ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" жовтня 2018 р.м. ХарківСправа № 922/2016/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жигалкіна І.П.

при секретарі судового засідання Кісельовій С.М.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-Хоз-11", м. Харків
до Фізичної особи-підприємця Глуходід Тетяни Вікторівни, м. Харків
про зобов'язання передати павільйон
за участю представників:

позивача - Крючко О.В. (довіреність б/н від 20.07.2018 р.);

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Альфа-Хоз-11" 23.07.2018 р. звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить зобов'язати відповідача, Фізичну особу-підприємця Глуходід Тетяну Вікторівну звільнити та передати Товариству з обмеженою відповідальністю "Альфа-Хоз-11" павільйон (код об'єкта оренди - А-025-21-0241) загальною площею 13,4 кв.м., розташований у м. Харкові на роздрібному торгівельному майданчику Торгівельного центру "Барабашово" за актом прийому-передачі.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26.07.2018 р. позовну заяву ТОВ "Альфа-Хоз-11" до ФОП Глуходід Тетяни Вікторівни було залишено без руху у зв'язку з тим, що Позивач не надав суду доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

07.08.2018 р. до суду звернувся Позивач з супровідним листом та надав до нього копії документів, що підтверджують відправлення Відповідачу копії позовної заяви і доданих до неї документів та засвідчені належним чином копії документів, доданих до позовної заяви.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 09.08.2018 р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження; почато у справі підготовче провадження та призначено його на 30.08.2018 р. о 11:20. Ухвалою суду від 30.08.2018 р. розгляд підготовчого засідання відкладено на 13.09.2018 р. о 12:20. Ухвалою суду від 13.09.2018 р. було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 20.09.2018 р. о 12:40.

У судовому засіданні, яке відбулося 20.09.2018 р. за участю представника позивача - Крючко О.В., на підставі дов. № б/н від 20.07.2018р., було оголошено перерву на 09 жовтня 2018 року на 10:20.

20 вересня 2018 року до канцелярій суду було надано заяву (вх. №27454) від Громадської організації "Сила - в єдності" щодо вступу останнього у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог.

Повноважний представник Позивача в судовому засіданні, яке відбулося 09.10.2018 р., позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити.

Стосовно заяви (вх. №27454) Громадської організації "Сила - в єдності" щодо залучення у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, суд вважає за доцільне відмовити у зв'язку з наступним.

Відповідно до норм статті 50 ГПК України, то треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов'язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов'язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.

Про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов'язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі.

Тобто відповідно до даної норми, заявником порушено порядок подання заяви, оскільки її подано на стадії розгляду справи по суті, а ні до закінчення підготовчого провадження у справі, а також ГО "Сила - в єдності" при зверненні з заявою про вступ у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача не довела, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов'язки осіб, які не є стороною у справі.

Повноважний представник Відповідача в судове засідання не з'явився. Ухвали суду, що направлялись до Відповідача, були вручені належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, які повернулись до суду.

Статтею 202 ГПК України визначені наслідки неявки в судове засідання учасника справи, де частиною 1 даної статті передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У ч. 3 ст. 202 ГПК України встановлено - якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з'явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з'явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов'язковою.

Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

ТОВ "Альфа-Хоз-11" на праві оренди на підставі Договору оренди майна від 27.10.2017, укладеного з ТОВ "Харківська роздрібна компанія" належить павільйон (код об'єкта майна А- 025-21-0241).

Право суборенди на вказаний павільйон належало Відповідачу на підставі договору оренди № 2152/н від 28.04.2012.

Позивач зазначає, що права орендодавця за вказаним договором перейшли Позивачеві 01.12.2017 відповідно до договору про зміну сторони від 23.10.2017, укладеного з ТОВ "Орбіта Барабашово-4".

Позивач стверджує, що 31.05.2018 між Позивачем та Відповідачем укладено додаткову угоду до договору оренди № 2152/н від 28.04.2012, в якій строк дії договору оренди встановлено з 01.06.2018 по 30.06.2018 включно.

Позивач своїм листом від 27.06.2018 № 423/210 повідомив Відповідача про закінчення строку дії договору 30.06.2018 та не продовження його дії на новий період. Також, у листі зазначалося, що відповідно до вимог п. 1.5. договору та ч. 1 ст. 758 ЦК України, відповідач зобов'язаний повернути об'єкт оренди Орендодавцю за актом прийому-передачі 30.06.2018

Відповідач відповідно до вимог ч. 2 ст. 777 ЦК України не скористався переважним правом на укладення договору оренди на новий строк, тобто

завчасно - до спливу строку договору не повідомив про Орендодавця (Позивача).

По закінченню строку дії договору Позивач не виконав зобов'язання, прийняті на себе по договору та не повернув Позивачеві павільйон у строк до 30.06.2018.

13.07.2018 Позивач звернувся з листом № 444/210 до Відповідача про порушення умов договору стосовно не повернення Об'єкту оренди у зв'язку з закінченням строку дії договору та повторною вимогою негайно звільнити та повернути об'єкт оренди позивачу.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЦК України, майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників регулюються цивільним законодавством.

На підставі п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно статті 761 ЦК України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків. На підставі ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами

У відповідності до ч. 1 ст. 763 ЦК України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.

На підставі п. 2 ст. 291 ГК України договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 777 ЦК України Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов'язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму. Позивач до спливу строку договору найму не заявляв про свій намір скористуватися своїм правом на укладення договору найму на новий строк, отже, і не скористався їм (своїм правом).

Статтею 14 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 6 ст. 283 ГК України передбачено, що до відносин оренди застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору оренди найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані в якому вона одержана, з урахуванням нормального зносу.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов'язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов'язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов'язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З урахуванням зазначеного, Позивач стверджує, що неповернення Відповідачем орендованого за договором оренди № 21572/н від 28.04.2012 павільйону у строк 30.06.2018 є порушенням відповідачем вимог ч. 1 ст. 785 ЦК України і умов договору.

Позивач зазначає, що відповідач зазначених вимог закону не виконав та продовжує протиправне володіння неналежним йому майном.

У підтвердження своєї позиції позивачем до суду надано копію договору оренди майна від 27.10.2017 № б/н, укладеним між ТОВ "Харківська Роздрібна Компанія" та ТОВ "Альфа-Хоз-11", копію договору оренди від 28.04.20212 № 21572, укладеним з Відповідачем, копію договору про заміну сторони від 23.10.2017, укладеним між ТОВ "Орбіта Барабашово-4" та ТОВ "Альфа-Хоз-11".

Також позивачем до суду надано додаткову угоду від 31.05.2018 до договору оренди від 28.04.2012 № 21572, укладеного між ТОВ "Альфа-Хоз-11" та ФО-П Глуходід Т.В., копії листів ТОВ "Альфа-Хоз-11" від 27.06.2018 № 432/210 з поштовими доказами їх направлення на адресу відповідача та заяву Глуходід Т.В. від 12.07.2018.

Надаючи правову кваліфікацію обставинам справи суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 179 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки.

Статтею 181 ЦК України встановлено, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Режим нерухомої речі може бути поширений законом на повітряні та морські судна, судна внутрішнього плавання, космічні об'єкти, а також інші речі, права на які підлягають державній реєстрації.

На підставі ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Статтею 190 ЦК України встановлено, що майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно є офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За договором оренди у користування передається індивідуально визначене майно.

Передача майна в оренду може бути оформлена актом приймання-передачі. В акті зазначаються: дата складання, номер і дата договору оренди, відповідно до якого здійснюється приймання-передача об'єкта, характеристика технічного стану майна, підписи сторін.

Предметом договору оренди є речі, визначені індивідуальними ознаками, що відрізняють їх з-поміж інших однорідних речей, та такі, що є неспоживчими, тобто такими, що призначені для неодноразового використання та зберігають свій первісний вигляд протягом тривалого часу.

Позивачем до матеріалів справи не надано правовстановлюючих документів щодо майна яке входить до предмета спору та відносно якого треба вчинити відповідні дії.

Позивачем, також, не надано будь-яких документів які засвідчують статус нерухомого майна або статус тимчасових споруд, або малих архітектурних форм відповідного майна яке входить до предмета спору та відносно якого треба вчинити дії.

Внаслідок викладеного, суд критично оцінює можливість порушення прав Позивача за виниклими правовідносинами

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об'єктивного з'ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Вищенаведене зобов'язує суд у кожному конкретному випадку оцінювати наявні докази в їх сукупності, з урахуванням повноти встановлення всіх обставин справи, які необхідні для правильного вирішення спору.

Проте, матеріали справи не містять та сторонами до суду не надано доказів підтвердження державної реєстрації права власності на спірний павільйон (код об'єкта майна А-025-21-0241) та у матеріалах справи відсутні будь-які правовстановлюючі документи на зазначений об'єкт оренди.

Згідно статті 761 ЦК України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права.

За таких підстав суд приходить до висновку про відсутність у Позивача прав на спірний об'єкт оренди, а відтак і про відсутність порушення таких прав.

У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. Враховуючи те, що суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог позивача, а тим самим встановивши відсутність порушеного права, на захист якого позивачем спрямовано даний позов, відсутні підстави для його задоволення.

Отже, підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що в позовні слід відмовити, оскільки він не підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 12, 13, 73, 74, 76-79, 91, 129, 232, 233, 236 - 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові повністю.

Повне рішення складено 19.10.2018 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Суддя І.П. Жигалкін