ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/22073/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Білоуса В.В. - головуючого, Жукова С.В., Ткаченко Н.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційні скарги ліквідатора Державного підприємства "Науково-виробнича дослідна агрофірма "Наукова" Національної академії аграрних наук України" арбітражного керуючого Реви М.О., Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк"

на постанову Київського апеляційного господарського суду

від 19.06.2018

у складі колегії суддів: Дідиченко М.А. (головуючого), Кропивної Л.В., Руденко М.А.

та на рішення Господарського суду міста Києва

від 19.03.2018

у складі судді: Босого В.П.

у справі № 910/22073/17

за позовом Державного підприємства "Науково-виробнича дослідна агрофірма "Наукова" Національної академії аграрних наук України"

до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк"

про стягнення 484 223,92 грн,-

ВСТАНОВИВ:

1. Державне підприємство "Науково-виробнича дослідна агрофірма "Наукова" Національної академії аграрних наук України" звернулося в Господарський суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про стягнення 484 223,92 грн.

2. Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням грошового зобов'язання за Договором № 23/05/14-1-в про відшкодування витрат балансоутримувача орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 23.05.2014, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість з відшкодування витрат балансоутримувача та комунальних послуг у розмірі 296 311,44 грн. Крім того, за неналежне виконання грошового зобов'язання позивачем заявлено про стягнення з відповідача пені у розмірі 74 065,65 грн., інфляційних у розмірі 91 517,66 грн. та 3 % річних у розмірі 22 329,17 грн.

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанції

3. Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.03.2018 позовні вимоги Державного підприємства "Науково-виробнича дослідна агрофірма "Наукова" Національної академії аграрних наук України" задоволено частково, стягнуто з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на користь Державного підприємства "Науково-виробнича дослідна агрофірма "Наукова" Національної академії аграрних наук України" заборгованість у розмірі

230 438,93 грн, пеню у розмірі 48 146,69 грн, 3 % річних у розмірі 16 628,05 грн, інфляційних у розмірі 91 517,65 грн та судовий збір у розмірі 5 800,97 грн. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

4. Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2018 у справі № 910/22073/17 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог, в іншій частині рішення місцевого господарського суду залишити без змін.

5. Апеляційну скаргу позивача мотивовано тим, що відповідач повинен був здійснити оплату рахунку за спірним договором не пізніше 05 числа місяця, наступного за звітним місяцем, а саме, 05.01.2015, тому вважає строк позовної давності не пропущеним та звертає увагу на відсутність заяви про застосування строку позовної давності в матеріалах справи.

6. Також, не погоджуючись з прийнятим рішенням, Публічне акціонерне товариство Комерційного банку "ПриватБанк" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просило рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2018 у справі № 910/22073/17 скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити і цій частині нове рішення яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

7. Апеляційна скарга відповідача мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про те, що умовами договору не передбачено обов'язку направляти рахунки орендарю та позивачем не надано акти зняття показників приладів обліку за період грудень 2014 - грудень 2015.

8. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.06.2018 апеляційні скарги Державного підприємства "Науково-виробнича дослідна агрофірма "Наукова" Національної академії аграрних наук України" та Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2018 у справі № 910/22073/17 залишено без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2018 у справі № 910/22073/17 залишено без змін; судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційних скарг покладено на апелянтів; скасовано зупинення дії рішення Господарського суду міста Києва 19.03.2018 у справі № 910/22073/17.

9. При прийнятті вказаної постанови судом апеляційної інстанції встановлено наступне.

9.1. 23.05.2014 між ДП "НВДА "Наукова" (орендодавець) та ПАТ КБ "ПриватБанк" (орендар) було укладено договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності № 23/05/14-1-ор, відповідно до

п. 1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно, а саме нерухоме майно: вбудоване нежиле приміщення на третьому поверсі трьохповерхового адміністративно-побутового корпусу, площею 619,5 кв.м., яке знаходиться у

м. Дніпропетровськ, пр. Пушкіна, 4, літера за тех. паспортом А-3, що перебуває на балансі Державного підприємства "Науково-виробнича дослідна агрофірма "Наукова" Національної академії аграрних наук України" (балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про оцінку ринкової вартості підготовленим Товарною біржею "Універсал" станом на 08.04.2014 і становить за незалежною оцінкою без врахування ПДВ 3 760 529,00 грн.

9.2. Актом приймання-передачі орендованого індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності від 23.05.2014, наявний в матеріалах справи, орендодавець передав, а орендар прийняв за договором оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності від 23.05.2014 № 23/05/14-1-ор нерухоме майно: вбудоване нежиле приміщення на третьому поверсі трьохповерхового адміністративно-побутового корпусу, площею 619,5 кв.м., яке знаходиться у м. Дніпропетровськ,

пр. Пушкіна, 4, літера за тех. паспортом А-3.

9.3. Також, 23.05.2014 між ДП "НВДА "Наукова" (балансоутримувач) та

ПАТ КБ "ПриватБанк" (орендар) було укладено договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю № 23/05/14-1-в (далі - Договір № 23/05/14-1-в), відповідно до п. 1.1 якого балансоутримувач забезпечує обслуговування та експлуатацію електромереж та інших комунікацій оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, яке є предметом договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності від 23.05.2014 № 23/05/14-1-ор, а також утримання прибудинкової території, а орендар бере участь у витратах балансоутримувача на виконання вказаних робіт пропорційно до займаної ним площі орендованого майна.

9.4. Пунктом 2.2.3 Договору передбачено, що орендар зобов'язаний не пізніше 05 числа місяця, наступного за звітним місяцем внести першу плату за обслуговування орендованого майна передбачену цим договором на рахунок балансоутримувача орендованого майна, або організації, що обслуговує орендоване майно, а також відшкодувати плату за комунальні послуги на підставі виставлених балансоутримувачем рахунків.

9.4.1. Наступне внесення плати за обслуговування орендованого майна та відшкодування плати за комунальні послуги здійснюється не пізніше 05 числа поточного місяця на рахунок балансоутримувача орендованого майна, або організації, що обслуговує орендоване майно шляхом 100% передоплати у розмірі, виставлених балансоутримувачем рахунків вартості витрат виставлених балансоутримувачем за попередній місяць, яка вноситься в рахунок плати за наступний місяць.

9.4.2. Якщо сума передоплати перевищить реальну вартість витрат передбачених цим договором, то надміру сплачена сума плати, що надійшла балансоутримаувачу підлягає в установленому порядку заліку в рахунок майбутніх платежів, а у разі неможливості такого заліку у зв'язку з припиненням дії цього договору - поверненню орендарю.

9.5. На виконання умов Договору № 23/05/14-1-в позивачем виставлено відповідачу рахунки на оплату на загальну суму 296 311,44 грн, а саме: № 1173 від 26.12.2014 на суму 65 872,51 грн, № 1279 від 31.12.2014 на суму 29 626,08 грн, № 46 від 31.01.2015 на суму 23 293,10 грн, № 164 від 28.02.2015 на суму 26 007,18 грн, № 242 від 31.03.2015 на суму 16 201,97 грн, № 410 від 30.04.2015 на суму 13 115,35 грн, № 494 від 29.05.2015 на суму 7 812,46 грн, № 564 від 30.06.2015 на суму 12 160,99 грн, № 700 від 31.07.2015 на суму 11 285,89 грн, № 825 від 21.09.2015 на суму 18 930,31 грн, № 913 від 30.09.2015 на суму 5 272,78 грн, № 1016 від 30.10.2015 на суму 13 181,69 грн, № 1173 від 30.11.2015 на суму 28 337,98 грн, № 1273 від 31.12.2015 на суму 25 213,15 грн.

9.6. Матеріали справи містять супровідні листи з фіскальними чеками, які підтверджують направлення вищезазначених рахунків на адресу позивача.

9.7. Судом встановлено, що у відповідача є невиконане грошове зобов'язання по сплаті на користь позивача плати за обслуговування орендованого майна та відшкодовуванню плати за комунальні послуги на підставі Договору у розмірі

296 311,44 грн, водночас, відповідачем вказана заборгованість не спростована, доказів її погашення суду не надано.

9.8. Крім того, встановлено, що відповідачем було заявлено у відзиві на позову заяву клопотання про застосування строку позовної давності, в якій відповідач вказував на пропуск позивачем строку позовної давності для звернення з заявленими позовними вимогами за рахунками № 1173 від 26.12.2014 та № 1279 від 31.12.2014.

9.9. Оскільки позивач звернувся з даним позовом до суду 05.12.2017, то позовні вимоги в частині стягнення заборгованості що виникла до 05.12.2014, не підлягають задоволенню, оскільки сплинув строк позовної давності, а відповідачем подано заяву про застосування наслідків пропуску строку позовної давності в цій частині. Отже, наслідки пропуску строку позовної давності підлягають застосуванню по рахунку на оплату № 1173 від 26.12.2014, оскільки заборгованість по ньому виникла за період до 05.12.2014.

9.10. Щодо рахунку на оплату № 1279 від 31.12.2014, то колегія суддів апеляційного суду погодилася з висновком суду першої інстанції про те, що вказаний рахунок включає заборгованість у період за грудень 2014, який відповідно до умов п. 2.2.3. Договору № 23/05/14-1-в мав бути оплачений не пізніше 05.12.2014, тобто вимога за даним рахунком заявлена в межах строку позовної давності.

9.11. Перевіривши розрахунок суду першої інстанції з урахуванням пропущеного строку позовної давності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги "Науково-виробнича дослідна агрофірма "Наукова" Національної академії аграрних наук України" про стягнення заборгованості за спірним договором підлягають частковому задоволенню на суму 230 438,93 грн, в іншій частині вимог про стягнення заборгованості по рахунку № 1173 від 26.12.2014 у розмірі 65 872,51 грн судом першої інстанції правомірно відмовлено в задоволенні на підставі ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, оскільки сплинув строк позовної давності.

9.12. Щодо позовних вимог в частині стягнення пені, колегія суддів, перевіривши здійснений судом першої інстанції розрахунок з урахуванням п. 6 ст. 232 ГК України та ст. 266 ЦК України, погодилася з ним та вважає його вірним, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у розмірі 48 146,69 грн.

9.13. Стосовно позивних вимог в частині стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, колегія суддів, перевіривши здійснений судом першої інстанції, погоджується з висновком суду першої інстанції, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3 % річних у розмірі 16 628,05 грн та інфляційних витрат у розмірі 91 517,65 грн.

9.14. Щодо доводів відповідача про те, що долучені до матеріалів справи рахунки не були в належні строки виставлені для оплати, апеляційний суд погодився з твердженнями суду першої інстанції, що умовами Договору не передбачено обов'язку балансоутримувача направляти виставлені рахунки орендарю, в той же час, встановлено обов'язок орендаря здійснити 100 % передоплати не пізніше 05 числа поточного місяця.

9.15. Щодо твердження відповідача про відсутність доказів займання орендарем об'єкту оренди у заявлений позивачем період, на думку суду апеляційної інстанції, судом першої інстанції правомірно було відхилено, оскільки в матеріалах справи наявний акт приймання-передачі орендованого індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності від 23.05.2014 та відсутній акт повернення майна балансоутримувачу, обов'язок складання якого покладено на орендаря, що передбачено п. 10.9 Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності від 23.05.2014 № 23/05/14-1-ор.

9.16. Твердження позивача в апеляційній скарзі про те, що позивачем не було подано до суду першої інстанції заяви про застосування строку позовної давності є безпідставним, оскільки таку заяву відповідачем було викладено у відзиві на позовну заяву.

10. Колегія суддів дійшла висновку, що доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, наведених в оскаржуваному рішенні, а тому відсутні підстави для скасування або зміни рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2018 р. у справі № 910/22073/17.

Надходження касаційних скарг до Верховного Суду

11. 13.07.2018 ліквідатор Державного підприємства "Науково-виробнича дослідна агрофірма "Наукова" Національної академії аграрних наук України" арбітражний керуючий Рева М.О. звернувся через Київський апеляційний господарський суд до Верховного Суду із касаційною скаргою від 13.07.2018 № 377 на постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.06.2018 та на рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2018 у справі № 910/22073/17, в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

12. 23.07.2018, справа № 910/22073/17 Господарського суду міста Києва разом з вказаною касаційною скаргою ліквідатора Державного підприємства "Науково-виробнича дослідна агрофірма "Наукова" Національної академії аграрних наук України" арбітражного керуючого Реви М.О. була направлена до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

13. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 25.07.2018 для розгляду справи

№ 910/22073/17 визначено колегію суддів у складі: Білоуса В.В. (головуючого), Ткаченко Н.Г., Жукова С.В.

14. Ухвалою Верховного Суду від 06.08.2018 відкрито касаційне провадження у справі № 910/22073/17 за касаційною скаргою ліквідатора Державного підприємства "Науково-виробнича дослідна агрофірма "Наукова" Національної академії аграрних наук України" арбітражного керуючого Реви М.О. від 13.07.2018 № 377 на постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.06.2018 та на рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2018, в частині відмови у задоволенні позовних вимог; розгляд касаційної скарги призначено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

15. 30.07.2018 Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" звернулось через Київський апеляційний господарський суд до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.06.2018 та на рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2018 у справі № 910/22073/17 в частині задоволених позовних вимог. Крім того, касаційна скарга Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного господарського суду від 19.06.2018 у справі № 910/22073/17, яке мотивоване тим, що повний текст оскаржуваної постанови було отримано АТ КБ "ПриватБанк" 10.07.2018, що підтверджується інформацією за поштовим реєстром Укрпошти № 747.

16. 02.08.2018, вказана касаційна скарга Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" направлена до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

17. Протоколом передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 03.08.2018 для розгляду справи № 910/22073/17 визначено колегію суддів у складі: Білоуса В.В. (головуючого), Ткаченко Н.Г., Жукова С.В.

18. Ухвалою Верховного Суду від 20.08.2018 поновлено Акціонерному товариству Комерційному банку "ПриватБанк" строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного господарського суду від 19.06.2018 та рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2018 у справі № 910/22073/17;

відкрито касаційне провадження у справі № 910/22073/17 за касаційною скаргою Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.06.2018 та на рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2018, в частині задоволених позовних вимог;

об'єднано в одне касаційне провадження касаційні провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" та за касаційною скаргою ліквідатора Державного підприємства "Науково-виробнича дослідна агрофірма "Наукова" Національної академії аграрних наук України" арбітражного керуючого Реви М.О. від 13.07.2018 № 377, на постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.06.2018 та на рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2018 у справі № 910/22073/17;

розгляд касаційної скарги призначено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Короткий зміст вимог касаційних скарг з узагальненими доводами осіб, які подали касаційні скарги

19. Не погодившись з вказаною постановою суду апеляційної інстанції, ліквідатором Державного підприємства "Науково-виробнича дослідна агрофірма "Наукова" Національної академії аграрних наук України" арбітражним керуючим Ревою М.О. подано касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.06.2018 та на рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2018 у справі № 910/22073/17, в частині відмови у задоволенні позовних вимог, в якій скаржник просить скасувати оскаржувані рішення та постанову в частині стягнення з відповідача на користь позивача 65 872, 51 грн -суми основного боргу, 25 918,96 грн -пені, 5 701,12 грн - 3% річних, 1 432,39 грн - судового збору. В цій частині прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача та стягнути з відповідача на користь позивача 65 872, 51 грн -суми основного боргу, 25 918,96 грн - пені, 5 701,12 грн - 3% річних, 1 432,39 грн - судового збору. В іншій частині оскаржувані рішення залишити без змін. Також скаржник просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 10 894,50 грн та за подання касаційної скарги у розмірі 14 526,72 грн.

20. Касаційну скаргу ліквідатора Державного підприємства "Науково-виробнича дослідна агрофірма "Наукова" Національної академії аграрних наук України" арбітражного керуючого Реви М.О. обґрунтовано тим, що оскаржувані судові рішення є необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню с наступних підстав.

20.1. Суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про застосування наслідків пропуску строку позовної давності по рахунку на оплату від 26.12.2014 № 1173 та щодо того, що заборгованість по вказаному рахунку виникла за період до 05.12.2014, враховуючи вимоги п. 2.2.3. Договору № 23/05/14-1-в, отже, частина основної заборгованості по зазначеному рахунку у розмірі 65 872,51 грн підлягає стягненню з відповідача.

20.2. Відповідач вказував на пропуск позивачем строку позовної давності, проте ні в тексті, ні в прохальній частині відзиву, що міститься в матеріалах справи, не просив суд застосувати позовну давність, окрему заяву про застосування строку позовної давності також не надавав.

20.3. Умовами п. 2.2.3. Договору № 23/05/14-1-в встановлена можливість стягнення пені за кожен день прострочення, таким чином розмір пені по Договору

№ 23/05/14-1-в складає 74 065,65 грн.

20.4. Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України загальний розмір 3 % річних від простроченої суми заборгованості складає 22 329,17 грн.

21. Акціонерне товариство Комерційного банку "ПриватБанк" також не погодилося з постановою суду апеляційної інстанції та подало касаційну скаргу, в якій скаржник просить оскаржувані судові рішення у справі № 910/19181/17 в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог позивача відмовити, покласти на позивача відшкодування судових витрат.

22. Касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" мотивовано тим, що оскаржувані судові рішення є необґрунтованими, ухваленими з порушенням норм матеріального та процесуального права без належного дослідження доказів та обставин у справі, з наведенням наступних доводів.

22.1. Суди дійшли необґрунтованого висновку про те, що "умовами Договору не передбачено обов'язку балансоутримувача направляти виставлені рахунки орендарю…", оскільки пунктом 2.2.3 Договору № 23/05/14-1-в сторонами погоджено: "Не пізніше 05 числа місяця, наступного за звітним місяцем внести першу плату за обслуговування орендованого майна передбачену цим Договором на рахунок Балансоутримувача орендованого майна, або організації, що обслуговує орендоване майно, а також відшкодувати плату згідно показників лічильника за комунальні послуги за діючими розцінками і тарифами підприємств, що здійснюють надання таких комунальних послуг на підставі виставлених Балансоутримувачем рахунків". Отже, поза увагою судів залишилося те, що за умовами Договору № 23/05/14-1-в

(п. 2.2.3), встановлений такий порядок розрахунків, який передбачає зобов'язання орендаря оплатити комунальні послуги саме на підставі виставлених рахунків Балансоутримувачем.

22.2. Судами не встановлено, чи виконано позивачем зобов'язання з виставлення таких рахунків на оплату відповідачеві, що є передумовою для виникнення у відповідача зобов'язання з оплати комунальних послуг. Самі по собі рахунки на оплату, які були надані позивачем суду, не доводять того, що їх в належні строки було виставлено для оплати.

22.3. Позивач не надав суду актів зняття показників приладів обліку електроенергії освітлення, елктроенергії опалення за період грудень 2014 - грудень 2015, тому встановити відповідність показників виставлених в рахунках реальним показникам неможливо.

22.4. Київським апеляційним господарським судом розглядалася аналогічна справа № 910/181/18 за позовом Державного підприємства "Науково-виробнича дослідна агрофірма "Наукова" Національної академії аграрних наук України" до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про стягнення заборгованості, в якій судами було відмовлено у задоволенні позову.

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі

23. Інші учасники справи не скористалися своїм правом на подання відзиву на касаційну скаргу.

Позиція Верховного Суду

24. Колегія суддів, обговоривши доводи касаційних скарг, дослідивши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, перевіривши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права дійшла висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

25. Відповідно статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не буле встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

26. Суд касаційної інстанції саме в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

27. Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

28. Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

29. Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Договору № 23/05/14-1-в, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

30. Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

31. Відповідно до статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки, та в порядку, що встановлені договором.

32. Як встановлено судами, на виконання умов Договору № 23/05/14-1-в, у період з грудня 2014 року по грудень 2015 року, позивачем була нарахована плата відповідачу за вказаним Договором на загальну суму 296 311,44 грн.

33. Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов'язання з відшкодування витрат балансоутримувача та комунальних послуг, у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 296 311,44 грн.

34. Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем було виставлено відповідачу рахунки на оплату № 1173 від 26.12.2014, № 1279 від 31.12.2014, № 46 від 31.01.2015, № 164 від 28.02.2015, № 242 від 31.03.2015, № 410 від 30.04.2015, № 494 від 29.05.2015, № 564 від 30.06.2015, № 700 від 31.07.2015, № 825 від 21.09.2015, № 913 від 30.09.2015, № 1016 від 30.10.2015, № 1173 від 30.11.2015, № 1273 від 31.12.2015, копії яких наявні в матеріалах справи.

35. Також встановлено, що відповідно до пункту 2.2.3 Договору № 23/05/14-1-в передбачено, що відповідач мав сплачувати позивачу плату за обслуговування орендованого майна та відшкодовувати плату за комунальні послуги не пізніше 05 числа поточного місяця, шляхом 100% передоплати у розмірі, виставлених балансоутримувачем рахунків вартості витрат виставлених балансоутримувачем за попередній місяць.

36. Водночас, суди, відповідно заявленого у відзиві на позовну заяву клопотання про застосування строку позовної давності для звернення з заявленими позовними вимогами за рахунками № 1173 від 26.12.2014 та № 1279 від 31.12.2014, дійшли правомірного висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості що виникла до 05.12.2014, зокрема по рахунку на оплату № 1173 від 26.12.2014, не підлягає задоволенню у зв'язку зі спливом строку позовної давності, оскільки заборгованість за ним виникла за період до 05.12.2014.

37. Щодо рахунку на оплату № 1279 від 31.12.2014, суди дійшли висновку, що він включає заборгованість за грудень 2014 року, який відповідно до умов п. 2.2.3. Договору № 23/05/14-1-в, необхідно було сплатити не пізніше 05.12.2014, тобто вимога за даним рахунком заявлена в межах строку позовної давності.

38. Отже, встановивши обставини, що сторони Договору № 23/05/14-1-в дійшли згоди про те, що відповідач має сплачувати позивачу плату за обслуговування орендованого майна та відшкодовувати плату за комунальні послуги не пізніше 05 числа поточного місяця, шляхом 100% передоплати у розмірі, виставлених балансоутримувачем рахунків вартості витрат виставлених балансоутримувачем за попередній місяць, провівши відповідні розрахунки, суди дійшли правомірного висновку про наявність у відповідача грошового зобов'язання по сплаті на користь позивача плати за обслуговування орендованого майна та відшкодовування плати за комунальні послуги на підставі Договору № 23/05/14-1-в у розмірі 230 438,93 грн, оскільки відповідачем вказана заборгованість не спростована, доказів її погашення суду не надано.

39. Крім того, пунктом 2.2.3. Договору передбачено, що при несвоєчасному внесенні плати, орендар зобов'язується сплачувати пеню із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми наданих послуг за кожен день прострочення.

40. Пунктом 6 ст. 231 ГК України встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

41. Відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

42. Суд апеляційної інстанції, перевіривши здійснений місцевим судом розрахунок пені, з урахуванням вимог пункту 6 статті 232 ГК України та статті 266 ЦК України, погодився з ним та дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у розмірі 48 146,69 грн.

43. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

44. Суд апеляційної інстанції, перевіривши розрахунок, здійснений судом першої інстанції в частині стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, погодився з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача 3 % річних у розмірі 16 628,05 грн та інфляційних втрат у розмірі 91 517,65 грн.

45. Доводи касаційної скарги ліквідатора Державного підприємства "Науково-виробнича дослідна агрофірма "Наукова" Національної академії аграрних наук України" арбітражного керуючого Реви М.О., зазначені в пунктах 20.1. - 20.4. цієї постанови зводяться до намагання переконати касаційний суд здійснити переоцінку доказів у справі, що виходить за межі компетенції касаційного суду згідно

статті 300 ГПК України.

46. Щодо доводів касаційної скарги Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк", зазначених в пунктах 22.1. - 22.3. цієї постанови, колегія суддів зазначає наступне.

47. Судами встановлено, що пункт 2.2.3. Договору № 23/05/14-1-в передбачає обвязок позивача здійснювати оплату за обслуговування орендованого майна та відшкодовувати плату за комунальні послуги не пізніше 05 числа поточного місяця, шляхом 100% передоплати у розмірі, виставлених балансоутримувачем рахунків вартості витрат, виставлених балансоутримувачем за попередній місяць.

48. Водночас, суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку про те, що умовами Договору не передбачено обов'язку балансоутримувача направляти виставлені рахунки орендарю, в той же час, встановлено обов'язок орендаря здійснювати 100% передоплату не пізніше 05 числа поточного місяця.

49. Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивачем виставлялися відповідачу рахунки на оплату № 1173 від 26.12.2014, № 1279 від 31.12.2014, № 46 від 31.01.2015, № 164 від 28.02.2015, № 242 від 31.03.2015, № 410 від 30.04.2015, № 494 від 29.05.2015, № 564 від 30.06.2015, № 700 від 31.07.2015, № 825 від 21.09.2015, № 913 від 30.09.2015, № 1016 від 30.10.2015, № 1173 від 30.11.2015, № 1273 від 31.12.2015, копії яких наявні в матеріалах справи.

50. Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що матеріали справи містять супровідні листи з фіскальними чеками, які підтверджують направлення вищезазначених рахунків на адресу позивача.

51. Отже, доводи касаційної скарги Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" (п.п. 22.1.-22.3. цієї постанови) є необґрунтованими та спростовуються встановленими судами попередніх інстанцій фактичними обставинами у даній справі.

52. Крім того, слід зазначити, що відповідно до частини 4 статті 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, відтак, доводи касаційної скарги Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк", зазначені в пункті 22.4. є необґрунтованими.

53. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України", "Рябих проти Росії", "Нєлюбін проти Росії"), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

54. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

55. Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

56. Таким чином, посилання та доводи скаржників не знайшли свого підтвердження, в якості підстав скасування судових рішень під час касаційного провадження.

57. Згідно приписів ст. 309 ГПК України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

58. Відповідно до діючого законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

59. Оскаржувані рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції таким вимогам закону відповідають.

60. Рішення суду має прийматися у цілковитій відповідності з нормами матеріального та процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних та допустимих доказів у конкретній справі.

61. Вказані вимоги судами першої та апеляційної інстанцій при винесенні оскаржуваних рішення та постанови були дотримані.

62. Оскільки підстав для скасування рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції немає, то судовий збір за подачу касаційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу ліквідатора Державного підприємства "Науково-виробнича дослідна агрофірма "Наукова" Національної академії аграрних наук України" арбітражного керуючого Реви М.О. в частині відмови у задоволенні позовних вимог та касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" в частині задоволених позовних вимог на постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.06.2018 та на рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2018 у справі № 910/22073/17, залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.06.2018 та рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2018 у справі № 910/22073/17 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. В. Білоус

Судді С. В. Жуков

Н. Г. Ткаченко