РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.09.2018Справа № 910/8118/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма «Обрій»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейдтехсервіс»

про часткове розірвання договору купівлі-продажу № 60/11 від 09.11.2017 та

стягнення 75.000,00 грн.

суддя Сівакова В.В.

секретар судового засідання Кимлик Ю.В.

За участю представників сторін:

від позивача Кравченко В.З., довіреність № 846 від 21.06.2018

Макарін О.В., довіреність № 386 від 15.06.2018

від відповідача Хаврошин М.С., довіреність № б/н від 03.09.2018

СУТЬ СПОРУ:

21.06.2018 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма «Обрій» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейдтехсервіс» про розірвання договору купівлі-продажу № 60/11 від 09.11.2017 в частині та стягнення 75.000,00 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між сторонами укладено договір купівлі-продажу № 53/10 від 31.10.2017, відповідно до якого позивачу поставлено трактор «Беларус 321» 2017 року випуску. Згідно до укладеного між сторонами договору купівлі-продажу № 60/11 від 09.11.2017 позивачу також поставлено обладнання, яким повинен агрегатуватися вказаний трактор, а саме: обладнання робоче навантажувача ПО4-0000010М, обладнання бульдозерне ИУЦЛ 30.00.000 з гідроповоротом з РВД, вили силосні. Розрахунок за вказаними договорами позивачем здійснено у повному обсязі в розмірі 272.000,00 грн. та 99.000,00 грн. Листом № 08-01/12 від 08.12.2017, відповідач запевнив позивача, що зазначені трактор та обладнання агрегатуються між собою. Проте 18.01.2018 позивачем було встановлено, що обладнання робоче навантажувача ПО4-0000010М та вили силосні не сумісні та не агрегатуються з трактором «Беларус 321». Позивачем електронною поштою направлено лист відповідачу, яким проінформовано про виявлені приховані недоліки в поставленому товарі з проханням усунути недоліки. 27.03.2018 позивач звернувся до відповідача з вимогою повернути кошти за поставлене з недоліками обладнання та забрати зазначене обладнання, на який відповідачем відповіді не надано. 18.03.2018 та 27.03.2018 позивачем було направлено на електронну та юридичну адреси відповідача претензію з вимогою у строк до 01.05.2018 повернути позивачу на підставі ч. 5 ст. 268 Господарського кодексу України кошти у розмірі 75.000,00 грн. Вимоги за вказаною претензією відповідачем відхилено та не визнано підстав для застосування вищевказаної норми. Листом ВАТ «Мінський тракторний завод» № 915-201/49-790 від 18.05.2018 та висновком експерта № 9072 від 12.06.2018 підтверджується неможливість встановлення обладнання робочого навантажувача П04-0000010М та вил силосних на трактор «Беларус 321». Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з вимогами розірвати договір купівлі-продажу № 60/11 від 09.11.2017 в частині постачання обладнання робочого навантажувача ПО4-0000010М на суму 55.000,00 грн. та вил силосних на суму 20.000,00 грн., зобов'язання відповідача забрати цей товар у позивача власними силами та за власний кошт; та стягнути 75.000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/8118/18 від 27.06.2018 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено п'ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання відповідних документів.

17.07.2018 позивачем усунено недоліки позовної заяви шляхом подання до суду відповідних документів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.07.2018 відкрито провадження у справі № 910/8118/18 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 11.09.2018.

Даною ухвалою суду зобов'язано відповідача протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати суду відзив на позов в порядку ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 24.07.2018 було направлено відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за № 406 за адресою, що зазначена в позовній заяві, а саме: 01601, м. Київ, Печерський узвіз, 5, каб. 109, яка згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 27.06.2018 є місцезнаходженням відповідача.

Відповідач ухвалу суду від 24.07.2018, надіслану за вказаною вище адресою, отримав 26.07.2018, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення за № 406, а отже відповідач мав подати відзив до 10.08.2018 включно.

13.08.2018 до суду надійшов відзив відповідача (поданий до відправлення до поштового відділення зв'язку 10.08.2018), відповідно до якого відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує посилаючись на те, що договір купівлі-продажу № 60 /11 від 09.11.2017 не містить положень, які встановлювали вимогу, що обладнання робочого навантажувача ПО4-0000010М та вила силосні мають бути конструктивно сумісними для агрегатування з трактором «Беларус 321». Договір купівлі-продажу № 53/10 від 31.10.2017, на виконання якого відповідачем було поставлено вказаний в позовній заяві трактор «Беларус 321», також не містить жодних умов чи зобов'язань позивача щодо поставки обладнання робочого навантажувача ПО4-0000010М та вила силосні для їх агрегатування з вказаним трактором. Лист ТОВ «Трейдтехсервіс» № 08-01/12 від 08.12.2017, на який позивач посилається в якості обґрунтування своїх вимог, був направлений позивачу виключно в рамках договору купівлі-продажу № 53/10 від 31.10.2017, стосується виключно строків поставки трактора «Беларус 321», не містить жодних відомостей про обладнання робочого навантажувача ПО4-0000010М та вила силосні чи посилань на договір купівлі-продажу № 60/11 від 09.11.2017. Отже, вказаний лист не має жодного відношення до договору купівлі-продажу № 60/11 від 09.11.2017, не є і не може бути додатковою угодою до вказаного договору, як це стверджує позивач. Звертає увагу суду, що твердження позивача про те, що неможливість агрегатування вказаного обладнання з трактором «Беларус 321» є прихованими недоліками абсолютно не узгоджується з нормами чинного законодавства. Прихованими недоліками товару є недоліки які не можна було виявити при його прийманні, зокрема, наприклад, тріщини в трудно доступних місцях конструкції товару, розташування кріплень в інших місцях, ніж це передбачено конструкторською документацію, невідповідність геометричних розмірів конструкторській документації і технічним умовам, тощо. Поставлені позивачу обладнання робочого навантажувача П04-0000010М та вила силосні повністю відповідають вимогам відповідних технічних умов заводів виробників вказаного обладнання, що підтверджується самим позивачем в позовній заяві та доданими до неї висновками експертиз. Таким чином відсутні підстави для тверджень про те, що обладнання робочого навантажувача ПО4-0000010М та вила силосні містять приховані недоліки, поставлене обладнання відповідає положенням технічним умов, а відповідно, відсутні підстави для розірвання договору купівлі-продажу № 60/11 від 09.11.2017 в частині постачання обладнання робочого навантажувача ПО4-0000010М на суму 55.000,00 грн. та вил силосних на суму 20.000,00 грн., а відтак - і підстав для стягнення з відповідача їх вартості.

20.08.2018 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій позивач зазначає, що ніяких інших договорів окрім договору купівлі-продажу № 53/10 від 23.10.2017 та договору купівлі-продажу № 60/11 від 09.11.2017 позивач з відповідачем не укладав і ніякого іншого товару крім трактора «Беларус 321» 2017 року випуску, заводський № НОМЕР_2, двигун № НОМЕР_1, та обладнання робочого навантажувача ПО4-0000010М, обладнання бульдозерного ИУЦЛ 30.00.000 з гідроповоротом з РВД, вил силосних відповідач позивачу за вказаними договорами не поставляв, отже у листі № 08-01/12 від 08.12.2017 йдеться саме про поставлений трактор і обладнання. Вважає, що лист № 08-01/12 від 08.12.2017 є додатковою угодою до договору № 53/10 від 31.10.2017 та договору № 60/11 від 09.11.2017. Додатковим доказом того, що відповідач був повідомлений про те, що поставлене за договором № 60/11 від 09.11.2017 обладнання повинне агрегуватись з трактором поставленим за договором № 53/10 від 31.10.2017 слугує той факт, що частина з поставленого обладнання дійсно агрегується в вказаним трактором і наразі успішно експлуатується на цьому тракторі. Згідно з п. 9 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю № П-7 прихованими недоліками визнаються такі недоліки, що не могли бути виявлені при звичайній для даного виду продукції перевірці і виявлені лише в процесі обробки, підготовки до монтажу, в процесу монтажу, випробування, використання і зберігання продукції. Конструктивна несумісність обладнання та вил силосних з трактором позивачем була виявлена саме в процесі монтажу.

В судовому засіданні 11.09.2018 сторонами відповідно до ч. 6 ст. 183 Господарського процесуального кодексу України подано спільну заяву про можливість розгляду справи по суті у цей же день після закінчення підготовчого засідання.

В підготовчому засіданні 11.09.2018 судом постановлено ухвалу на місці, не виходячи до нарадчої кімнати, у відповідності до ст.ст. 182, 186 Господарського процесуального кодексу України про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду.

Позивач в судовому засіданні 11.09.2018 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судовому засіданні 11.09.2018 проти задоволення позовних вимог заперечував повністю.

В судовому засіданні 11.09.2018 судом постановлено ухвалу на місці, не виходячи до нарадчої кімнати, у відповідності до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України про оголошення перерви в судовому засіданні на 18.09.2018.

В судовому засіданні 18.09.2018, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача і відповідача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

31.10.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Трейдтехсервіс» (далі - постачальник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Обрій» (далі - покупець, позивач) укладено договір купівлі-продажу № 53/10 (далі - договір № 53/10).

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов'язується передати у власність покупця товар в асортименті, кількості та за ціною, вказаними в заяві та погодженої сторонами за допомогою факсимільного, електронного зв'язку або усно. Підтвердженням факту узгодження сторонами найменування, асортименту, кількості, ціни товару є прийняття покупцем товару за видатковою накладною та за актом приймання-передачі, які після їх підписання сторонами мають юридичну силу специфікації, в розумінні ст. 266 господарського кодексу України.

Згідно специфікації, що є додатком № 1 до договору № 53/10 товаром є трактор «Беларус 321» у кількості - 1 шт., вартістю 272.000,00 грн.

Відповідно до п. 2.1 договору № 53/10 загальна сума договору складає 272.000,00 грн.

Згідно з п. 2.2 договору № 53/10 покупець повинен здійснити оплату вартості товару у термін до 07.11.2017.

Відповідачем 31.10.2017 виставлено позивачу рахунок на оплату трактору «Беларус 321» за договором № 53/10 в сумі 272.000,00 грн.

Згідно платіжного доручення № 3497 від 09.11.2017 позивач перерахував відповідачу кошти за трактор «Беларус 321» в розмірі 272.000,00 грн.

Пунктом 3.3 договору № 53/10 визначено, що поставка товару здійснюється на умовах «франко-склад Продавця» за адресою: Україна, 08132, Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Київська, 8А, про що складається акт приймання-передачі, що є невід'ємною частиною даного договору.

Відповідно до п. 3.5 договору № 53/10 поставка товару здійснюється в строк до 05.12.2017 після оплати покупцем повної вартості товару у відповідності до умов цього договору.

Згідно акту приймання-передачі товару від 29.12.2017 до договору № 53/10 та видаткової накладної № 95 від 29.12.2017 відповідач передав, а позивач прийняв трактор «Беларус 321», 2017 року виробу, заводський номер НОМЕР_2, номер двигуна НОМЕР_1.

09.11.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Трейдтехсервіс» (далі - постачальник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Обрій» (далі - покупець, позивач) укладено договір купівлі-продажу № 60/11 (далі - договір № 60/11).

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов'язується передати у власність покупця товар в асортименті, кількості та за ціною, вказаними в заяві та погодженої сторонами за допомогою факсимільного, електронного зв'язку або усно. Підтвердженням факту узгодження сторонами найменування, асортименту, кількості, ціни товару є прийняття покупцем товару за видатковою накладною та за актом приймання-передачі, які після їх підписання сторонами мають юридичну силу специфікації, в розумінні ст. 266 господарського кодексу України.

Згідно специфікації, що є додатком № 1 до договору № 60/11 товаром є:

- обладнання робоче навантажувача ПО4-0000010М - 1 шт.,

- обладнання бульдозерне ИУЦЛ 30.00.000, з гідро поворотом з РВД - 1 шт.,

- вила силосна - 1 шт., загальною вартістю 99.000,00 грн.

Відповідно до п. 2.1 договору № 60/11 загальна сума договору складає 99.000,00 грн.

Згідно з п. 2.2 договору № 60/11 покупець повинен здійснити оплату вартості товару у термін до 11.11.2017.

Відповідачем 09.11.2017 виставлено позивачу рахунок на оплату обладнання за договором № 60/11 в сумі 99.000,00 грн.

Згідно платіжного доручення № 3501 від 09.11.2017 позивач перерахував відповідачу кошти за обладнання в розмірі 99.000,00 грн.

Пунктом 3.3 договору № 60/11 визначено, що поставка товару здійснюється на умовах «франко-склад Продавця» за адресою: Україна, 08132, Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Київська, 8А, про що складається акт приймання-передачі, що є невід'ємною частиною даного договору.

Відповідно до п. 3.5 договору № 60/11 поставка товару здійснюється в строк до 05.12.2017 після оплати покупцем повної вартості товару у відповідності до умов цього договору.

Згідно акту приймання-передачі товару від 29.12.2017 до договору № 60/11 та видаткової накладної № 96 від 29.12.2017 відповідач передав, а позивач прийняв: обладнання робоче навантажувача ПО4-0000010М - 1 шт., обладнання бульдозерне ИУЦЛ 30.00.000, з гідро поворотом з РВД - 1 шт., вила силосна - 1 шт.

Позивач зазначає, що при спробі агрегувати трактор «Беларус 321» обладнанням робочим навантажувача ПО4-0000010М та вилами силосними було встановлено, що вказаний трактор агретувати вказаним обладнанням робочим навантажувача ПО4-0000010М неможливо через їх конструктивну несумісність, а вила силосні не агрегуються з обладнанням робочим навантажувача ПО4-0000010М через несумісність кріплень. Дана обставина розцінена позивачем як виявлення недоліків в поставленому відповідачем обладнанні.

Про викладене позивач проінформував відповідача шляхом направлення електронною поштою 18.01.2018 листа № 38 від 18.01.2018, з проханням усунути недоліки вказаного обладнання. Зазначений лист позивач направив з електронної адреси інженера МТС № 1 ТОВ Агрофірми «Обрій» Птиці М,І. на електронну адресу відповідача , зазначену у розділі 8 договорів № 53/10 та № 60/11.

27.03.2018 позивач звернувся до відповідача з листом через електронну пошту з вимогою повернути кошти за поставлене з недоліками обладнання робоче навантажувача ПО4-0000010М у сумі 55.000,00 грн. та за вила силосні у сумі 20.000,00 грн., а також з вимогою забрати вказане обладнання.

В подальшому позивач звернувся до відповідача з претензією № 240 від 19.04.2018 про повернення коштів сплачених за обладнання робоче навантажувача ПО4-0000010М у сумі 55.000,00 грн. та за вила силосні у сумі 20.000,00 грн., а також з вимогою після повернення коштів забрати вказане обладнання. При цьому позивач керується ч. 5 ст. 268 Господарського кодексу України з посиланням на те, що вказані обладнання та вила силосні є товаром більш низької якості, ніж вимагається технічними умовами на цей вид продукції.

Виявивши неможливість агрегатувати вказаний трактор «Беларус 321» обладнанням робочим навантажувача ПО4-0000010М та вилами силосними, позивач звернувся листом № 284 від 07.05.2018 до підприємства - виробника зазначеного навантажувача - ВАТ «Сморгонський агрегатний завод» Республіки Білорусь, в якому зокрема запитав: чи можливе встановлення вказаного обладнання робочого навантажувача ПО4-0000010М ТУ РБ 101483199.451-2002 на трактор «Беларус 321» 2017 року випуску, який виготовляє підприємство ВАТ «Бобруйський завод тракторних деталей і агрегатів» Республіка Білорусь?

У відповідь ВАТ «Сморгонський агрегатний завод» листом № 120/209 від 10.05.2018 повідомило, що ВАТ «Сморгонський агрегатний завод» виготовляє виріб Обладнання робоче навантажувача ПО4-0000010 відповідно до технічних умов ТУ РБ 101483199.451-2002, згідно яких базовим шасі для Навантажувача фронтального «Беларус» 320П04 є трактор «БЕЛАРУС-320.3. Інформації про трактор «Беларус 321» і можливість встановлення обладнання робочого навантажувача ПО4-0000010 на цей трактор ВАТ «Сморгонський агрегатний завод» не має. Радив звернутись до розробника конструкторської документації - УКЭР-1 ВАТ «Мінський тракторний завод»

В подальшому на запит позивача № 301 від 11.05.2018 ВАТ «Мінський тракторний завод» листом № 915-201/49-790 від 18.05.2018 повідомив, що встановлення навантажувача ПО4-0000010 (ТУ РБ 101483199.451-2002) на трактор «Беларус 321» неможливе, оскільки вказаний трактор має вузькі мости для забезпечення колії 1000/1160мм., що не дозволяє встановити обв'язувальну раму навантажувача. Виходячи з умов безпеки на трактор «Беларус 321», що має вузьку колію встановлення навантажувача не передбачене.

Відповідач у відповіді № 21/05-18 від 21.05.2018 відхилив претензію № 240 від 19.04.2018, оскільки вважає викладені в ній вимоги безпідставними та необґрунтованими. При цьому цінуючи співпрацю з позивачем відповідач повідомив про готовність укласти з позивачем договір, предметом якого буде викуп зазначених в претензії обладнання робочого навантажувача ПО4-0000010М за ціною 55.000,00 грн. та вил силосних за ціною 20.000,00 грн. за умови збереження ними належного товарного виду та за умови їх доставки на склад відповідача.

Відповідно до висновку судового експерта Незалежного інституту судових експертиз Ласковського В.Г. за результатами проведення автотехнічного дослідження (інженерно - технічної експертизи) № 9072 від 12.06.2018 встановлено факт неможливості встановлення обладнання робочого навантажувача ПО4-0000010М ТУ РБ 101483199.451-2002 та вил силосних на трактор (Беларус 321)» 2017 року випуску, заводський № НОМЕР_2, двигун № НОМЕР_1 підтверджуються геометричними замірами так і поясненнями в.о. директора ВАТ «Сморгонский агрегатный завод» ОСОБА_5 та Генерального конструктора ВАТ «Мінський тракторний завод» ОСОБА_6 Перелаштування на трактор «Беларус 321» обладнання робочого навантажувача П04-0000010М ТУ РБ 101483199.451-2002 та вил силосних призначених для використання на тракторі «Беларус 320» не має логічного сенсу та перечить вимогам безпеки праці (докладніше в дослідницький частині).

Спір виник внаслідок того, що недолік обладнання робочого навантажувача ПО4-0000010М та вил силосних, який полягає у неможливості їх встановлення на трактор «Беларус 321» усунути неможливо, тому позивач вважає, що є підстави для розірвання договору № 60/11 на підставі ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України та вимагати повернення сплачених за договором коштів за обладнання та вил силосних на підставі п. 1 ч. 2 ст. 678 Цивільного кодексу України.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Умови договорів № 53/10 та № 60/11 не містять положень, з яких би вбачалось, що товар за цими договорами має бути конструктивно сумісним для агрегування, а саме що обладнання робочого навантажувача ПО4-0000010М має бути конструктивно сумісним з трактором «Беларус 321», а вили силосні мати сумісні кріплення для агрегування з обладнанням робочим навантажувача ПО4-0000010М.

В матеріалах справи наявний лист відповідача № 08-01/12 від 08.12.2017, в якому повідомляється, що у зв'язку з відсутністю двигунів, підприємство-виробник не змогло вчасно виконати свої зобов'язання перед відповідачем, що відповідно не дало змоги відповідачу поставити позивачу товар за договором № 53/10 в обумовлений строк. Повідомлялось що станом на 08.12.2017 підприємство-виробник має в наявності усі комплектуючі, процес виробництва знаходиться в стадії завершення, тому поставка товару згідно договору № 53/10 буде здійснена у строк до 15.12.2017. Також зазначено, що навісне обладнання, яким буде комплектуватись вказаний трактор є в наявності, знаходиться у відповідача на складі та буде поставлений разом з трактором.

Позивач вважає, що даний лист відповідно до ст.ст. 207, 208 Цивільного кодексу України є додатковою угодою до договорів № 53/10 та № 60/11 згідно якої відповідач зобов'язується поставити позивачу товар в інший строк, а також встановлено істотну умову що обладнання має агрегуватись з трактором.

Судом не приймаються до уваги такі твердження позивача, оскільки

Відповідно до ст. 654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Пунктами 6.2 договору № 53/10 та № 60/11 визначено, що будь-які зміни та доповнення до даного договору оформлюються у формі додаткових угод, що є невід'ємною частиною даного договору й набувають юридичної чинності з моменту підписання такої додаткової угоди уповноваженими представниками обох сторін.

Отже, лист відповідача № 08-01/12 від 08.12.2017 не є додатковою угодою до договорів № 53/10 та № 60/11 у № 53/10.

Відповідно до ч. 2 ст. 673 Цивільного кодексу України у разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.

Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети.

Позивач зазначає, що відповідач був повідомлений про те, що трактор, який є предметом договору № 53/10, має агрегуватись з обладнанням, що є предметом договору № 63/11, проте жодних доказів в підтвердження цього не надав.

Слід відзначити, що лист відповідача № 08-01/12 від 08.12.2017 не містить відомостей, що саме обладнання робочого навантажувача ПО4-0000010М та вил силосних, які є предметом договору № 60/11 агрегуються з трактором «Беларус 321» або посилань на цей договір.

Більше того, як зазначає сам позивач обладнання бульдозерне ИУЦЛ 30.00.000 з гідроповоротом з РВД агрегується з трактором «Беларус 321» і наразі успішно експлуатується позивачем на цьому тракторі.

Відповідно ч. 1 ст. 673 Цивільного кодексу України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам (ч. 4 ст. 673 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 678 Цивільного кодексу України у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару.

Дана норма встановлює права покупця, що виникають у випадку передачі йому товару, що має істотні порушення вимог щодо якості.

При цьому під істотним порушенням вимог щодо якості розуміється наявність у товарі одного із наступних недоліків: 1) недоліків, які не можна усунути (невиправні недоліки); 2) недоліки, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу (недоліки, усувати які економічно невигідно); 3) недоліки, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення (повторювані недоліки).

Дещо інше визначення істотного недоліку міститься у п. 12 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів». Зокрема, істотним недоліком вважається недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Визначення істотного недоліку міститься також у ст. 1 Закону України «Про захист прав покупців сільськогосподарських машин», відповідно до якої істотний недолік - це недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання машини, роботи, послуги відповідно до їх цільового призначення.

Позивачем не доведено саме істотне порушення умов договору № 60/11 щодо якості поставленого обладнання робочого навантажувача ПО4-0000010М та вил силосних, оскільки та обставина, що вони не є конструктивно сумісними для агрегування між собою та трактором «Беларус 321» не свідчить про їх не якість.

Загальний порядок укладення, зміни і розірвання цивільно-правових договорів врегульовано Главою 53 Цивільного кодексу України. Порядок укладення, зміни і розірвання господарських договорів встановлено Главою 20 Господарського кодексу України

В силу приписів ч. 1 ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно з ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема розірвання договору.

Цивільне законодавство базується на принципі обов'язкового виконання сторонами зобов'язань за договором.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Оцінка порушення умов договору як істотне повинна здійснюватись судом відповідно до критерію, що встановлений абзацом другим ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України, а саме істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Отже, підставою для розірвання договору може бути належним чином доведений факт невиконання відповідачем передбачених договором зобов'язань, що призводить до завдання іншій стороні значної шкоди.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем не було належним чином доведено порушень умов договору № 60/11 та завданої цими порушеннями шкоди, внаслідок яких позивача значною мірою було позбавлено того, на що він розраховував при укладенні договору.

З огляду на викладене, позовні вимоги про розірвання договору № 60/11 від 09.11.2017 в частині постачання обладнання робочого навантажувача ПО4-0000010М на суму 55.000,00 грн. та вил силосних на суму 20.000,00 грн. необґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Вимоги позивача про зобов'язання відповідача забрати товар (обладнання робочого навантажувача ПО4-0000010М та вил силосних) у позивача власними силами та за власний кошт необґрунтовані та задоволенню не підлягають.

За відсутності підтвердження того, що поставлене обладнання та вили є неякісними та за відсутності направленої позивачем відповідачу відмови від договору з вимогою повернути кошти, як це передбачено ч. 2 ст. 678 Цивільного кодексу України, відсутні підстави для задоволення вимог про стягнення з відповідача вартості товару в сумі 75.000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні обставини, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

Зважаючи на вищенаведене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма «Обрій» є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 02.10.2018.

СуддяВ.В. Сівакова