РІШЕННЯ

Іменем України

17 жовтня 2018 року м. Чернігівсправа № 927/628/18
Суддею Господарського суду Чернігівської області Романенко А.В., за участю секретаря судового засідання Дзюб Г.В., за правилами загального позовного провадження розглянуто справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства Укртелеком,

бульвар Шевченка, 18, м. Київ, 01601

в особі Чернігівської філії Публічного акціонерного товариства Укртелеком,

проспект Перемоги, 76, м. Чернігів, 14000

до відповідача: ОСОБА_1 праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у місті Чернігові ради, вул. Івана Мазепи, 19, м. Чернігів, 14017

предмет спору: про стягнення 857314,61грн

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2А довіреність від 12.12.2017 за № 2566, представник;

від відповідача: ОСОБА_3 довіреність від 02.01.2018 за № 12/03, представник.

У судовому засіданні 17.10.2018 Господарським судом Чернігівської області на підставі частини 1 статті 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

21.08.2018, до Господарського суду Чернігівської області, надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства Укртелеком в особі Чернігівської філії Публічного акціонерного товариства Укртелеком до ОСОБА_1 праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у місті Чернігові ради про стягнення 858198,15грн компенсації вартості телекомунікаційних послуг, наданих пільговим категоріям населення у період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем як оператором телекомунікацій надаються телекомунікаційні послуги споживачам, яким згідно із Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", "Про жертви нацистських переслідувань", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про охорону дитинства", "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні" встановлено пільги з оплати їх вартості. Відповідно до чинного законодавства на відповідача як розпорядника коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення покладено обовязок здійснювати розрахунки з постачальниками послуг пільговим категоріям громадян. В порушення вимог чинного законодавства кошти на відшкодування вартості телекомунікаційних послуг, наданих позивачем пільговим категоріям споживачів у період з січня 2017 по грудень 2017 року, на рахунок позивача від відповідача не надійшли, у звязку з чим виник заявлений до стягнення борг.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 23.08.2018 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі № 927/628/18 за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 21.09.2018.

21.09.2018 підготовче судове засідання не відбулось, у звязку з перебуванням судді Романенко А.В. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 27.09.2018 підготовче судове засідання призначено на 03.10.2018.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 03.10.2018 підготовче судове засідання відкладено на 10.10.2018 та зобовязано сторін провести звірку щомісячних кількісних показників облікованих пільгових категорій осіб та щомісячних сум наданих послуг пільговим категоріям споживачів у період з 01 січня по 31 грудня 2017 року.

Підготовче судове засідання 10.10.2018 судом відкладено до 17.10.2018, враховуючи невиконання сторонами вимог ухвали суду від 03.10.2018, про що внесено запис до протоколу судового засідання.

У підготовчому судовому засіданні 17.10.2018 позивачем подано суду заяву про зменшення розміру позовних вимог на 883,54 грн, згідно якої останній просив суд стягнути з відповідача на свою користь 857314,61грн, враховуючи проведену звірку між сторонами.

Відповідно п. 2 частини 2 статті 46 Господарського процесуального кодексу України (надалі -ГПК України) позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання.

Суд прийняв заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог на 883,54 грн та продовжив розгляд справи з урахуванням її змісту.

17.10.2018, виходячи з того, що під час підготовчого судового засідання вирішено питання, зазначені у частині 2 статті 182 ГПК України, беручи до уваги письмову згоду обох сторін, суд, керуючись приписами частини 6 статті 183 ГПК України, після закінчення підготовчого судового засідання розпочав розгляд по суті.

У судовому засіданні 17.10.2018 по розгляду справи по суті повноважний представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити заявлений позов у повному обсязі.

Відповідач відзивом на позов, та повноважний представник відповідача у судовому засіданні 17.10.2018 по розгляду справи по суті, проти позовних вимог заперечив звертаючи увагу суду на те, що відповідно до Положення про управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у місті Чернігові ради, ОСОБА_1 є виконавчим органом районної у місті Чернігові ради, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері соціального захисту населення за рахунок коштів державного та місцевого бюджету. 20 грудня 2016 року Верховна Рада України прийняла Закон України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України» № 1789-VIII, доповнивши частину 1 статті 91 Бюджетного кодексу України (надалі - БК України) пунктом 20-4 за яким до видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів належать видатки на пільги звязку, передбачені чинним законодавством. Так, відповідно до додатку № 3 «Розподіл видатків місцевого бюджету міста Чернігова на 2017 рік» до рішення Чернігівської міської ради «Про місцевий бюджет на 2017 рік» від 30.11.2016 за № 13/VІІ-23 визначено, що головним розпорядником за напрямом видатків за підпрограмою «Надання пільг з оплати послуг звязку, інших передбачених законодавством пільг окремим категоріям громадян та компенсацій за пільговий проїзд окремих категорій громадян» (код 3030) програми «Соціальний захист та соціальне забезпечення» (код 3000) є ОСОБА_1 транспорту та звязку Чернігівської міської ради. Враховуючи зазначене відповідач вважає, що ОСОБА_1 праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у місті Чернігові ради не є належним відповідачем у справі, оскільки питання відшкодування заборгованості з компенсації пільг на телекомунікаційні послуги окремим категоріям громадян на території м. Чернігова у 2017 році не належить до його компетенції. Одночасно вказав, що ні статтею 91 БК України, ні Законом України «Про Державний бюджет на 2017 рік», а ні будь-яким іншим діючим нормативно-правовим актом не передбачена субвенція з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг з оплати телекомунікаційних послуг окремим категоріям громадян, а відтак до спірних правовідносин не може бути застосовано Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 за № 256 та на який посилається позивач, обґрунтовуючи заявлений позов.

Позивач у відповіді на відзив проти доводів відповідача заперечив вказавши, що саме ОСОБА_1 праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у місті Чернігові ради реалізує державну політику у сфері соціального захисту населення на території Новозаводського району м. Чернігова згідно його установчих документів, а саме п. 2 Положення. Згідно постанови Кабінету Міністрів України № 117 від 29.01.2003 «Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги» структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад організовують збирання, систематизацію і зберігання інформації, внесеної до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, забезпечують її автоматизоване використання для контролю відомостей, які подаються підприємствами, що надають пільги, для розрахунків за надані пільговикам послуги. Відповідно до п. 10 вказаної постанови, саме уповноважений орган, а саме структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчий орган з питань соціального захисту населення міських, районних у містах рад, щомісяця звіряє інформацію, проводить розрахунки з підприємствами та організаціями, що надають послуги та надає відповідну інформацію фінансовим органам районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських рад. Одночасно наголосив, що жодних документів, за якими наведені вище функції були передані іншим органам, відповідачем до матеріалів справи надано не було. Згідно розподілу видатків міського бюджету міста Чернігова на 2017 рік, на який посилається відповідач, ОСОБА_1 транспорту та звязку Чернігівської міської ради було виділено 41209460,00грн, з яких 813300,00грн - загальний фонд, видатки споживання, в тому числі оплата праці, комунальні послуги, енергоносії; 5200000,00грн загальний фонд, видатки споживання, компенсаційні виплати на пільговий проїзд автомобільним транспортом окремим категоріям громадян; 600000,00грн загальний фонд, видатки споживання, компенсаційні виплати на пільговий проїзд окремих категорій громадян на залізничному транспорті; 31496160,00грн - загальний фонд, видатки споживання, компенсаційні виплати на пільговий проїзд електротранспортом окремих категорій громадян; 3000000,00грн - загальний фонд, видатки споживання, інші заходи у сфері електротранспорту; 100000,00грн - загальний фонд, видатки споживання, інші видатки. Тобто, на ОСОБА_1 транспорту та звязку Чернігівської міської ради, всупереч твердженням відповідача, не покладались функції з фінансування місцевих програм на відшкодування пільг по оплаті послуг звязку окремим категоріям громадян. Таким чином, доводи відповідача, що ОСОБА_1 праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у місті Чернігові ради не є належним відповідачем у справі, оскільки головним розпорядником видатків місцевого бюджету за підпрограмою «Надання пільг з оплати послуг звязку, інших передбачених законодавством пільг окремим категоріям громадян та компенсацій за пільговий проїзд окремих категорій громадян» (код 3030) програми «Соціальний захист та соціальне забезпечення» (код 3000) є ОСОБА_1 транспорту та звязку Чернігівської міської ради, не відповідають фактичним обставинам справи, з огляду на те, що вказана підпрограма не була розроблена, прийнята та реалізована. ОСОБА_3 з оплати вартості послуг звязку, наданих позивачем пільговим категоріям населення у 2017 році, відшкодовані не були.

На думку позивача ОСОБА_1 праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у місті Чернігові ради є належним відповідачем у справі, виходячи з того, що саме ОСОБА_1 забезпечує ведення Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, здійснює контроль за цільовим використанням коштів, передбачених для вирішення соціальних питань, виконує функції головного розпорядника коштів місцевого бюджету, організовує роботу, повязану з вирішенням питань соціального захисту громадян, наданням пільг ветеранам війни та праці, інвалідам, особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та іншим пільговим категоріям населення. Підсумовуючи, просив врахувати, що відсутність діючої місцевої програми щодо компенсації витрат за надані телекомунікаційні послуги окремим категоріям громадян, відсутність коштів, відмова від укладення договору та ухилення від виконання відповідачем функцій головного розпорядника коштів не є підставами для звільнення відповідача від виконання встановлених чинним законодавством зобовязань.

Відповідач надав заперечення на відповідь на відзив, підтримавши правову позицію наведену ним у відзиві на позов.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 03.10.2018 зобовязано сторін провести звірку щомісячних кількісних показників облікованих відповідачем пільгових категорій осіб та щомісячних сум послуг звязку, наданих позивачем пільговим категоріям споживачів у період з 01 січня по 31 грудня 2017 року. Двосторонній акт звірки, складений сторонами на виконання вимог вказаної ухвали, залучено судом до матеріалів справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, заслухавши повноважних представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію, закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії від 05.10.2000 за № 2017 ІІІ.

Статтею 19 вказаного Закону встановлено, що виключно Законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг звязку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обовязковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Публічне акціонерне товариство „Укртелеком", в особі Чернігівської філії, являється оператором, провайдером телекомунікацій, який в томі числі надає телекомунікаційні послуги на пільгових умовах мешканцям Новозаводського району міста Чернігова, які підпадають під дію п. 19 частини 1 статті 12, п. 10 частини 1 статті 13, п. 18 частини 1 статті 14, п. 20 частини 1 статті 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3552-XII (далі Закон № 3552-XII); п.18 частини 1 статті 6-1, п. 10 частини 1 статті 6-2, п. 17 частини 1 статті 6-3, п. 19 частини 1 статті 6-4 Закону України «Про жертви нацистських переслідувань» від 23.03.2000 за № 1584-ІІІ, п. 11 частини 1 статті 20, п. 1 частини 1 статті 21 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII (далі Закон № 796-XII); п. 6 частини 1 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» від 24.03.1998 № 203/98-ВР (далі Закон №203/98-ВР); частини 5 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-ХІІ), п. 4 частини 3 статті 13 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 за № 2402-ІІІ (далі - Закон № 2402-ІІІ), п. 7 частини 1 статті 9 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» від 16.12.1993 за № 3721-ХІІ.

Згідно п. 19 частини 1 статті 12 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" за № 3551-XII, учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги: позачергове користування всіма послугами зв'язку та позачергове встановлення на пільгових умовах квартирних телефонів (оплата у розмірі 20 процентів від тарифів вартості основних та 50 процентів - додаткових робіт). Абонентна плата за користування телефоном встановлюється у розмірі 50 процентів від затверджених тарифів.

Відповідно до п. 10 частини 1 статті 13 Закону України № 3551-XII, для осіб з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам (стаття 7) надаються такі пільги: позачергове безплатне встановлення квартирних телефонів і позачергове користування всіма послугами зв'язку. Абонентна плата за користування квартирним телефоном встановлюється у розмірі 50 процентів від затверджених тарифів, а осіб з інвалідністю внаслідок Другої світової війни зі 100-процентною знижкою від затверджених тарифів.

Пунктом 18 частини 1 статті 14 Закону України № 3551-XII передбачено надання учасникам війни (статті 8, 9) таких пільг: позачергове користування всіма послугами зв'язку та позачергове встановлення телефонів (оплата у розмірі 20 процентів від тарифів вартості основних та 50 процентів - додаткових робіт). Абонентна плата за користування телефоном встановлюється у розмірі 50 процентів від затверджених тарифів.

Згідно п. 20 частини 1 статті 15 Закону України № 3551-XII особам, на яких поширюється чинність цього Закону (стаття 10), надаються такі пільги: позачергове користування всіма послугами зв'язку та позачергове встановлення на пільгових умовах квартирних телефонів (оплата у розмірі 20 процентів від тарифів вартості основних та 50 процентів - додаткових робіт). Абонентна плата за користування телефоном встановлюється у розмірі 50 процентів від затверджених тарифів.

Порядок користування послугами зв'язку та оплати за встановлення квартирних телефонів визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 18 частини 1 статті 6-1 Закону України Про жертви нацистських переслідувань від 23.03.2000 № 1584-ІІІ колишнім неповнолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилося 18 років) в'язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, створених фашистською Німеччиною та її союзниками в період Другої світової війни, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, надаються пільги, зокрема, позачергове користування всіма послугами зв'язку та позачергове встановлення на пільгових умовах квартирних телефонів (оплата в розмірі 20 відсотків тарифів на основні та 50 відсотків - на додаткові роботи). Абонентна плата за користування телефоном установлюється в розмірі 50 відсотків затверджених тарифів.

Пунктом 10 частини 1 статті 6-2 Закону України від 23.03.2000 за № 1584-ІІІ колишнім малолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилося 14 років), в'язням концентраційних таборів, гетто та інших місць примусового тримання, визнаним особам з інвалідністю від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, надаються такі пільги: позачергове безоплатне встановлення квартирних телефонів і позачергове користування всіма послугами зв'язку. Абонентна плата за користування квартирним телефоном установлюється в розмірі 50 відсотків затверджених тарифів.

Виходячи зі змісту п. 17 частини 1 статті 6-3 Закону України від 23.03.2000 за № 1584-ІІІ колишнім в'язням концентраційних таборів, гетто та інших місць примусового тримання в період Другої світової війни; особам, які були насильно вивезені на примусові роботи на територію Німеччини або її союзників, що перебували у стані війни з колишнім Союзом РСР, або на території окупованих Німеччиною інших держав; дітям партизанів, підпільників, інших учасників боротьби з націонал-соціалістським режимом у тилу ворога, яких у зв'язку з патріотичною діяльністю їх батьків було піддано репресіям, фізичним розправам, гонінням, надаються такі пільги: позачергове користування всіма послугами зв'язку та позачергове встановлення телефонів (оплата у розмірі 20 відсотків тарифів на основні та 50 відсотків - на додаткові роботи). Абонентна плата за користування телефоном установлюється в розмірі 50 відсотків затверджених тарифів.

Пунктом 19 частини 1 статті 6-4 Закону України від 23.03.2000 за № 1584-ІІІ передбачено, що дружинам (чоловікам) померлих жертв нацистських переслідувань, визнаних за життя особами з інвалідністю від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге, надаються такі пільги: позачергове користування всіма послугами зв'язку та позачергове встановлення на пільгових умовах квартирних телефонів (оплата в розмірі 20 відсотків від тарифів на основні та 50 відсотків - на додаткові роботи). Абонентна плата за користування телефоном установлюється в розмірі 50 відсотків затверджених тарифів.

Порядок користування послугами зв'язку та оплати встановлення квартирних телефонів визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 11 частини 1 статті 20 та п. 1 частини 1 статті 21 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи " від 28.02.1991р. № 796-XII, особам, віднесеним до категорії 1 (пункт 1 статті 14) та категорії 2 (пункт 2 ст. 14), надаються гарантовані державою компенсації та пільги, зокрема: 50-процентна знижка плати за користування телефоном (абонентна плата, оплата послуг електрозв'язку за місцеві телефонні розмови з квартирних телефонів при посекундному обліку їх тривалості). Зазначені у цьому пункті пільги надаються також членам сімей громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, які проживають у жилих будинках (квартирах) усіх форм власності в межах норм, передбачених законом.

За приписами п. 6 частини 1 статті 6 Закону України „Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист " від 24.03.1998 №203/98-ВР, ветеранам військової служби, ветеранам органів внутрішніх справ, ветеранам Національної поліції, ветеранам податкової міліції, ветеранам державної пожежної охорони, ветеранам Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранам служби цивільного захисту, ветеранам Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України і членами їх сімей, які проживають разом з ними надаються пільги: 50-відсоткова знижка плати за користування квартирним телефоном.

Згідно абз. 2 частини 5 статті 12 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей № 2011-ХІІ особам, звільненим з військової служби, які стали особами з інвалідністю під час проходження військової служби, надається 50-відсоткова знижка плати за встановлення і користування квартирним телефоном.

Відповідно до п. 4 частини 3 статті 13 Закону України "Про охорону дитинства" за № 2402-ІІІ багатодітним сімям надаються пільги, зокрема, позачергове встановлення квартирних телефонів. Абонентна плата за користування квартирним телефоном встановлюється у розмірі 50 відсотків від затверджених тарифів.

Частина 5 вказаної статті передбачає, що дитячим будинкам сімейного типу та прийомним сімям, в яких не менше року проживають відповідно троє або більше дітей, а також сімям (крім багатодітних сімей), в яких не менше року проживають троє і більше дітей, враховуючи тих, над якими встановлено опіку чи піклування, надаються пільги, передбачені частиною третьою, з урахуванням умов, визначених частиною четвертою цієї статті.

У відповідності до п. 7 частини 1 статті 9 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» № 3721-ХІІ особам, які мають особливі трудові заслуги перед Батьківщиною, надаються такі пільги: звільнення від плати за користування домашнім телефоном. Зазначені пільги зберігаються за одним із подружжя, що пережило, і батьками ОСОБА_4 Праці, Героїв України, повних кавалерів ордена ОСОБА_5.

Згідно статті 17 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" за №3551-XII фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів.

Частиною 6 статті 6 Закону України Про жертви нацистських переслідувань за № 1584 -ІІІ передбачено, що фінансування витрат, пов'язаних з наданням пільг жертвам нацистських переслідувань, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів.

Згідно статті 63 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за № 796-XII фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів та інших джерел, не заборонених законодавством.

Відповідно до частини 2 статті 1 Закону України „Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" за №203/98-ВР реалізація обов'язкових цільових державних і місцевих програм соціального захисту ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції, ветеранів податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранів служби цивільного захисту, ветеранів Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів.

Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 № 2011-ХІІ , а саме статтею 23 передбачено, що фінансове забезпечення витрат, повязаних з реалізацією цього закону, здійснюється за рахунок коштів, що передбачаються в Державному бюджеті України на відповідний рік. Пільги, компенсації та гарантії, передбачені цим Законом надаються за рахунок і в межах бюджетних асигнувань на утримання відповідних бюджетних установ.

За приписами частини 3 статті 63 Закону України „Про телекомунікації" від 18.11.2003 за № 1280-IV та п. 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 за № 295 телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Вказані норми законів закріплюють реалізацію державних гарантій певним категоріям громадян та є нормами прямої дії: безумовний обовязок оператора телекомунікаційних послуг надавати пільгові послуги звязку визначеним категоріям громадян кореспондує безумовний обовязок держави в особі її органів відшкодувати такі пільги.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (надалі ЦК Ураїни) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Цивільні права та обовязки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

В силу статті 174 Господарського кодексу України (надалі ГК України) господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, безпосередньо із закону або іншого нормативно - правового акта, що регулює господарську діяльність.

Відповідно до частин 1, 4 та 5 статті 20 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії надання державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок бюджетів усіх рівнів, коштів підприємств, установ та організацій та соціальних фондів на засадах адресності та цільового використання.

Розробка та виконання Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим та місцевих бюджетів здійснюються на основі пріоритетності фінансування видатків для забезпечення надання державних соціальних гарантій.

Залучення підприємствами, установами, організаціями соціально-культурного, житлово-комунального, побутового обслуговування, закладами охорони здоров'я та освіти коштів з додаткових джерел фінансування, не заборонених законом, не є підставою для зменшення бюджетного фінансування відповідно до нормативів.

За змістом статті 81 БК України міжбюджетні відносини відносини між державою, Автономною Республікою Крим та територіальними громадами щодо забезпечення відповідних бюджетів фінансовими ресурсами, необхідними для виконання функцій, передбачених Конституцією України та законами України.

Метою регулювання міжбюджетних відносин є забезпечення відповідності повноважень на здійснення видатків, закріплених законодавчими актами за бюджетами, та фінансових ресурсів, які мають забезпечувати виконання цих повноважень.

Відповідно до статтей 82-85 БК України, видатки бюджетів поділяються на:

1) видатки на забезпечення конституційного ладу, державної цілісності та суверенітету, незалежного судочинства, а також інші передбачені цим Кодексом видатки, які не можуть бути передані на виконання Автономній Республіці Крим та місцевому самоврядуванню;

2) видатки, які визначаються функціями держави і можуть бути передані на виконання Автономній Республіці Крим та місцевому самоврядуванню з метою забезпечення найбільш ефективного їх виконання на основі принципу субсидіарності;

3) видатки на реалізацію прав та обов'язків Автономної Республіки Крим та місцевого самоврядування, які мають місцевий характер і визначені законами України.

Видатки, визначені п.1 частини 1 статті 82 цього Кодексу здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Видатки, визначені пунктами 2 і 3 частини 1 статті 82 цього Кодексу здійснюються за рахунок коштів місцевих бюджетів, у тому числі трансфертів з Державного бюджету України.

Відповідні органи державної влади забезпечують здійснення видатків, визначених п. 1 частини 1 статті 82 цього Кодексу.

Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, виконавчі органи відповідних місцевих рад, сільські, селищні, міські (міст районного значення) голови (якщо відповідні виконавчі органи не створені згідно із законом) забезпечують здійснення видатків, визначених пунктами 2 і 3 частини 1 статтею 82 цього Кодексу.

Держава може передати Раді міністрів Автономної Республіки Крим чи органам місцевого самоврядування право на здійснення видатків лише за умови відповідної передачі фінансових ресурсів у вигляді закріплених за відповідними бюджетами загальнодержавних податків і зборів або їх частки, а також трансфертів з Державного бюджету України.

Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, виконавчі органи відповідних місцевих рад, сільські, селищні, міські (міст районного значення) голови (якщо відповідні виконавчі органи не створені згідно із законом) зобов'язані забезпечити здійснення видатків, визначених пунктами 2 і 3 статті 82 цього Кодексу, з відповідних місцевих бюджетів з додержанням розподілу цих видатків між бюджетами, визначеного статтями 89-91 цього Кодексу та законом про Державний бюджет України.

Зі змісту підпункту б пункту 4 частини 1 статті 89 та частини 5 статті 102 БК України (у редакції чинній до 31.12.2016) вбачається, що до видатків місцевих бюджетів належали, в тому числі видатки на відшкодування вартості послуг звязку наданих пільговим категоріям громадян, що проводились за рахунок субвенцій з Державного бюджету України на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

01.01.2017 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України» від 21.12.2016 за № 1789-VIII яким виключено частину 5 зі статті 102 БК України та одночасно доповнено пунктом 20-4 частину 1 статті 91 БК України згідно якого до видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів віднесено видатки на пільги з послуг звязку.

Разом з тим суд вважає за необхідне зазначити, що норми Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України» від 21.12.2016 за № 1789-VIII, не могли бути враховані під час складання, розгляду та затвердження місцевого бюджету на 2017 рік, оскільки, згідно частини 2 статті 77 БК України місцеві бюджети затверджуються рішенням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, відповідної місцевої ради до 25 грудня (включно) року, що передує плановому.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 за № 256 було затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету (надалі Порядок № 256) який визначав відповідно до статті 102 БК України механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг та житлових субсидій населенню, в тому числі компенсаційних виплат за пільговий зв'язок (у редакції чинній до 24.06.2017).

Виходячи зі змісту пунктів 2-3, 5-8 Порядку № 256 (в редакції чинній до 24.06.2017) фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення та у районних бюджетах на зазначені цілі. Забороняється фінансування місцевих програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення (відповідач у справі).

Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця до 22 числа місяця, що настає за звітним, готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) щодо пільг з послуг зв'язку.

Фінансові органи районних держадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) на підставі актів звіряння, зазначених у пункті 5 цього Порядку, щомісяця до 25 числа місяця, що настає за звітним, готують реєстри нарахованих сум та подають їх Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби в Автономній Республіці Крим, областях, міст Києві та Севастополі щодо пільг з послуг зв'язку.

Міністерство фінансів Автономної Республіки Крим, фінансові органи обласних держадміністрацій протягом двох операційних днів після отримання коштів субвенцій надають органам Державної казначейської служби платіжні доручення щодо перерахування цих коштів на рахунки районних бюджетів, бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення пропорційно фактичним зобов'язанням з пільг відповідних бюджетів на дату проведення платежів з їх оплати.

Щомісячні суми субвенцій перераховуються органами Державної казначейської служби на рахунки місцевих бюджетів з урахуванням їх обсягів, передбачених у бюджеті Автономної Республіки Крим, обласних бюджетах для відповідних місцевих бюджетів.

Отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби, для здійснення відповідних видатків.

Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють у п'ятиденний строк розрахунки з постачальниками відповідних послуг і ведуть облік за видами пільг з послуг зв'язку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.06.2017 за № 426 яка набрала чинності 24.06.2017, були внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 за № 256.

Згідно внесених змін виключено з п. 1 Порядку № 256 норми про те, що цей Порядок визначає відповідно до статті 102 БК України механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг з послуг зв'язку за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Таким чином, до 24.06.2017, відшкодування вартості телекомунікаційних послуг, наданих позивачем пільговим категоріям громадян, повинно було проводитись відповідачем за рахунок субвенції з державного бюджету.

Разом з тим, незалежно від джерела фінансування видатків на пільги з послуг звязку, розрахунки за надані позивачем телекомунікаційні послуги пільговим категоріям громадян повинні проводитись саме відповідачем, виходячи з наступного.

Відповідно до чинного Положення про управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у місті Чернігові ради, затвердженого рішенням районної у місті ради 29.12.2015 (далі Положення), а саме пунктів 1 та 2 розділу І, ОСОБА_1 праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у місті Чернігові ради є виконавчим органом районної у місті ради. ОСОБА_1 забезпечує реалізацію державної політики у сфері соціально-трудових відносин, у тому числі оплати, охорони та умов праці, соціального обслуговування та соціального захисту населення, у тому числі пенсіонерів, інвалідів, одиноких непрацездатних громадян, дітей-сиріт, одиноких матерів, багатодітних, малозабезпечених сімей з дітьми, громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших соціально незахищених громадян, які потребують допомоги і соціальної підтримки з боку держави.

Основними завданнями ОСОБА_1, зокрема, є виконання функції головного розпорядника коштів місцевого бюджету, здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенції з державного бюджету; ведення Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги; контроль за цільовим використанням коштів, передбачених для вирішення соціальних питань.

ОСОБА_1, відповідно до покладених на нього завдань, забезпечує цільове використання бюджетних коштів, передбачених на соціальний захист населення; забезпечує ведення Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, що мають право на пільги; здійснює контроль за правильністю надання пільг підприємствами-надавачами послуг окремим категоріям громадян; веде розрахунки з підприємствами надавачами комунальних послуг за надані пільги за рахунок коштів субвенцій з Державного та місцевого бюджетів (п. 1, п. 2.17, 2.19-2.21 розділу ІІ Положення).

Пунктами 3, 10, 11 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 № 117 встановлено, що структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (відповідач у справі): організовують збирання, систематизацію і зберігання зазначеної в пункті 2 цього Положення інформації та забезпечують її автоматизоване використання для контролю відомостей, які подаються підприємствами та організаціями, що надають послуги, для розрахунків за надані пільговикам послуги; ведуть облік пільговиків шляхом формування на кожного пільговика персональної облікової картки згідно з формою "1 - пільга", в якій використовується реєстраційний номер облікової картки платника податків; вносять до Реєстру відповідні уточнення в разі визнання такими, що втратили чинність, чи зупинення дії окремих норм законодавчих актів, на підставі яких пільговики отримують пільги; надають консультації пільговикам, постраждалим учасникам масових акцій громадського протесту та членам їх сімей, підприємствам та організаціям, що надають послуги.

Підприємства та організації, що надають послуги, щомісяця до 25 числа подають уповноваженому органу на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці згідно з формою "2-пільга".

Уповноважений орган (відповідач у справі), у свою чергу, щомісяця: звіряє інформацію, що міститься в Реєстрі, з інформацією, яка надходить від підприємств та організацій, що надають послуги, і у разі виявлення розбіжностей щодо загальної кількості пільговиків або розміру пільг, що надаються конкретному пільговику, не провадить розрахунків, що стосуються виявлених розбіжностей, до уточнення цієї інформації (1); після проведення розрахунків з підприємствами та організаціями, що надають послуги, складає: реєстр погашення заборгованості перед підприємствами та організаціями, що надають послуги, згідно з формою "5-пільга", реєстр розрахунків згідно з формою "7-пільга" та акти звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги згідно з формою "3-пільга" (2); до 15 числа подає: - фінансовим органам районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських рад акти звіряння розрахунків згідно з формою "3-пільга"; -Міністерству соціальної політики Автономної Республіки Крим, структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій звіти згідно з формами "4-пільга" та "6-пільга" (3).

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що саме до компетенції відповідача належить забезпечення реалізації державної політики у сфері соціального захисту населення на території Новозаводського району міста Чернігова, відтак, саме відповідач зобов'язаний здійснювати розрахунки з організаціями, що надають послуги особам, які згідно із чинним законодавством мають право на соціальні пільги.

З матеріалів справи вбачається, що позивач у період з січня по грудень 2017 року щомісяця надсилав на адресу відповідача разом із супровідними листами від 09.02.2017 за № 11/50, від 09.03.2017 за № 11/126, від 24.04.2017 за № 11/126, від 11.05.2017 за № 11/126, від 11.06.2017 за № 11/126, від 20.07.2017 за № 11/863, від 10.08.2017 за № 11/863, від 10.09.2017 за № 11/863, від 05.07.2018 за № 82і250/58-776, від 10.11.2017 за № 11/863, від 12.12.2017 за № 82і250/58-850, від 10.01.2018 за № 82і250/58-28 розрахунки вартості послуг, наданих пільговикам, за формою 2-а пільга. Однак, відповідач ухилявся від проведення звірки інформації, що містилася в розрахунках позивача (форма 2-а пільга) та складання актів звіряння розрахунків (форма 3-а пільга).

На виконання вимог ухвали суду від 03.10.2018 сторонами проведено звірку щомісячних кількісних показників облікованих пільгових категорій осіб та щомісячних сум наданих послуг пільговим категоріям споживачів у період з 01 січня по 31 грудня 2017 року.

За результатами звірки у сторін виявлено розбіжності щодо кола осіб, які мають право на послуги звязку на пільгових умовах та відповідно щодо вартості наданих послуг у спірному періоді.

Враховуючи наявність у відповідача зауважень щодо включення позивачем до переліку пільговиків осіб, які вже померли або були зняті з реєстрації, позивачем, з урахуванням заявленого у позові періоду стягнення (з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року) проведено перерахунок вартості наданих послуг, зменшено суму заявлених вимог на 883,54грн та відповідно заявлено до стягнення 857314,61грн.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що вартість послуг звязку, наданих позивачем пільговим категоріям населення, облікованих на території Новозаводського району міста Чернігова у період з січня 2017 по грудень 2017 року підлягає відшкодуванню в сумі 857314,61грн за рахунок відповідача, як головного розпорядника коштів на фінансування державних програм соціального захисту та соціального забезпечення громадян.

Держава, як специфічний субєкт правовідносин, здійснює свої обовязки у відносинах з особою у певній сфері суспільних відносин через свої органи. Враховуючи, що у спірних правовідносинах державу представляють органи, які уповноважені на реалізацію державної політики у сфері соціального захисту населення, то саме вони повинні нести відповідальність від імені держави. Отже, у справах щодо виплати компенсації вартості телекомунікаційних послуг предметом спору є акти (діяльність, бездіяльність) суто тих субєктів, які були відповідальні за здійснення розрахунків з організаціями-надавачами послуг за надані пільги окремим категоріям громадян.

З огляду на вказані норми законодавства у ПАТ Укртелеком виникло цивільне право на відшкодування фактичних витрат, внаслідок надання послуг зв'язку особам, які згідно із чинним законодавством мають право на соціальні пільги, а в ОСОБА_1 як органу, через який діє держава у цивільних відносинах, - цивільний обов'язок здійснити з позивачем розрахунок за надані цим особам послуги, оскільки: по-перше, держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (частина перша статті 167 ЦК України); по-друге, держава набуває і здійснює цивільні права та обов'язки через органи державної влади в межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 170 цього Кодексу).

Враховуючи вищевикладене, судом відхилено доводи відповідача про те, що він не є належним відповідачем даній у справі.

Одночасно, судом взято до уваги, що підпрограма «Надання пільг з оплати послуг звязку, інших передбачених законодавством пільг окремим категоріям громадян та компенсації за пільговий проїзд окремих категорій громадян» (код 3030) програми «Соціальний захист та соціальне забезпечення» (код 3000), яка передбачена додатком № 3 «Розподіл видатків місцевого бюджету міста Чернігова на 2017» до рішення Чернігівської міської ради «Про місцевий бюджет на 2017 рік» від 30.11.2016 за № 13-VІІ-23, та на яку посилався відповідач у відзиві на позов, не була реалізована в частині оплати вартості послуг зв'язку, наданих пільговим категоріям громадян.

З додатку № 3 до рішення міської ради «Про міський бюджет на 2017 рік» від 30.11.2016 за № 13-VII-23 Розподіл видатків міського бюджету міста Чернігова на 2017 рік та паспорта бюджетної програми місцевого бюджету на 2017 рік, на які посилався відповідач у відзиві на позов та у запереченнях на відповідь на відзив вбачається, що ОСОБА_1 транспорту та звязку Чернігівської міської ради було виділено з місцевого бюджету 41209460,00грн, з яких 37296160,00грн - на надання пільг з оплати послуг з'язку та інших передбачених законодавством пільг (крім пільг на одержання ліків, зубопротезування, забезпечення продуктами харчування, оплату електроенергії, природного і скрапленого газу, на побутові потреби, твердого та рідкого пічного побутового палива, послуг тепло-, водопостачання та водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот) та компенсації за пільговий проїзд окремих категорій громадян, з яких 5200000,00грн загальний фонд, видатки споживання, компенсаційні виплати на пільговий проїзд автомобільним транспортом окремим категоріям громадян; 600000,00грн загальний фонд, видатки споживання, компенсаційні виплати на пільговий проїзд окремих категорій громадян на залізничному транспорті; 31496160,00грн - загальний фонд, видатки споживання, компенсаційні виплати на пільговий проїзд електротранспортом окремих категорій громадян.

Тобто, на ОСОБА_1 транспорту та звязку Чернігівської міської ради, всупереч твердженням відповідача, не покладались функції з фінансування місцевих програм на відшкодування пільг по оплаті послуг звязку окремим категоріям громадян за рахунок коштів місцевого бюджету.

Вартість послуг звязку наданих позивачем у 2017 році пільговим категоріям населення, облікованим на території Новозаводської районної у місті Чернігові ради, не була компенсована ні за рахунок програми, про яку зазначав відповідач, а ні будь-яким іншим шляхом.

Доводи відповідача щодо відсутності бюджетних асигнувань, за рахунок яких останнім мають бути компенсовані витрати позивача, судом до уваги не приймаються, оскільки відсутність бюджетних коштів передбачених у видатках Державного та місцевого бюджетів не є підставою для звільнення відповідача (органу, уповноваженому державою здійснювати від її імені повноваження в цих правовідносинах) від відповідальності за порушення зобовязання.

За змістом Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі Кечко проти України (08.11.2005) зазначив, що: Суд не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань.

Європейський суд з прав людини у рішеннях у справі Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України (від 18.10.2005) та Бакалов проти України (від 30.11.2004) вказав, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є виправданням бездіяльності. Окрім того, у постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 у справі № 11/446 зазначено, що на підставі частини другої статті 617 ЦК України, частини другої статті 218 ГК України та рішення Європейського суду з прав людини у справі Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України від 18.10.2005 - відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України на відповідний рік, не виправдовує бездіяльність органу державної влади і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював правову позицію щодо неможливості поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету (рішення від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004, від 01 грудня 2004 року № 20-рп/2004, від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007).

Зокрема, у Рішенні від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 Конституційний Суд України вказав на те, що невиконання державою своїх соціальних зобов'язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави (підпункт 3.2).

Разом з тим держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов'язана забезпечити його реалізацію. У протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності правового регулювання покладаються на державу.

До того ж, в силу частини 6 статті 48 БК України зобовязання щодо виплати субсидій, допомог, пільг по оплаті за надані послуги та компенсації громадянам з бюджету, на що згідно із Законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються органами Державної казначейської служби України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень. Зазначена норма є спеціальною по відношенню до загальних положень частин 1-4 статті 48 БК України.

Тобто, право позивача на отримання компенсації вартості телекомунікаційних послуг, наданих позивачем пільговим категоріям споживачів, підлягає реалізації і захисту, незважаючи на те, що видатків на ці потреби не було передбачено, оскільки законодавство, що визначає фінансові зобовязання держави, має первинний характер, а бюджетне законодавство похідний від нього характер.

За таких обставин, ОСОБА_1 соціального захисту населення Новозаводської районної у місті Чернігові ради відповідає за своїми зобовязаннями, що виникли безпосередньо із Закону і така відповідальність не може ставитись в залежність від наявності чи відсутності бюджетних асигнувань.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що розмір заявленої до стягнення суми повністю підтверджується наявними у справі доказами, суд, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, в звязку з чим з відповідача на користь позивача має бути стягнуто 857314,61грн боргу по компенсації вартості телекомунікаційних послуг, наданих позивачем пільговим категоріям споживачів у період з 01.01.2017 по 31.12.2017.

Одночасно, з поданням заяви про зменшення суми позовних вимог на 883,54грн, позивачем заявлено письмове клопотання про повернення суми надмірно сплаченого судового збору в розмірі 13,25грн.

У відповідності до статті 7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, що його сплатила, у разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Враховуючи прийняття судом зменшення позовних вимог у частині основного боргу, судовий збір у сумі 13,25грн підлягає поверненню.

Відповідно до частини 1 статті 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, у звязку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, сплачений за подання даного позову судовий збір у сумі 12859,72грн підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача.

Керуючись статтями 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» (01601, м. Київ, бульвар Т. Шевченка, буд. 18, ) в особі Чернігівської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» (14000, Чернігівська область, м. Чернігів, проспект Перемоги, 76, код ВП ) до ОСОБА_1 праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради (14017, Чернігівська область, м. Чернігів, вул. І. Мазепи, буд. 19, ) про стягнення 857314,61грн задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у місті Чернігові ради (14017, Чернігівська область, м. Чернігів, вул. І. Мазепи, буд. 19, , з будь-якого рахунку виявленого під час примусового виконання судового рішення) на користь Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» (01601, м. Київ, бульвар Т. Шевченка, буд. 18, , р/р 4910 в ПАТ «Альфа-Банк» м. Київ, МФО 300346) - 857314,61грн боргу та 12859,72грн судового збору.

3. Повернути Публічному акціонерному товариству «Укртелеком» (01601, м. Київ, бульвар Т. Шевченка, буд. 18, , р/р 4910 в ПАТ «Альфа-Банк» м. Київ, МФО 300346) з Державного бюджету (р. 3035 банк отримувача УДКСУ в м. Чернігові, отримувач УК у м. Чернігові/м.Чернігів/22030101, МФО 899998, ) 13,25грн сплаченого судового збору, перерахованого згідно платіжного доручення № 4655 від 10.08.2018, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи № 927/628/18.

4. Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається у порядку визначеному статтею 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено 19.10.2018.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя А.В. Романенко