ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2018 Справа № 917/960/18

Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовною заявою Публічного акціонерного товариства “Українська залізниця” (вул. Тверська, буд.5, м.Київ, 03680) в особі філії "Українська залізнична швидкісна компанія" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Привокзальна, буд. 3, м. Київ, 02096)

до Публічного акціонерного товариства "Крюківський вагонобудівний завод" (вул. І.Приходька, буд. 139, м. Кременчук, Полтавська область, 39621)

про стягнення 13994,90 грн.

без виклику представників сторін

встановив:

До Господарського суду Полтавської області надійшов позов Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Українська залізнична швидкісна компанія" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі – позивач) до Публічного акціонерного товариства "Крюківський вагонобудівний завод" (далі – відповідач) про стягнення 13994,90 грн. штрафу за порушення строків надання послуг.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що за договором № 7618/010 037/с/19-УЗШК від 19.03.2018року відповідач повинен був виконати обов'язок щодо надання послуг з модернізації системи оповіщення відкриття/закриття дверей вагонів пасажирських МПЛТ та двох електропоїздів серії Екр1 у строк до 21.04.2018р., проте виконання відбулося 29.05.2018р., тобто з порушенням визначених договором строків на 38 днів. Тому на підставі ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України позивачем нараховано 13994,90 грн. штрафу (7% від вартості послуг, наданих з простроченням).

Відповідач у відзиві (вхід. № 9072 від 01.10.2018р.) проти позову заперечує, посилаючись на те, що визначені у ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором; умовами п. 7.2.1 договору передбачено за несвоєчасне надання послуг нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ; отже підстави для додаткового нарахування штрафу відсутні (а.с.71-73).

Позивач у відповіді на відзив (вхід. № 9661 від 17.10.2018р.) відхиляє заперечення відповідача з тих мотивів, що за договором передбачено нарахування пені за несвоєчасне надання послуг; проте відповідальність у вигляді штрафу не встановлена; отже відповідач повинен додатково сплатити штраф у розмірі 7 % від несвоєчасно виконаних послуг на підставі ч. 2 ст. 231 ГК України.

Інші заяви по суті справи до суду не надійшли.

У даній справі судом були вчинені такі процесуальні дії.

За ухвалою господарського суду від 14.08.2018р. було залишено позовну заяву без руху та встановлено строк для усунення недоліків. Позивач у встановлений судом строк виправив вказані недоліки (а.с.2-3).

За ухвалою суду від 06.09.2018 року відкрито провадження у справі № 917/960/18, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а.с.66).

Відповідно до частини п'ятої статті 252 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України сторони суду не надали.

Про відкриття провадження у справі позивач та відповідач повідомлені належним чином.

Ухвала про відкриття провадження у справі вручена позивачу та відповідачу, що підтверджується поштовими повідомленнями від 07.09.2018р. (а.с.68-70).

За ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. За ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд розпочав розгляд справи по суті 08.10.2018р. відповідно до ч.2 ст. 252 ГПК України.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази та пояснення, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч.2 ст. 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази та письмові пояснення, суд встановив наступне.

Між Філією "Українська залізнична швидкісна компанія" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (позивачем) та Публічним акціонерним товариством "Крюківський вагонобудівний завод" (відповідачем) укладено договір № 7618/010037/с/19-УЗШК від 19.03.2018року з додатками (далі - Договір); (а.с.8-18).

За умовами п. 1.1 Договору позивач (замовник) доручає, а відповідач (виконавець) зобов’язується власними силами, засобами, матеріалами та фахівцями надати послуги з модернізації системи оповіщення в частині відкриття/закриття дверей двох п’ятивагонних складів вагонів пасажирських МПЛТ та двох електропоїздів серії Екр1, загальною кількістю 96 блоків оповіщення, відповідно до узгодженого сторонами Технічного рішення на проведення модернізації системи оповіщення відкриття/закриття дверей вагонів пасажирських МПЛТ та електропоїздів серії Екр1 (додаток № 1) та умов даного договору, а замовник прийняти та провести оплату за надані послуги.

Найменування послуг, кількість, ціну та загальну вартість послуг в сумі 199920,00 грн. сторони узгодили в Додатку № 2 «Специфікація» (а.с.14).

Відповідно до п. 3.1. Договору ціна на послуги з модернізації системи оповіщення відкриття/закриття дверей одного п'ятивагонного складу пасажирських МПЛТ та одного електропоїзду серії ЕКРІ визначається згідно калькуляцій.

В додатку № 3 до Договору сторони узгодили калькуляцію надання послуг з модернізації системи оповіщення відкриття відкриття/закриття дверей одного п"ятивагонного складу вагонів пасажирських МПЛТ у сумі 37485,00 грн. (а.с.15).

В додатку № 4 до Договору сторони узгодили калькуляцію надання послуг з модернізації системи оповіщення відкриття відкриття/закриття дверей одного електропоїзду серії Екр1 у сумі 62475,00 грн. (а.с.16).

В додатку № 5 до Договору сторони узгодили графік проведення модернізації системи оповіщення відкриття відкриття/закриття дверей вагонів пасажирських МПЛТ та електропоїздів серії ЕКр1 в строк до 21.04.2018р. включно (а.с.17).

Актом перевірки виконання модернізації системи оповіщення двох п"ятивагонних складів вагонів пасажирських МПЛТ та двох електропоїздів серії ЕКр1 від 29.05.2018р. встановлено, що завершення виконання модернізації на п'ятивагонному складі пасажирських МПЛТ (Одеса) та електропоїзді серії ЕКр1-002 відповідач провів 29.05.2018р. (а.с.24).

Посилаючись на те, що відповідачем здійснено прострочення понад тридцять днів виконання зобов'язання по Договору, позивач на підставі ч. 2 ст. 231 ГК України нарахував відповідачу штраф у розмірі 7% вартості послуг, з яких допущено прострочення, що становить 13 994,40 грн. (з розрахунку 199 920 грн. вартості послуги х 7%).

При вирішення спору в цій частині суд виходить з наступного.

За ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов’язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов’язань не допускається. Зазначені положення викладені і в ст. 193 ГК України.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Верховний суд України у своїй постанові від 04.02.2014 року у справі № 3-1гс14 зазначив, що аналіз наведеної норми матеріального права дає підстави для висновку, що застосування до боржника, який порушив господарське зобов'язання, санкції у вигляді штрафу, передбаченого абз. 3 ч. 2 ст. 231 ГК України, можливо за сукупності таких умов:

якщо інший розмір певного виду штрафних санкцій не передбачено договором або

законом;

якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки;

якщо допущено прострочення виконання не грошового зобов'язання, пов'язаного з

обігом (поставкою) товарів, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафу.

Заперечення відповідача судом відхиляються, оскільки за аналізом змісту ч.2 ст. 231 ГК України, визначені в цій статті санкції стягуються у розмірі, зазначеному цією статтею, якщо інший розмір не встановлено в договорі; тобто сторони у договорі можуть передбачити інший розмір штрафу чи пені.

В Договорі № 7618/010037/с/19-УЗШК від 19.03.2018 року сторони передбачили інший розмір пені, проте розмір штрафу сторонами не узгоджувався. Отже, він підлягає нарахуванню у розмірі, встановленому ч. 2 ст. 231 ГК України.

Відповідно до частини 2 статті 22 Господарського кодексу України суб'єктами господарювання державного сектора економіки є суб'єкти, що діють на основі лише державної власності, а також суб'єкти, державна частка у статутному капіталі яких перевищує п'ятдесят відсотків чи становить величину, яка забезпечує державі право вирішального впливу на господарську діяльність цих суб'єктів.

Згідно з п.п. 1, 2 Статуту ПАТ “Українська залізниця” є юридичною особою, утвореною відповідно до Закону України «Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування». Товариство є правонаступником усіх прав і обов'язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту.

Товариство утворене як публічне акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Укрзалізниці, а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, які реорганізовано шляхом злиття, згідно з додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 р. № 200 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі — підприємства залізничного транспорту).

Отже, позивач відноситься до державного сектору економіки.

В п. 2.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" роз’яснено, що штрафні санкції, передбачені абзацом третім частини другої статті 231 ГК України, застосовується за допущене прострочення виконання лише негрошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій.

Як свідчать матеріали справи, відповідач зобов’язаний був провести модернізацію в строк до 21.04.2018р. включно. Проте виконання послуг було завершено лише 29.05.2018р., тобто з простроченням більше ніж на 30 днів.

Відповідач у відзиві визнає факт завершення виконання модернізації 29.05.2018р., тобто з затримкою на 38 днів (а.с.72).

Таким чином, суд прийшов до висновку, що відповідачем були порушені права позивача за захистом яких мало місце звернення до суду; а аналіз наведених у позові аргументів та поданих позивачем доказів свідчить про наявність підстав для задоволення позову.

Отже, позовні вимоги про стягнення 13994,00 грн. штрафу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Позивач у позові прохає також покласти на відповідача судові витрати понесені ним у даній справі у вигляді судового збору.

При подачі даного позову позивачем сплачено 1762,00 грн. судового збору за платіжним дорученням від 06.08.2018р. № 1111717 (а.с.25).

Відповідно до ч.1 129 ГПК України вказані судові витрати повністю покладаються на відповідача.

Суд роз’яснює, що в разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Сторони також мають право укласти мирову угоду у процесі виконання судового рішення.

Керуючись ст.ст. 252, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Крюківський вагонобудівний завод" (вул. І.Приходька, буд. 139, м. Кременчук, Полтавська область, 39621; ідентифікаційний код 05763814) на користь Публічного акціонерного товариства “Українська залізниця” (вул. Тверська, буд.5, м.Київ, 03680; ідентифікаційний код 40075815)) в особі філії "Українська залізнична швидкісна компанія" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Привокзальна, буд. 3, м. Київ, 02096; ) 13994грн. 90 коп. штрафу, 1762грн. 00 коп. – відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Дата складення повного судового рішення: 22.10.2018р.

Суддя Безрук Т. М.