ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ПРО ЗАЛИШЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ БЕЗ РУХУ

"16" жовтня 2018 р.

№ 903/739/18

Суддя господарського суду Волинської області Якушева І.О., розглянувши матеріали по справі № 903/739/18

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Тепелен», м. Луцьк

до державного комунального підприємства «Луцьктепло», м. Луцьк

про стягнення 20 408 928,69 грн.,

в с т а н о в и л а:

11.10.2018р. на адресу господарського суду Волинської області надійшла позовна заява № 16 від 11.10.2018р. товариства з обмеженою відповідальністю «Тепелен», в якій товариство просить стягнути із державного комунального підприємства «Луцьктепло» 20 408 928,69 грн., з них: 18 079 363,04 грн. збитків, завданих інфляцією, та 2 329 565,65 грн. процентів річних.

Позов обґрунтовує тим, що 20.03.2012 року між ТОВ «Сістіма Ойл» (первісний кредитор) та ТОВ «Тепелен» (новий кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) № 20/03-01.

Відповідно до умов договору первісний кредитор відступив новому кредитору право вимоги боргу в розмірі 28 209 851,77 грн. від державного комунального підприємства «Луцьктепло».

Зобов’язання боржника (відповідача), право вимоги до якого передано відповідно до договору про відступлення права вимоги (цесії) забезпечені договором поруки №2112/02 від 21.12.2011р., відповідно до умов якого поручитель мале приватне підприємство «Виробничо-комерційна фірма «Інвест-VEZ» несе з боржником (відповідачем) солідарну відповідальність.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 04.09.2012 по справі № 5019/1121/12 позов ТОВ «Тепелен» до ДКП «Луцьктепло» та МПП «Інвест-VEZ» про стягнення грошових коштів було задоволено. Стягнуто солідарно з ДКП «Луцьктепло» та МПП «Інвест- VEZ» на користь ТОВ «Тепелен» 28 209 851,77 грн. боргу та 64 380,00 судового збору.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 09.10.2012 рішення господарського суду у справі № 5019/1121/12 залишено без змін.

У 2017 році шляхом вчинення виконавчих дій в рамках виконавчого провадження з виконання рішення суду з відповідача на користь позивача було стягнуто частину коштів.

Однак, як зазначає позивач, у зв’язку з інфляційними процесами в Україні тривале невиконання відповідачем своїх зобов’язань за договором відступлення права вимоги (цесії) № 20/03-01 від 20.03.2012 та судового рішення щодо стягнення суми заборгованості, вираженої в національній валюті України, призвело до настання значних фінансових втрат для позивача.

Для захисту своїх майнових інтересів позивач просить суд стягнути із державного комунального підприємства «Луцьктепло» 20 408 928,69 грн., з них: 18 079 363,04 грн. збитків, завданих інфляцією та 2 329 565,65 грн. процентів річних за період з 01.10.2015 р. по 31.12.2015 р. за договором про відступлення права вимоги (цесії) № 20/03-01 від 20.03.2012р.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви мають бути додані документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Як визначено статтею 4 Закону України “Про судовий збір” за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру позивач сплачує судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України “Про Державний бюджет України на 2018 рік” прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня 2018 року становить 1762 грн.

Таким чином, позивачу необхідно було сплатити 360 133,93 грн. судового збору за подання позовної заяви.

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї документів, позивачем не додано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі та не додано документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

В позовній заяві позивач просить суд відстрочити сплату судового збору до вирішення справи по суті. Клопотання обґрунтовує тим, що позивач немає джерел надходжень грошових коштів, бо не здійснює господарської діяльності. Позивач зазначає, що в нього існують непогашені грошові зобов’язання перед контрагентами, зобов’язання з виплати заробітної плати, сплати податків.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім’ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров’ю.

В розділі 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" № 7 від 21.02.2013, зі змінами і доповненнями, роз’яснено, що у розгляді питань, пов'язаних з відстроченням та розстроченням сплати судового збору, зменшенням його розміру або звільненням від його сплати (стаття 8 закону) і застосуванням приписів закону щодо пільг зі сплати судового збору (стаття 5 закону) господарським судам слід враховувати таке. Єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 закону, є врахування ним майнового стану сторін. Особа, яка заявляє відповідне клопотання (що може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або в окремому документі), повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Таким чином, єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 закону, є врахування ним майнового стану сторін.

Здійснюючи свої конституційні обов’язки, господарські суд повинні дотримуватись принципів здійснення правосуддя, зокрема, принципу рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом (стаття 129 Конституції України).

Доступ до правосуддя, в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини, не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001р. зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду (пункт 60).

Зазначені в клопотанні обставини не можуть бути підставою для відстрочення сплати судового збору за подання позовної заяви, оскільки товариством з обмеженою відповідальністю «Тепелен» не надано доказів того, що станом на дату звернення до суду з позовною заявою, в останнього відсутні кошти для оплати судового збору.

Крім цього, у заяві про відстрочення сплати судового збору позивачем не надано доказів щодо можливості сплати ним судового збору, а також не вказано строків, у які заявник спроможний буде сплатити суму судового збору.

Також ТзОВ «Тепелен» не надано доказів на підтвердження обставин, викладених на обґрунтування відстрочення сплати судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Отже, позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Тепелен» № 16 від 11.10.2018р.. за правилами ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України слід залишити без руху для усунення недоліків.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.174 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Керуючись ст. ст. 164, 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

у х в а л и в:

1. Залишити позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Тепелен» № 16 від 11.10.2018р. без руху.

2. Встановити товариству з обмеженою відповідальністю «Тепелен» строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання доказів сплати судового збору господарському суду Волинської області – протягом 10-ти днів з дня одержання цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Ухвалу суду направити рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Суддя                                                                                                      І. О. Якушева