ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

про закриття підготовчого провадження

та призначення справи до судового розгляду по суті

22.10.2018м. ДніпроСправа № 904/2385/18

За позовом Національного банку України, м. Київ

до Приватного акціонерного товариства "Готель "Жовтневий", м. Дніпро

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк", м. Київ

про звернення стягнення на предмет іпотеки

Головуючий колегії, суддя Євстигнеєва Н.М.

Суддя: Петрова В.І.

Суддя: Панна С.П.

Секретар судового засідання Коваленко О.В.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність №18-0014/16218 від 22 березня 2018 року, старший юрисконсульт відділу судового захисту господарської діяльності претензійно-позовної роботи

Від відповідача: ОСОБА_2, довіреність від 26 вересня 2018 року, представник

Від третьої особи: ОСОБА_3, довіреність №383 від 12 березня 2018 року, представник

С У Т Ь С П О Р У :

Національний банк України звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (вх.№30912/18 від 17.07.2018 а.с. 104-122 том 2) просить:

- в рахунок погашення заборгованості Публічного акціонерного товариства КБ "Приватбанк" за кредитним договором № 19 від 03.03.2009 (з усіма змінами та доповненнями до нього) перед Національним банком України, в загальній сумі заборгованості 3 716 402 302 ,00 грн. (три мільярди сімсот шістнадцять мільйонів чотириста дві тисячі триста дві гривні 00 копійки) звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 28 від 06.05.2010 укладеним між Національним банком України та Приватним акціонерним товариством "Готель "Жовтневий", що посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за № 839, а саме на наступне майно: Будівля готелю літ. А -4, А1-1, загальною площею 4927,6 кв. м, ганки літ. а, а І, а 2, а 3, приямки літ. а 4, а 5, а 8, а9, а 10, а 11, вхід в підвал літ. а 6, димохід літ. а 7, що знаходиться за адресою: місто Дніпро, площа Шевченка, будинок 4А. Реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 01, право власності на яке зареєстроване за іпотекодавцем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису про право власності: 5391654, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 17.04.2014 за індексним номером витягу 20647968.

- встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", за початковою ціною 28 513 112 (двадцять вісім мільйонів п'ятсот тринадцять тисяч сто дванадцять) гривень 00 копійок без ПДВ.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 09 березня 2009 року між Національним банком України (кредитор) та Закритим акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" (позичальник), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк", укладено кредитний договір № 19 від 03.03.2009. Відповідно по п. 1.2 якого у рахунок відкритої кредитної лінії кредитор надає позичальнику кредит на суму 5 000 000 000,00 грн. (п'ять мільярдів гривень 00 копійок) на строк з 03 березня 2009 року по 03 березня 2010 року зі сплатою 16,5 (шістнадцять цілих п'ять десятих) відсотка річних. Надалі до кредитного договору вносилися зміни та доповнення.

06 травня 2010 року між Національним банком України (іпотекодержатель) та Закритим акціонерним товариством "Готель "Жовтневий" (іпотекодавець), укладено іпотечний договір №28, предметом якого є забезпечення вимог іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору №19 від 03 березня 2009 року, зі змінами та доповненнями, або новаціями, в тому числі, які збільшують розмір основного зобов'язання за ним, укладеного між іпотекодержателем та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" з повернення кредиту, наданого у сумі 5 000 000 000,00 грн. (п'ять мільярдів гривень 00 копійок) строком повернення відповідно до графіка погашення кредиту (додаток №1 до кредитного договору №19 від 03.03.2009) але/та не пізніше 23 (двадцять третього) жовтня 2015 року, а також дострокового погашення у випадках, передбачених кредитним договором; сплати процентів за користування кредитом у розмірі 12,25 (дванадцять цілих двадцять п'ять сотих) процентів річних щомісячно в передостанній робочий день місяця - за період з першого по останнє число поточного місяця, а також процентів за додатковими договорами про внесення змін (доповнень) до кредитного договору, згідно з якими буде змінюватись розмір процентної ставки і/або процентів за користування кредитом, розрахованих без внесення змін (доповнень) до кредитного договору, на підставі нормативно-правових актів Національного банку України з питань рефінансування банків України.

В забезпечення виконання ПАТ КБ "Приватбанк" зобов'язань за кредитним договором іпотекодавець надав в іпотеку належне йому на праві власності, наступне нерухоме майно, згідно опису, що міститься в додатку №1, який є невід'ємною частиною цього договору (п. 5 іпотечного договору). За умовами пункту 9 іпотечного договору сторони визначили, що вартість предмета іпотеки складає 124 978 127,00 грн. (сто двадцять чотири мільйони дев'ятсот сімдесят вісім тисяч сто двадцять сім гривень 00 копійок), що не вище оціночної вартості.

Враховуючи неналежне виконання ПАТ КБ "Приватбанк" умов кредитного договору № 19 від 03.03.2009 в частині повного та своєчасного повернення кредиту, позивач просить в рахунок погашення заборгованості в загальній сумі 3 716 402 302,00 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 28 від 06.05.2010.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує, зазначає, що відсутні правові підстави для звернення стягнення на іпотечне майно. Так, з зазначеного договору іпотеки №28 від 06.05.2010 не вбачається ризику безумовної втрати права власності (за наслідком звернення на предмет іпотеки) у випадку умисних протиправних дій з боку боржника щодо непогашення заборгованості (за наявності можливості) та умисних дій (бездіяльності) щодо не стягнення та не списання заборгованості у безспірному порядку з боку кредитора.

Відповідач вважає, що умисне не погашення (за наявності фінансової можливості) АТ КБ "Приватбанк" заборгованості за кредитним договором № 19 від 03.03.2009 та в той же час не здійснення НБУ перед ініціюванням даного позову дій щодо стягнення заборгованості безпосередньо з АТ КБ "Приватбанк", в тому числі не списання коштів в безспірному порядку з рахунків АТ КБ "Приватбанк", свідчать про зловживання з боку АТ КБ "Приватбанк" та НБУ, які знаходяться під контролем єдиного власника - держави та які мають єдиний намір - покласти обов'язок щодо виконання заборгованості за кредитним договором на Приватне акціонерне товариство "Готель "Жовтневий" та позбавити останнє права власності на майно, що знаходиться в іпотеці.

Щодо суми заборгованості, ПАТ "Готель "Жовтневий" вважає, що розмір заборгованості 3 674 478 038,00 грн. не підтверджений документально та не є безспірним.

Третя особа, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк", вважає, що обставини, на які посилається позивач, доводять його правову позицію та свідчать про наявність у останнього права на захист шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою суду від 04 вересня 2018 року призначено колегіальний розгляд справи №904/2385/18.

05 жовтня 2018 року від Приватного акціонерного товариства "Готель "Жовтневий" надійшло клопотання (а.с. 170-173 том 4) про зупинення провадження у справі №904/2385/18 до розгляду Окружним адміністративним судом міста Києва справи № 826/14745/18 та набрання судовим рішенням у вказаній справі законної сили.

Клопотання обґрунтоване тим, що предметом позову у справі № 904/2385/18 є вимоги Національного банку України про звернення стягнення на майно відповідача, що є предметом іпотечного договору, у зв'язку з порушенням позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором. При цьому, обґрунтовуючи розмір заборгованості за основним зобов'язанням, яка має бути погашена за рахунок майна відповідача, позивач здійснює розрахунок заборгованості на підставі додаткових договорів до кредитного договору, якими вносилися зміни щодо строку повернення кредиту та процентної ставки по кредиту. Разом з цим, внесення змін до кредитного договору ґрунтується на приписах Постанови Національного банку України від 04.02.2010 №47 "Про затвердження Положення про рефінансування та надання Національним банком України кредитів банкам України з метою стимулювання кредитування економіки України на період її виходу на докризові параметри", яка, зокрема, і визначає порядок зміни умов кредитного договору та зміни процентної ставки по кредиту, яку позичальник - АК КБ "Приватбанк" був зобов'язаний самостійно перераховувати, застосовуючи дійсну ставку коригування і сплачувати відповідну суму коштів кредитору (позивачеві у справі).

Водночас, у провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва перебуває справа № 826/14745/18 за позовом ТОВ "Арлан" до Національного банку України про визнання протиправною з моменту прийняття постанови Національного банку України від 04.02.2010 №47 "Про затвердження Положення про рефінансування та надання Національним банком України кредитів банкам України з метою стимулювання кредитування економіки України на період її виходу на докризові параметри". Позов обґрунтовано тим, що постанова НБУ №47 фактично надає Нацбанку право самостійно в односторонньому порядку змінювати умови договору, зокрема встановлену відсоткову ставку, при цьому, ані постанова НБУ №47, ані затверджене нею положення не містять чітко визначених критеріїв за якими Нацбанк встановлює та змінює процентну ставку за вже укладеними кредитними договорами (копія позовної заяви та роздруківка з ЄДРСР ухвали про відкриття провадження додаються).

Таким чином, за твердженням відповідача, у разі якщо Окружний адміністративний суд міста Києва у справі № 826/14745/18 дійде висновку про протиправність з моменту прийняття постанови НБУ №47, то такі обставини матимуть преюдиціальне значення, і, як наслідок, безпосередньо вплинуть на вирішення даної справи, оскільки для звернення стягнення на майно відповідача за невиконання позичальником основного зобов'язання, необхідно встановити дійсний розмір заборгованості, а розрахунок такої заборгованості здійснений позивачем з урахуванням змін до кредитного договору, які вносилися на підставі приписів постанови НБУ №47.

Позивач проти задоволення клопотання заперечує та зазначає, що пунктом 1.6 Постанови №47, яка визнається незаконною у справі №826/14745/18 передбачено, що проценти за користування кредитом нараховуються згідно з умовами кредитного договору, укладеного між Національним банком та банком, починаючи з дня надходження коштів на кореспондентський рахунок банку і закінчуючи днем, який передує даті фактичного повернення коштів. Відтак, вказаною постановою унормовано, що проценти за кредитом нараховуються та сплачуються відповідно до умов договору. Одностороння зміна умов без укладання додаткового договору/договору про внесення змін оскаржувана постанова не передбачає.

У тексті резолютивної частини позовної заяви поданої у справі №826/14745/18 відсутні формулювання, які можуть за результатами розгляду такої позовної заяви призвести до зміни кредитного договору та додаткових договорів. Крім того, така позовна заява не подана однією із сторін кредитного договору, про що прямо зазначено у статті 651 Цивільного кодексу України.

Враховуючи те, що Національним банком України заявлено вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення суми тіла кредиту то відповідно на момент розгляду справи №904/2385/18 визначення розміру нарахованих відсотків за період дії кредитного договору №19 від 03.03.2009 не може бути предметом дослідження у справі №904/2385/18.

Третя особа надала до суду письмові заперечення, в яких зазначила, що в силу правомірності кредитного договору та договору іпотеки, рішення по справі № 826/14745/18 в жодному випадку не скасовує обов'язків, покладених на відповідача, як іпотекодавця за договором іпотеки, в силу статей 572, 589, 590 ЦК України, а також статей 1, 7, 33 Закону України "Про іпотеку".

На думку третьої особи, заявляючи клопотання про зупинення провадження, відповідач порушує строки розгляду господарської справи, передбачені процесуальним законодавством, його твердження стосовно необхідності зупинення провадження у даній справі суперечить положенням ГПК України та не відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Розглянувши клопотання Приватного акціонерного товариства "Готель "Жовтневий" про зупинення провадження у справі №904/2385/18, господарський суд не вбачає підстав для його задоволення з огляду на наступне.

Згідно з ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: верховенство права; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; розумність строків розгляду справи судом.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, предметом розгляду справи № 826/14745/18 є визнання незаконною Постанови Національного банку України від 04.02.2010 №47 "Про затвердження Положення про рефінансування та надання Національним банком України кредитів банкам України з метою стимулювання кредитування економіки України на період її виходу на докризові параметри" з моменту прийняття.

Зокрема, вказаною постановою унормовано, що проценти за кредитом нараховуються та сплачуються відповідно до умов кредитного договору, укладеного між Національним банком та банком, починаючи з дня надходження коштів на кореспондентський рахунок банку і закінчуючи днем, який передує даті фактичного повернення коштів. Одностороння зміна умов без укладання додаткового договору/договору про внесення змін оскаржувана постанова не передбачає.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України, суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у випадку об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Отже, зупинення провадження у справі може мати місце лише у випадку об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи та у випадку неможливості встановити і оцінити обставини, що мають значення для справи на підставі зібраних у справі доказів. Проте, матеріали справи містять достатньо доказів, належна оцінка яких у відповідності до ст. 86 ГПК України дозволить суду встановити обставини, які входять до предмету доказування у справі та відповідно прийняти законне та обгрунтоване рішення.

При цьому, колегія суддів місцевого господарського суду враховує, що на час розгляду даної справи, іпотечний договір № 28 від 06.05.2010, укладений між Національним банком України та Приватним акціонерним товариством "Готель "Жовтневий" є чинним, а його умови підлягають застосуванню судом під час розгляду справи та прийняття рішення, тобто будь-які перешкоди для розгляду даної справи відсутні.

Статтею 651 Цивільного кодексу України визначено вичерпні підстави зміни договору. Зокрема, зміна договору допускається лише за згодою сторін. Договір може бути змінено за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення умов договору.

Згідно частини 3 статті 653 Цивільного кодексу України якщо договір змінюється на підставі рішення суду, зобов'язання змінюється з моменту набрання рішення законної сили.

Враховуючи те, що Національним банком України заявлено вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення суми тіла кредиту то відповідно на момент розгляду справи №904/2385/18 визначення розміру нарахованих відсотків за період дії кредитного договору №19 від 03.03.2009 не може бути предметом дослідження у справі №904/2385/18.

Таким чином, розгляд справи 826/14745/18 не є перешкодою для перевірки суттєвих обставин, які можуть бути встановлені судом у справі №904/2385/18, а конкретні обставини та докази даної справи у тому числі щодо розміру заборгованості по тілу кредиту надають можливість розглянути даний спір без очікування остаточного вирішення справи №826/14745/18.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі місцевий господарський суд приймає до уваги, що застосування п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України можливо лише, якщо зупинення провадження у справі дійсно необхідно для вирішення спору, тобто якщо за відсутності рішення, яке набрало законної сили у іншій судовій справі, суд позбавлений можливості вирішити спір по суті, чого не вбачається у даному випадку.

Також господарський суд вважає за необхідне зазначити, що необґрунтоване зупинення провадження у справі має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, на що в запереченнях на клопотання про зупинення провадження у справі посилаються, як позивач, так і третя особа.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе в порядку п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті.

Керуючись статтями 177-184, 185 (п. 3 ч. 2), 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

У Х В А Л И В:

1. В задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства "Готель "Жовтневий" про зупинення провадження у справі №904/2385/18 (вх. №43088/18 від 05.10.2018) - відмовити.

2. Закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті в судове засідання 19.11.2018 о 11:00год., яке відбудеться у приміщенні Господарського суду Дніпропетровської області в залі судового засідання № 3-208 (11) за адресою: 49600, м. Дніпро, вул. Володимира Винниченка (Куйбишева), 1.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 24.10.2018

Головуючий колегії, суддя ОСОБА_5

Суддя В.І. Петрова

Суддя С.П. Панна