РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.10.2018Справа № 23/217

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю., при секретарі судового засідання Максимець В.О., розглянувши матеріали господарської справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін

за позовом державного підприємства "Торецьквугілля" в інтересах відокремленого

підрозділу "Ремонтно-механічний завод"

до державного підприємства "Укрвуглеторфреструктуризація" в інтересах

відокремленого підрозділу "Горлівська виконавча дирекція з ліквідації шахт"

про стягнення 8 395,17 грн.

за участю представників:

позивача: не з'явились

відповідача: не з'явились

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Дзержинськвугілля" в інтересах відокремленого підрозділу "Ремонтно-механічний завод" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з державного підприємства "Укрвуглеторфреструктуризація" в інтересах відокремленого підрозділу "Горлівська виконавча дирекція з ліквідації шахт" 8 395,17 грн., у тому числі: 7 792, 72 грн. - основного боргу, 200, 07 грн. - пені, 345, 22 грн. - інфляційні втрати та 57, 16 грн. - 3 % річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.04.2010 порушено провадження у справі № 23/217 та призначено її до розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2010 зупинено провадження у справі № 23/217 до закінчення процесу реорганізації державного підприємства "Укрвуглеторфреструктуризація".

Судом з'ясовано, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.07.2010 у справі № 43/183 на підставі статті 1 розділу VII прикінцевих положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" припинено провадження у справі № 43/183 за заявою відкритого акціонерного товариства "Донецькобленерго" () до державного підприємства "З ліквідації збиткових вугледобувних, вуглепереробних та торфодобувних підприємств " Укрвуглеторфреструктуризація" про визнання банкрутом. Припинено дію мораторію на задоволення вимог кредиторів державного підприємства "З ліквідації збиткових вугледобувних, вуглепереробних та торфодобувних підприємств "Укрвуглеторфреструктуризація" та припинено процедуру розпорядження майном державного підприємства "З ліквідації збиткових вугледобувних, вуглепереробних та торфодобувних підприємств " Укрвуглеторфреструктуризація".

15.12.2017 набула чинності нова редакція Господарського процесуального кодексу України, у відповідності до пункту 9 частини першої Перехідних положень якого справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 230 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення. Про поновлення провадження у справі суд постановляє ухвалу.

Зважаючи на вищенаведене, ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.09.2018 поновлено провадження у справі № 23/217. Розгляд справи призначено на 09.10.2018.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 05.10.2018 позивач подав клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Оскільки участь у судовому засіданні є процесуальним правом сторони, суд задовольнив клопотання позивача про розгляд справи без його участі.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 05.10.2018 позивач подав клопотання про зміну назви позивача державного підприємства "Дзержинськвугілля" на державне підприємство "Торецьквугілля". В якості доказів, що підтверджують перейменування позивача позивач долучив копію наказу № 513 від 11.08.2016 про перейменування державного підприємства "Дзержинськвугілля".

У судовому засіданні 09.10.2018 розглянуто подане позивачем клопотання про зміну назву. Ухвалою, постановленою судом, не виходячи до нарадчої кімнати змінено назву позивача з державного підприємства "Дзержинськвугілля" на державне підприємство "Торецьквугілля".

З метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору, суд ухвалою встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов. Однак, відповідач не скористався своїм правом та не подав письмовий відзив на позов.

Відповідно до частини дев'ятої статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідач, в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Ухвала про призначення справи до розгляду була відправлена за адресою відповідача, вказаною у позовній заяві та яка відповідає місцезнаходженню відповідача відповідно до єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, однак повернута на адресу суду з відміткою пошти про неможливість вручення.

Відповідно до частини сьомої статті 120 Господарського процесуального кодексу України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для підготовки до судового засідання, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України, статтями 76 та 79 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд вважає, що ним в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у ній матеріалами, у відповідності до положень статті 165 названого Кодексу за відсутності представника відповідача.

У судовому засіданні 09.10.2018 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Державним підприємством «Дзержинськвугілля» (позивач) та державним підприємством «Укрвуглеторфреструктуризація» (відповідач) 01.01.2009 укладено договори № 76-28/П-09 та № 83-29/П-09 на користування відомчим телефонним зв'язком, відповідно до яких позивач зобов'язався забезпечувати встановлення та підключення кінцевих пристроїв відповідача через абонентську лінію до відомчої телефонної мережі, надати в користування номери телефонів згідно додатків № 2 та послуги відомчого телефонного зв'язку, перераховані в додатках № 1.

Згідно статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно додатків № 1 до договорів від 01.01.2009 вартість послуг за договором № 76 склала 5 643, 36 грн., за договором № 83 вартість послуг склала 9 897, 12.

У зв'язку з введенням нових граничних тарифів на загальнодоступні телекомунікаційні послуги, сторонами у справі, 18.05.2009 укладено додаткові угоди № 2 до договорів, згідно яких вартість послуг зв'язку, що надаються в 2009 році за договором № 83 склала 10 089, 36 грн. за рік, (за місяць - 840, 78 грн.), за договором № 76 з урахуванням доповнення становить 518, 34 грн. за місяць.

Строк дії договорів сторони встановили з 01.01.2009 до 31.12.2009. Якщо за місяць до закінчення терміну дії договорів жодна із сторін не повідомила про припинення, договори вважаються пролонгованими на той же термін та на тих же умовах (пункти 8.1-8.2).

У зв'язку зі зміною банківських реквізитів оператора, сторонами у справі 26.01.2009 укладались додаткові угоди до договорів № 76 та № 83 від 01.01.2009.

За умовами пунктів 4.2 договору відповідач сплачує послуги відомчого телефонного зв'язку за умовами додатку № 1 за попередньою системою оплати на розрахунковий рахунок відповідно суми, вказаної у пред'явленому рахунку.

З матеріалів справи вбачаться, позивач надав відповідачу рахунки-фактури на оплату № 83 від 14.05.2009 на суму 812, 76 грн., № 76 від 14.05.2009 на суму 470, 28 грн., № 76 від 12.06.2009 на суму 540, 05 грн., № 83 від 12.06.2009 на суму 841, 44 грн., № 76 від 15.07.2009 на суму 518, 34 грн., № 83 від 15.07.2009 на суму 828, 78 грн., № 76 від 13.08.2009 на суму 518, 34 грн., № 83 від 13.08.2009 на суму 828, 78 грн., № 76 від 15.09.2009 на суму 518, 34 грн., № 83 від 15.09.2009 на суму 828, 78 грн., № 76 від 13.10.2009 на суму 518, 34 грн., № 83 від 13.10.2009 на суму 828, 78 грн., № 76 від 15.11.2009 на суму 518, 34 грн., № 83 від 15.11.2009 на суму 828, 78 грн., № 83 від 30.11.2009 на суму 313, 54 грн., № 76 від 15.12.2009 на суму 518, 34 грн., № 83 від 30.12.2009 на суму 468, 78 грн., № 83 від 26.01.2010 на суму 660, 00 грн., № 76 від 26.01.2010 на суму 439, 90 грн., № 76 від 10.02.2010 на суму 439, 90 грн., № 83 від 10.02.2010 на суму 660, 00 грн., № 76 від 16.03.2010 на суму 439, 90 грн., № 83 від 16.03.2010 на суму 660, 00 грн.

Згідно пунктів 4.5 договору відповідач для отримання послуг проводить щомісяця до 20 числа оплату їх вартості в розмірі не менше суми послуг, наданих у попередньому розрахунковому періоді, з наступним перерахунком суми (до 10 числа місяця, що настає до розрахункового періоду в разі виникнення перерахунку абонентської плати) виходячи з фактично наданих послуг у розрахунковому періоді.

Втім, відповідач, в порушення умов договорів від 01.01.2009 не розрахувався за надані послуги, у зв'язку з чим виникла заборгованість в розмірі 7 792, 72, грн. за період з вересня 2009 року по березень 2010 року.

Відповідно до частини першої та другої статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

Частина перша статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З матеріалів справи вбачаться, позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогами про сплату заборгованості, які залишилися останнім без відповіді та задоволення.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Оскільки надання послуг зв'язку підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, встановлений строк остаточного розрахунку сплинув, а доказів оплати вартості наданих послуг суду не надано, позовна вимога про стягнення з відповідача 7 792, 72 грн. основного боргу підлягає задоволенню.

Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідач вчинив господарське правопорушення, яке полягало у невиконанні прийнятих на себе зобов'язань за господарським договором в частині сплати заборгованості за надані послуги зв'язку.

Згідно статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відповідачем не надано суду будь-яких підтверджень того, що неналежне виконання господарського зобов'язання сталось не з його вини.

Статті 216-218 Господарського кодексу України передбачають, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема, є господарські санкції.

У розумінні статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною другою статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно пунктів 5.5 договорів в разі затримки оплати за надані послуги понад установлений термін з 21 числа місяця, що настає після розрахункового періоду відповідач сплачує пеню, яка обчислюється від вартості неоплачених послуг у розмірі облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, за кожну добу затримки.

Враховуючи вищенаведене, вимога про стягнення 200, 07 грн. - пені (період з 21.09.2009 по 20.03.2010 окремо по кожному періоду) визнається судом обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Беручи до уваги, що втрати, пов'язані з інфляційними процесами в державі за своєю правовою природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів, а три відсотки річних - платою за користування коштами, що не були своєчасно сплачені боржником, суд вважає, що зазначені позовні вимоги є обгрунтованими.

З урахуванням наведеного, вимоги про стягнення 3 % річних у розмірі 57, 16 грн. та інфляційних втрат у розмірі 345, 22 грн. (період з 21.09.2009 по 20.03.2010) є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, вимоги позивача визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 233, 238, 241-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов державного підприємства "Торецьквугілля" в інтересах відокремленого підрозділу "Ремонтно-механічний завод" до державного підприємства "Укрвуглеторфреструктуризація" в інтересах відокремленого підрозділу "Горлівська виконавча дирекція з ліквідації шахт" про стягнення 8 395,17 грн. задовольнити повністю.

2. Стягнути з державного підприємства "Укрвуглеторфреструктуризація" в інтересах відокремленого підрозділу "Горлівська виконавча дирекція з ліквідації шахт" (03142, м. Київ, проспект Академіка Палладіна, буд. 46/2, ідентифікаційний код 35703830) на користь державного підприємства "Торецьквугілля" в інтересах відокремленого підрозділу "Ремонтно-механічний завод" (85200, Донецька область, м. Торецьк, вул.. Дружби, 19, ідентифікаційний код 33839013) 7 792 (сім тисяч сімсот дев'яносто дві) грн. 72 коп. - основного боргу, 200 (двісті) грн. 07 коп. - пені, 345 (триста сорок п'ять) 22 коп. - інфляційні втрати, 57 (п'ятдесят сім) грн. 16 коп. - 3 % річних, 102 (сто дві) грн. 00 коп. - державного мита та 236 (двісті тридцять шість) грн. 00 коп. - витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 11.10.2018.

Суддя Т.Ю. Кирилюк