ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2018 Справа № 904/6226/17
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕСЕДЕР ГРУПП", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-МАРКЕТ", смт. Слобожанське, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області

Третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Юнипак КС", м. Дніпро Дніпропетровської область

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Грінем", м. Київ

третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Профі-Пак", м. Дніпро Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості у розмірі 4 698 000,00грн.

Представники:

від позивача Касьян О.В. дов. від 22.01.2018

від відповідача Вітович О.Я. дов. № 20/09/18-В від 20.09.2018

від третьої особи-1 не з'явився

від третьої особи-2 не з'явився

від третьої особи-3 не з'явився

Суддя Ліпинський О.В.

Секретар судового засідання Перебийніс О.О.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Беседер Групп» (далі Позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-Маркет» (далі Відповідач) заборгованості за поставлений товару в сумі 4 698 000,00 грн.

Заявлений позов мотивовано неналежним виконанням Відповідачем зобов'язань за договором № 77311 від 01.04.2016, згідно умов якого, ТОВ «Юнипак КС» здійснило на користь Відповідача поставку товару на суму заявлених вимог.

Обґрунтовуючи підстави для стягнення зазначеної заборгованості на свою користь, Позивача зазначає, що право вимоги стягнення спірної суми набуто ним внаслідок укладення низки правочинів, зокрема, договору факторингу № Ф15/03/2017-01-Ф, укладеному між ТОВ «Юніпак КС» та ТОВ «Фінансова компанія «Грінем», за яким останній набув право вимоги за спірним договором, а також, договору № ВП1505 про відступлення права вимоги грошових зобов'язань, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Грінем» передало (відступило) Позивачу своє право за договором № 77311 від 01.04.2016.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 13.07.2017 (суддя Бондарєв Е.М.) у задоволенні позову ТОВ «Беседер Групп» до ТОВ «АТБ-Маркет» про стягнення 4 698 000,00 грн. заборгованості за поставлений товар відмовлено у повному обсязі. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що укладений між ТОВ «Юнипак КС» та ТОВ «ФК «Грінем» Договір факторингу за своєю природою не є договором факторингу, оскільки за вказаним договором жодна із сторін не передає грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, тому відсутні підстави вважати, що метою укладання даного договору є отримання прибутку, а тому вказаний договір за своє суттю є договором відступлення права вимоги. Окрім того сторонами не було дотримано заборони передачі прав вимоги без згоди боржника (покупця) встановленої в основному договорі - договорі поставки. Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновків, що ТОВ «Беседер Групп» не набуло прав вимоги до ТОВ «АТБ-Маркет».

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.10.2017 рішення суду першої інстанції скасовано. Прийнято нове рішення про задоволення позову: стягнуто з ТОВ «АТБ-Маркет» на користь ТОВ «Беседер Групп» 4 698 000 грн. заборгованості, 70 470,00 грн. витрат зі сплати судового збору за розгляд позовної заяви, 77 517,00 грн. витрат зі сплати судового збору по апеляційній скарзі.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновків про те, що укладений 15.03.2017 між ТОВ «Юнипак КС» та ТОВ «ФК «Грінем» договір є договором факторингу в розумінні статті 1077 ЦК України, дійсність якого сторонами в судовому порядку не оспорювалась, а відсутність оплат з боку фактора свідчать про неналежне виконання зобов'язань, а не вказують на удаваність правочину. Суд зазначив, що договір факторингу є дійсним незалежно від заборони боржника на відступлення права вимоги до нього в силу положень статті 1080 ЦК України. Апеляційний господарський суд дійшов висновків про те, що договір відступлення права вимоги від 15.05.2017 також є дійсним, а право на наступне відступлення права вимоги фактором передбачене пунктом 8.3 договору факторингу та узгоджується з положеннями статті 1083 ЦК України.

18.10.2017 року на виконання постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду видано наказ.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.03.2018 постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.10.2017 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.07.2017 у справі № 904/6226/17 скасовано, справу направлено на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.

Скасовуючи судові рішення з направленням справи на новий розгляд до суд першої інстанції, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, посилаючись на положення ч. 2 ст. 1083 ЦК України зазначив, що судами попередніх інстанцій не досліджено, відповідно до вимог закону, процедуру наступного відступлення фактором прав грошової вимоги до боржника, яке відбувається після укладеного між первісним та новим кредиторами договору факторингу. Вирішуючи даний спір по суті, суди не з'ясували правову природу, предмет та суб'єктний склад Договору відступлення права вимоги, укладеного між ТОВ «ФК «Грінем» та ТОВ «Беседер Групп», на відповідність його вимогам закону та дійшли передчасних та необґрунтованих висновків щодо його законності.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.06.2018 справу № 904/6226/17 передано на розгляд судді Ліпинському О.В.

Під час нового розгляду справи, Позивач надав суду письмові пояснення з урахування постанови Верховного Суду, за змістом яких просив суд задовольнити заявлені вимоги в повному обсязі, посилаючись на те, що договір відступлення права вимоги № ВП 1505 від 15.05.2017 року, за яким Позивач набув право вимоги до Відповідача, є правомірним та не порушує прав останнього.

Відповідач подав суду відзив на позов з урахуванням постанови Верховного Суду, за змістом якого проти позову заперечував, посилаючись на те, що за договором № ВП 1505 про відступлення права вимоги грошових зобов'язань від 15.05.2017 року, Позивач не набув права вимоги до ТОВ «АТБ-Маркет», оскільки зазначений правочин не відповідає правовій конструкції договору факторингу, за яким згідно вимог ч. 2 ст. 1083 ЦК України, мало відбуватися наступне відступлення право грошової вимоги.

Треті особи явку представників в засідання суду не забезпечили, пояснень щодо позову або відзиву суду не подали.

10.07.2018 року Відповідачем подано заяву про поворот виконання судового рішення у справі № 904/6226/17, шляхом стягнення з ТОВ «Беседер Групп» на користь ТОВ АТБ-маркет» суми 5 330 636,70 грн., яка була стягнути з Відповідача на виконання постанови суду апеляційної інстанції від 11.10.2017 року.

Ухвалою суду від 30.08.2018 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 06.09.2018.

Представник Позивача в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги в повному обсязі. Відповідач проти позову заперечував.

В судовому засідання 06.09.2018 року оголошувалася перерва до 08.10.2018, згідно ст. 216 ГПК України.

В порядку ст.ст. 233, 240 ГПК України, в судовому засіданні 08.10.2018 року оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, складання повного рішення відкладено на строк до десяти днів із дня закінчення розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи у відкритому судовому засіданні, заслухавши стислий зміст та підстави вимог і заперечень сторін щодо предмета позову, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.04.2016 між ТОВ «АТБ-Маркет» - покупець (надалі відповідач) та ТОВ «Юнипак КС» - постачальник (надалі третя особа-1) було укладено договір №77311 з додатками та додатковими угодами до нього, строком дії дванадцять місяців.

Згідно умов зазначеного договору, постачальник зобов'язався в порядку та строки, встановлені договором, виготовити та передати товар у власність покупця, у певній кількості, відповідної якості та за погодженою ціною, а покупець зобов'язався прийняти товар та оплатити його на умовах, визначених даним договором (п. 1.1, п. 10.1 Договору).

На виконання умов договору Третя особа-1 поставила, а Відповідач прийняв товар на загальну суму 4 698 000,00 грн., що підтверджується видатковими накладними, а саме (том 1, а.с 54-198):

- № 02 від 02.02.2017 на суму 104 400,00 грн.;

- № 03 від 04.02.2017 на суму 104 400,00 грн.;

- № 04 від 04.02.2017 на суму 76 560,00 грн.;

- № 05 від 07.02.2017 на суму 174 000,00 грн.;

- № 06 від 07.02.2017 на суму 27 840,00 грн.;

- № 07 від 07.02.2017 на суму 118 320,00 грн.;

- № 08 від 09.02.2017 на суму 208 800,00 грн.;

- № 09 від 09.02.2017 на суму 55 680,00 грн.;

- № 10 від 09.02.2017 на суму 146 160,00 грн.;

- № 12 від 11.02.2017 на суму 278 400,00 грн.;

- № 13 від 11.02.2017 на суму 34 800,00 грн.;

- № 14 від 11.02.2017 на суму 90 480,00 грн.;

- № 15 від 14.02.2017 на суму 522 000,00 грн.;

- № 16 від 14.02.2017 на суму 111 360,00 грн.;

- № 17 від 14.02.2017 на суму 139 200,00 грн.;

- № 19 від 16.02.2017 на суму 174 000,00 грн.;

- № 20 від 16.02.2017 на суму 62 640,00 грн.;

- № 21 від 16.02.2017 на суму 250 560,00 грн.;

- № 22 від 18.02.2017 на суму 69 600,00 грн.;

- № 24 від 21.02.2017 на суму 139 200,00 грн.;

- № 25 від 21.02.2017 на суму 34 800,00 грн.;

- № 26 від 23.02.2017 на суму 139 200,00 грн.;

- № 27 від 23.02.2017 на суму 48 720,00 грн.;

- № 28 від 23.02.2017 на сумку 174 000,00 грн.;

- № 30 від 25.02.2017 на суму 243 600,00 грн.;

- № 31 від 25.02.2017 на суму 27 840,00 грн.;

- № 32 від 25.02.2017 на суму 90 480,00 грн.;

- № 33 від 28.02.2017 на суму 348 000,00 грн.;

- № 34 від 28.02.2017 на суму 118 320,00 грн.;

- № 35 від 28.02.2017 на суму 132 240,00 грн.;

- № 36 від 02.03.2017 на суму 69 600,00 грн.;

- № 37 від 02.03.2017 на суму 6 960,00 грн.;

- № 38 від 02.03.2017 на суму 90 480,00 грн.;

- № 39 від 04.03.2017 на суму 20 880,00 грн.;

- № 40 від 04.03.2017 на суму 41 760,00 грн.;

- № 41 від 04.03.2017 на суму 222 720,00 грн.

Згідно умов п. 3.1. Договору покупець після прийняття товару та необхідних документів зобов'язаний провести оплату за товар в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 30 календарних днів з дня поставки.

Як убачається зі змісту наданих у справу видаткових накладних, поставка товару на користь відповідача була здійснена у період з 02.02.2017 по 04.03.2017, строк оплати товару відповідно настав з 02.03.2017 по 04.04.2017.

На час звернення Позивача з даним позовом до суду, Відповідач оплату вартості прийнятого товару не здійснив, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 4 698 000,00 грн., що підтверджувалося угодою про взаєморозрахунки (том 1, а.с.199) та не заперечувалося відповідачем.

15.03.2017 між ТОВ «Юнипак КС» (клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Грінем» - фактор (надалі третя-особа-2) було укладено договір факторингу №Ф15/03/2-17-01-Ф, згідно умов якого фактор зобов'язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до ТОВ «АТБ-Маркет» за договором №77311 від 01.04.2016, з усіма додатковими угодами та додатками до нього, на загальну суму права вимоги, що становить 4 698 000,00 грн.

Відповідно до п. 2.1. Договору факторингу право вимоги за основним договором, що передається, вважається переданим та наступає з моменту підписання цього договору.

Згідно п. 3.1. Договору, Фактор зобов'язується передати в розпорядження клієнта грошові кошти в розмірі 4 698 000,00 грн. без ПДВ, яка сплачується шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок клієнта в установленому графіком розрахунків розмірі та строк з обов'язковим послідуючим зарахуванням боржником грошових коштів на рахунок нового кредитора у встановленому графіком розрахунків розмірі та строк.

В пункті 3.4. Договору сторони встановили, що винагорода фактора за надання послуг факторингу за цим договором складає 10 000,00 грн. та підлягає сплаті клієнтом на користь фактора протягом шістдесяти банківських днів з моменту укладення цього договору.

За змістом умов п. 2.4. Договору факторингу, після підписання сторонами цього договору, клієнт зобов'язаний надіслати боржнику письмове повідомлення про відступлення права вимоги за основним договором, але не пізніше 15.05.2017.

Договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором (п. 8.1. Договору). Згідно п. 8.3. Договору Фактор має право на наступне відступлення прав грошової вимоги за основним договором, третім особам без погодження з Боржником або іншими особами з моменту укладання цього договору.

Сторонами договору факторингу було складено та підписано акт від 15.03.2017 приймання-передачі документів, згідно якого клієнт передав, а фактор прийняв права вимоги за договором №77311 від 01.04.2016 та оригінали документів, що підтверджують право вимоги клієнта до ТОВ «АТБ-Маркет».

15.05.2017 між ТОВ «Фінансова компанія «Грінем» (первісний кредитор) та ТОВ «Беседер Групп» - новий кредитор (надалі позивач) було укладено договір № ВП 1505 про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за договором строком дії до виконання сторонами своїх зобов'язань (п. 10.1. договору).

Згідно умов даного договору, первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору своє право вимоги за договором №77311 від 01.04.2016, укладеним між ТОВ «Юнипак КС» та ТОВ «АТБ-Маркет», з усіма додатковими угодами та додатками до нього, а саме, на загальну суму права вимоги, що становить 4698000,00 грн., а новий кредитор набуває право вимоги та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги ціну договору у порядку та строки встановлені цим Договором. Новий кредитор одержує право (замість первісного кредитора) вимагати від боржника належного виконання всіх зобов'язань за основним договором на суму, що зазначена в цьому пункті даного договору з моменту укладення цього договору (п. 2.1, 2.2. Договору).

Відповідно до п. 3.1.6 Договору відступлення, первісний кредитор зобов'язується протягом 5 робочих днів з моменту переходу до нового кредитора права вимоги надіслати боржнику, права вимоги до якого відступлені новому кредитору, письмові повідомлення про відступлення новому кредитору права вимоги. Підтвердженням належного повідомлення боржника про відступлення первісним кредитором права вимоги новому кредитору є докази його відправлення боржнику.

Ціна договору складає 51074 грн. (п. 4.1 Договору).

За актом приймання-передачі від 15.05.2017 ТОВ «Фінансова компанія «Грінем» передало ТОВ «Беседер Групп» документи на підтвердження права вимоги до ТОВ «АТБ-Маркет» (том 1, а.с. 215). В рахунок виконання умов цього договору 16.05.2017 ОСОБА_3 сплатив 51 074 грн., про що позивачем надано копію квитанції (том 1, а.с. 224).

Третя особа-2 направила відповідачу повідомлення від 15.05.2017 про відступлення права вимоги, що підтверджується фіскальним чеком від 18.05.2017. В свою чергу, позивач направив відповідачу вимогу від 18.05.2017 про сплату заборгованості за договором із посиланням на відступлення права вимоги, у якій перелічені додатки, включаючи договір факторингу, договір про відступлення права вимоги, видаткові накладні, тощо.

Вказані повідомлення були отримані Відповідачем 22.05.2017, що підтверджено останнім у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях від 05.10.2017.

Крім того, ТОВ "Юнипак КС" на адресу Відповідача було направлено повідомлення про відступлення права вимоги, датоване 12.05.2017, яке одержано останнім 19.06.2017 (том 2 а.с.68, 69, 72, том 3 а.с. 3).

Відповідач зобов'язання на користь нового кредитора не виконав, посилаючись на невизначеність кредитора, в зв'язку із чим, новий кредитор (позивач) звернувся з даним позовом до суду та вимагає стягнення суми заборгованості 4 698 000,00 грн. в примусовому порядку.

Як убачається з матеріалів справи, між Відповідачем та Третьою особою-1 склалися правовідносини з постачання товару. Згідно ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки другій стороні - покупцеві товар, а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 512 Цивільного кодексу України встановлено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов'язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 Цивільного кодексу України).

Як вище встановлено судом, та підтверджується матеріалами справи, внаслідок укладення низки правочинів, зокрема, договору факторингу №Ф15/03/2-17-01-Ф від 15.03.2017 та договору № ВП 1505 про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за договором від 15.05.2017 року, Позивач набув право вимоги за договором №77311 від 01.04.2016 щодо стягнення з ТОВ «АТБ-Маркет» заборгованості в розмірі 4 698 000,00 грн., в зв'язку із чим, суд вважає заявлені позивачем вимоги обґрунтованими.

Аргументи Відповідача з посиланням на фіктивність договору факторингу, що ґрунтуються на відсутності фінансування і оплати з боку фактора на користь клієнта, визнані безпідставними під час попереднього розгляду даної справи, з чим погодився Верховний Суд в п. 34 постанови від 13.03.2018 року, тому не оцінюються судом під час нового розгляду справи.

Щодо заперечень Відповідача з посиланням на невідповідність вимогам закону правочину, на підставі якого відбулося наступне відступлення фактором права вимоги до боржника, зокрема, договору ВП 1505 від 15.05.2017 року, за яким Третя особа-2 відступила права вимоги по договору № 77311 від 01.04.2016 року на користь Позивача, слід зауважити наступне.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 1083 ЦК України, наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Умовами п. 8.3. договору факторингу № Ф15/03/2017-01-Ф від 15.03.2017 передбачено, право фактора на наступне відступлення права грошової вимоги за основним договором третім особам без погодження з боржником або з іншими особами з моменту укладання цього договору, що відповідно узгоджується з наведеними вище положеннями ч. 1 ст. 1083 ЦК України.

Водночас, частиною 2 статті 1083 ЦК України встановлено, що якщо договором факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, воно здійснюється відповідно до положень цієї глави.

Тобто, правочин, за яким відбувається наступне відступлення фактором права вимоги до боржника, має відповідати правовій конструкції саме договору факторингу, яка визначена відповідно до положень Глави 73 ЦК України - «Факторинг».

Як убачається з матеріалів справи, договір № ВП 1505 від 15.05.2017 року, за яким відбулося наступне відступлення фактором права вимоги по договору № 77311 від 01.04.2016 року на користь Позивача, не відповідає спеціальним вимогам до даного виду правочинів, ані за його предметом (ст. 1078 ЦК України), а ні суб'єктним складом (ст. 1079 ЦК України), а отже, зміст зазначеного правочину суперечить вимогам ч. 2 ст. 1083 ЦК України, що є підставою визнання його недійсним за правилами ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України.

Водночас, враховуючи приписи ч. 2, 3 ст. 215 ЦК України, зважаючи на те, що законом не встановлено нікчемність правочину про відступлення права грошової вимоги, який укладено з без додержання вимог ч. 2 ст. 1083 ЦК України, такий правочин є оспорюваним, та відповідно являється правомірним до моменту визнання його недійсним в судовому порядку (ст. 204 ЦК України).

Доказів підтвердження визнання недійсним в судовому порядку договору № ВП 1505 від 15.05.2017 року, суду не надано, при цьому, виходячи із приписів чинного процесуального закону, суд позбавлений права на визнання такого правочину недійсним з власної ініціативи.

Таким чином, незважаючи на наявність підстав для визнання недійсним договору № ВП 1505 від 15.05.2017 року, на час вирішення даного спору в суді, зазначений правочин залишається правомірним й таким, що створює передбачені ним юридичні наслідки у вигляді набуття Позивачем права вимоги по договору № 77311 від 01.04.2016 року.

З урахуванням вищенаведеного, за умов відсутності в матеріалах справи доказів в підтвердження виконанням Відповідачем своїх зобов'язань зі сплати заборгованості в сумі 4 698 000,00 грн. на користь належного Позивача у справі, заявлені вимоги слід визнати такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

При цьому, зважаючи на встановлені у справі обставини щодо повідомлення Відповідача 22.05.2017 року про заміну кредитора у зобов'язанні, сплата боржником 24.07.2017 боргу у сумі 4 346 996,43 грн. на користь ТОВ "Юнипак КС", є виконанням на користь неналежного кредитора, що відповідно виключає підстави припинення відповідної частини зобов'язання.

У зв'язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, за результатами нового розгляду даної справи питання про поворот виконання судом не вирішується

Враховуючи приписи п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору в повному обсязі покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 77-79, 86, 129, 233, 236-241, 326, 331 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-Маркет» (52005, смт. Слобожанське Дніпровського району Дніпропетровської області, вул. Василя Сухомлинського, 76, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Беседер Групп» (49000, м. Дніпро, вул. Героїв Крут,17, ) заборгованість в розмірі 4 698 000,00грн., витрати зі сплати судового збору в розмірі 70 470,00 грн.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 18.10.2018

Суддя О.В. Ліпинський