КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" вересня 2018 р. Справа№ 911/1036/18

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Іоннікової І.А.

Тищенко О.В.

при секретарі судового засідання: Подоляк Р.Ю.

За участю представників: відповідно до протоколу судового засідання від 05.09.2018.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Державного підприємства «Український державний центр радіочастот» на ухвалу Господарського суду Київської області від 11.06.2018 року по справі № 911/1036/18 (суддя: Грабець С.Ю.)

за позовом Державного підприємства «Український державний центр радіочастот»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВИРОБНИЧО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «МРІЯ»

про стягнення заборгованості у сумі 1 885 289,80 грн.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Київської області звернулося з позовом Державне підприємство «Український державний центр радіочастот» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВИРОБНИЧО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «МРІЯ» про стягнення заборгованості у сумі 1 885 289,80 грн.

Ухвалою суду від 21.05.2018 року відкрито провадження та призначено підготовче засідання в справі за позовом державного підприємства «Український державний центр радіочастот» до товариства з обмеженою відповідальністю «ВИРОБНИЧО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «МРІЯ» про стягнення заборгованості у сумі 1 885 289,80 грн.

07.06.2018 через канцелярію Господарського суду Київської області представником державного підприємства «Український державний центр радіочастот» подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти товариства з обмеженою відповідальністю «ВИРОБНИЧО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «МРІЯ».

Ухвалою Господарського суду Київської області від 11.06.2018 справу № 911/1036/18 відмовлено у задоволенні заяви ДП «Український державний центр радіочастот» про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти ТОВ «ВИРОБНИЧО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «МРІЯ»;

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою суду першої інстанції, ДП «Український державний центр радіочастот» звернулось до Київського апеляційного Господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить, скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 11.06.2018 року у справі № 910/1036/18.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали неповно з'ясував обставини, які мають значення для справи та неправильно застосував норми процесуального права, у зв'язку з чим зазначена ухвала підлягає скасуванню.

В обґрунтування апеляційної скарги Державне підприємство «Український державний центр радіочастот» зазначає, що судом першої інстанції помилково зроблено висновок про наявність у відповідача обігових коштів (активів), лише на підставі даних з ЄДРПОУ про відсутність факту припинення господарської діяльності відповідачем та не враховано, що сума заявленого позову є значною у порівнянні з його активами.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу Державного підприємства «Український державний центр радіочастот» у справі № 911/1036/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Тарасенко К.В., суддів Іоннікової І.А. та Тищенко О.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.07.2018 розгляд справи призначено на 08.08.2018.

01.08.2018 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому товариство заперечувало проти доводів апеляційної скарги, просило залишити апеляційну скаргу Державного підприємства «Український державний центр радіочастот» без задоволення, оскаржувану ухвалу залишити без змін.

06.08.2018 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги на іншу дату.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.08.2018 відкладено розгляд справи на 05.09.2018.

В судовому засіданні 05.09.2018 представник Державного підприємства «Український державний центр радіочастот» надав пояснення по суті спору, підтримав доводи апеляційної скарги та просив задовольнити апеляційну скаргу Державного підприємства «Український державний центр радіочастот», ухвалу Господарського суду Київської області від 11.06.2018 по справі № 911/1036/18 скасувати, прийняти постанову, якою задовольнити заяву Державного підприємства «Український державний центр радіочастот» про вжиття заходів щодо забезпечення позову повністю.

В судовому засіданні 05.09.2018 представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія» надав пояснення по суті спору, заперечував проти доводів апеляційної скарги з мотивів викладених у відзиві на апеляційну скаргу та просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги Державного підприємства «Український державний центр радіочастот», а ухвалу Господарського суду Київської області від 11.06.2018 по справі № 911/1036/18 залишити без змін.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

Згідно із статтею 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Тобто, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок щодо утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» основною умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Тобто, саме лише посилання позивача на розмір статутного капіталу відповідача, як підставу для забезпечення позову, не може бути підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Згідно із частиною 1 статті 12 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» розмір статутного капіталу товариства складається з номінальної вартості часток його учасників, виражених у національній валюті України.

При цьому, умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Обґрунтовуючи свою заяву позивач зазначає, що розмір статутного капіталу відповідача у грошовому виразі у сумі 1000,00 грн. є недостатнім для гарантування інтересів позивача та не може свідчити про ведення відповідачем фінансово-господарської діяльності.

Проте, такі твердження позивача є хибним, оскільки розмір статутного капіталу жодним чином не впливає на фактичне здійснення юридичною особою фінансово-господарської діяльності та достатнім доказом активного ведення відповідачем фінансово-господарської діяльності є вчинені відповідачем дії щодо виконання договірних обов'язків перед позивачем.

При цьому, позивач жодним чином, не вказав у чому саме вбачається неможливість чи утруднення виконання судового рішення в разі задоволення лозову.

Що стосується твердження позивача про невиконання відповідачем рішення Господарського суду Київської області у справі № 911/2545/17 на виконання якого Ірпінським МВ ДВС ГТУЮ у Київській області 07.05.2018 було відкрито виконавче провадження № 56331123 також не відповідають дійсності.

Оскільки з наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що відповідач, невідкладно після отримання зазначеної постанови в повному обсязі виконав судове рішення.

Таким чином, сам по собі зазначений розмір суми предмету позову за відсутності жодних доказів існування в майбутньому реальної загрози чи ймовірності утруднення невиконання рішення суду не є підставою для забезпечення позову при наявності лише виключно даних підстав, а тому посилання позивача не можуть бути підставами для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки вони суперечать положенням процесуального законодавства та не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції.

Вжиття заходу забезпечення позову має надавати можливість запобігти порушенню майнових прав та інтересів позивача, безпідставним виплатам та стягненням, судовим процесам та судовим витратам, які можуть мати місце в разі його невжиття, однак позивачем не доведено необхідність вжиття таких заходів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала суду прийнята у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав її скасовувати або змінювати не вбачається, а доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 240, 255, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства «Український державний центр радіочастот» на ухвалу Господарського суду Київської області від 11.06.2018 року по справі № 911/1036/18 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 11.06.2018 року по справі № 911/1036/18 залишити без змін.

3. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги з дотриманням положень ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено та підписано 28.09.2018.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді І.А. Іоннікова

О.В. Тищенко