть участь у процесі для сприяння суду при розгляді справ, для сприяння їх правильному вирішенню, і кожного разу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не з цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, для затягування розгляду, для створення перешкод опоненту) вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто зловживає ним.

Суд зобов'язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Відповідно до частини першої статті 131 Господарського процесуального колексу України, заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов'язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Повторне звернення як учасника товариства поза відносинами представництва та створення протиправних перешкод у здійсненні судочинства в подальшому може розцінюватися як зловживання процесуальними правами із застосуванням заходів процесуального примусу у вигляді штрафу.

Крім того, варто звернути увагу, що приписами частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" визначені чіткі умови за яких враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

На підставі частини сьомої статті 292 Господарського процесуального кодексу України касаційну скаргу належить залишити в суді касаційної інстанції.

Керуючись статтями 56, 60, 234, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІЛВЕСТ" не приймати до розгляду та повернути.

2. Додані до касаційної скарги документи повернути заявнику.

3. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІЛВЕСТ" залишити в суді касаційної інстанції.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий Г. М. Мачульський

Судді І. В. Кушнір

Є. В. Краснов