КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2018 р. Справа№ 911/3848/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Сотнікова С.В.

Верховця А.А.

за участю секретаря судового засідання: Сотнікової І.О.,

у присутності представників сторін:

від скаржника: Павловський О.М. - довіреність б/н від 31.08.18

від ініціюючого кредитора: Раілко С.В. - довіреність № 28/01/18 від 28.01.18

від боржника: ліквідатор, арбітражний керуючий Менчак В.В. - посвідчення №590 від 20.03.13

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Дельта Банк" на ухвалу господарського суду Київської області від 26.06.2018 року

у справі № 911/3848/15 (суддя Наріжний С.Ю.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю „Стокхолл"

до Підприємства зі стовідсотковим іноземним капіталом „Брама-

Консалтинг"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Київської області від 26.06.2018 року у справі № 911/3848/15 задоволено заяву арбітражного керуючого Менчака В.В. та надано згоду на продаж майна Підприємства зі стовідсотковим іноземним капіталом „Брама-Консалтинг", що виступає предметом забезпечення кредиторських вимог ПАТ „Дельта Банк" у справі про банкрутство № 911/3848/15 на підставі Іпотечного договору № 13/07/І04/11-КЛТ від 03.06.2011 року та не включене до складу ліквідаційної маси і буде використовуватись виключно для задоволення вимог кредитора за зобов'язаннями, які воно забезпечує, окремим лотом відповідно до вимог Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, ПАТ „Дельта Банк" звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Київської області від 26.06.2018 року у даній справі повністю та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви ліквідатора банкрута Менчака В.В. про надання згоди на реалізацію заставного майна ПАТ „Дельта Банк", посилаючись на порушення судом першої інстанції норма матеріального права.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів зазначену апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Остапенко О.М., судді: Сотніков С.В., Смірнова Л.Г.

Ухвалою суду від 07.08.2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ „Дельта Банк" на ухвалу господарського суду Київської області від 26.06.2018 року у справі № 911/3848/15, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду на 23.08.2018 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.

У поданому через відділ документального забезпечення суду відзиві на апеляційну скаргу ліквідатор банкрута просить залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.

У зв'язку з перебуванням судді Смірнової Л.Г. у відпустці протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.08.2018 року для розгляду справи № 911/3848/15 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Сотніков С.В., Верховець А.А.

Ухвалою суду від 23.08.2018 року вищевказаною колегією суддів прийнято до провадження справу № 911/3848/15 за апеляційною скаргою ПАТ „Дельта Банк" на ухвалу господарського суду Київської області від 26.06.2018 року.

Іншою ухвалою суду від 23.08.2018 року відкладено розгляд справи на 06.09.2018 року на підставі ст. 216 ГПК України.

Ухвалою суду від 06.09.2018 року відкладено розгляд справи на 27.09.2018 року на підставі ст. 216 ГПК України.

Представник скаржника в судовому засіданні 27.09.2018 року вимоги апеляційної інстанції підтримав, просив її задовольнити, скасувати ухвалу господарського суду Київської області від 26.06.2018 року у даній справі повністю та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви ліквідатора банкрута Менчака В.В. про надання згоди на реалізацію заставного майна ПАТ „Дельта Банк".

Ліквідатор банкрута арбітражний керуючий Менчак В.В. та представник ініціюючого кредитора в судовому засіданні проти вимог скаржника, викладених в апеляційній скарзі, заперечували, просили залишити її без задоволення, а ухвалу господарського суду Київської області від 26.06.2018 року - без змін.

27.09.2018 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови Київського апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення представників учасників провадження у справі, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу господарського суду Київської області від 26.06.2018 року - змінити, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закону про банкрутство).

Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні господарського суду Київської області перебуває справа № 911/3848/15 про банкрутство Підприємства зі стовідсотковим іноземним капіталом „Брама-Консалтинг", провадження у якій порушено ухвалою суду від 14.09.2015 року за заявою ТОВ „Стокхолл".

Ухвалою господарського суду Київської області від 13.11.2015 року у справі №911/3848/15, залишеною без змін постановою Київської апеляційного господарського суду від 17.12.2015 року, визнано грошові вимоги ПАТ „Дельта Банк" до боржника у сумах: 2 436,00 грн. - 1 черга задоволення вимог кредиторів; 528 660 475,73 грн. - 4 черга задоволення вимог кредиторів; 71 563 735,92 грн. - 6 черга задоволення вимог кредиторів; 13 108 832,23 грн. - позачергово, як забезпечені. Затверджено реєстр вимог кредиторів боржника, до якого включено вимоги: ТОВ „Стокхолл" у сумах: 6 090,00 грн. - 1 черга задоволення вимог кредиторів; 18 964 780,00 грн. - 4 черга задоволення вимог кредиторів; ПАТ „Дельта Банк" у сумах: 2 436,00 грн. - 1 черга задоволення вимог кредиторів; 528 660 475,73 грн. - 4 черга задоволення вимог кредиторів; 71 563 735,92 грн. - 6 черга задоволення вимог кредиторів. Окремо включено до реєстру вимог кредиторів грошові вимоги ПАТ „Дельта Банк" у сумі 13 108 832,23 грн., як забезпечені заставою майна Підприємства зі стовідсотковим іноземним капіталом „Брама-Консалтинг" і підлягають задоволенню позачергово.

Постановою Вищого господарського суду України від 09.02.2016 року ухвалу господарського суду Київської області від 13.11.2015 року в частині визнання та включення до реєстру вимог кредиторів боржника кредиторських вимог ПАТ „Дельта Банк" та постанову Київського апеляційного господарського суду від 17.12.2015 року у справі № 911/3848/15 скасовано, справу у скасованій частині направлено на розгляд до господарського суду Київської області.

Ухвалою господарського суду Київської області від 01.06.2016 року у справі № 911/3848/15, залишеною без змін постановою Київської апеляційного господарського суду від 20.07.2016 року та постановою Вищого господарського суду України від 20.09.2016 року, визнано грошові вимоги ПАТ „Дельта Банк" до боржника в сумі 13 108 832,23 грн., в іншій частині грошові вимоги ПАТ „Дельта Банк" відхилено. Окремо внесено до реєстру вимог кредиторів Підприємства зі стовідсотковим іноземним капіталом „Брама-Консалтинг" вимоги ПАТ „Дельта Банк" на суму 13 108 832,23 грн., як забезпечені майном боржника. Вказані вимоги підлягають погашенню за рахунок майна Підприємства зі стовідсотковим іноземним капіталом „Брама-Консалтинг", що є предметом забезпечення в позачерговому порядку.

Постановою господарського суду Київської області від 13.12.2016 Підприємство зі стовідсотковим іноземним капіталом „Брама-Консалтинг" визнано банкрутом, відкрито відносно нього ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Менчака В.В.; вирішено інші процедурні питання у справі.

11.06.2018 року ліквідатор банкрута арбітражний керуючий Менчак В.В. звернувся до суду із заявою про надання згоди на продаж заставного майна, в якій останній просить суд в порядку ст. 42 Закону про банкрутство надати згоду на продаж заставного майна, що є предметом забезпечення вимог ПАТ „Дельта Банк" на підставі Іпотечного договору № 13/07/І04/11-КЛТ від 03.06.2011 та не включене до складу ліквідаційної маси і буде використовуватись виключно для задоволення вимог кредитора за зобов'язаннями, які воно забезпечує.

19.06.2018 року до суду надійшов лист заставного кредитора у справі ПАТ „Дельта Банк" від 05.06.2018 року, яким заставний кредитор повідомив про умови погодження продажу заставного майна.

За наслідками розгляду поданої заяви, ухвалою господарського суду Київської області від 26.06.2018 року у справі № 911/3848/15 задоволено заяву арбітражного керуючого Менчака В.В. та надано згоду на продаж майна Підприємства зі стовідсотковим іноземним капіталом „Брама-Консалтинг", що виступає предметом забезпечення кредиторських вимог ПАТ „Дельта Банк" у справі про банкрутство № 911/3848/15 на підставі Іпотечного договору №13/07/І04/11-КЛТ від 03.06.2011 року та не включене до складу ліквідаційної маси і буде використовуватись виключно для задоволення вимог кредитора за зобов'язаннями, які воно забезпечує, окремим лотом відповідно до вимог Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Заставний кредитор з даною ухвалою суду не погоджується та в апеляційній скарзі вказує на передчасність звернення ліквідатора з відповідною заявою до суду, оскільки банком надано згоду на продаж майна боржника.

Переглядаючи в апеляційному порядку законність винесення оскаржуваної ухвали, колегією суддів встановлено наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 Закону про банкрутство, ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження: продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом.

Частиною 1 статті 43 Закону про банкрутство визначено, що майно, яке підлягає реалізації у ліквідаційній процедурі, оцінюється ліквідатором. Початковою вартістю цілісного майнового комплексу є сукупність визнаних у встановленому цим Законом порядку вимог кредиторів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 44 вказаного закону, після проведення інвентаризації та оцінки майна ліквідатор здійснює продаж майна банкрута такими способами: проведення аукціону; продаж безпосередньо юридичній або фізичній особі. Вибір способів продажу активів здійснюється ліквідатором з метою забезпечення його відчуження за найвищою ціною. Ліквідатор організовує проведення аукціону з продажу активів банкрута з урахуванням вимог цього Закону. На аукціоні можуть продаватися: основні засоби (нерухомість, незавершене будівництво, транспортні засоби, будівельні матеріали тощо); відокремлений структурний підрозділ банкрута як частина цілісного майнового комплексу; необоротні активи банкрута; дебіторська заборгованість на умовах договору про відступлення права вимоги банкрута.

Ліквідатор має право самостійно проводити торги на аукціоні відповідно до законодавства або залучити на підставі договору організатора аукціону - юридичну особу, яка відповідно до установчих документів має право проводити торги. Організатор аукціону не може бути заінтересованою особою стосовно кредитора чи боржника.

Частиною 1 ст. 57 згаданого закону передбачено, що початкова вартість майна визначається арбітражним керуючим.

Продаж майна боржника в провадженні у справі про банкрутство здійснюється в порядку, встановленому цим Законом, шляхом проведення торгів у формі аукціону, за винятком майна, продаж якого відповідно до законодавства України здійснюється шляхом проведення закритих торгів (ч. 1 ст. 49 Закону)

Згідно ч. 4 ст. 42 Закону про банкрутство, майно банкрута, що є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог кредитора за зобов'язаннями, які воно забезпечує.

Продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Законом, виключно за згодою кредитора, вимоги якого воно забезпечує, або суду.

Отже, у разі ненадання заставним кредитором згоди на реалізацію майна або ігнорування ним письмових вимог ліквідатора останній на виконання ст. 42 Закону про банкрутство зобов'язаний звернутися з відповідним клопотанням про надання такої згоди до суду, який розглядає справу про банкрутство. Проте у будь-якому випадку погодження початкової вартості заставного майна (із заставним кредитором або судом) повинно передувати реалізації майна боржника.

Так, в обґрунтування поданої заяви ліквідатор банкрута зазначає, що за наслідками інвентаризації майна банкрута ліквідатором було виявлено майно боржника, що є предметом забезпечення вимог ПАТ „Дельта Банк", та здійснено незалежну оцінку вказаного майна станом на 01.04.2018 року шляхом залучення суб'єкта оціночної діяльності.

У відповідності до звіту про незалежну оцінку активів, що обліковуються на балансі Боржника, суб'єктом оціночної діяльності, у тому числі, визначено вартість заставного нерухомого майна в розмірі 32 839 800,00 грн. без ПДВ.

В подальшому ліквідатор банкрута звернувся до ПАТ „Дельта Банк" із заявою в порядку ст. 42 Закону про банкрутство щодо надання згоди на реалізацію заставного майна.

Вказана заява отримана ПАТ „Дельта Банк" 25.04.2018 року, про що свідчить відповідна відмітка № 10105 на заяві.

Однак, як зазначає ліквідатор банкрута, станом на 15.05.2018 року відповідь ПАТ „Дельта Банк" за результатом розгляду заяви про погодження продажу заставного майна не отримана.

При цьому, як вбачається з наявного у справі листа ПАТ „Дельта Банк" від 05.06.2018 року №23.1/2270, банк надає згоду на реалізацію заставного майна боржника на визначених умовах, зокрема на першому аукціоні з продажу майна банкрута в складі цілісного майнового комплексу за початковою вартістю, що дорівнює сукупності визнаних кредиторських вимог - 32 079 702,23 грн. без можливості зниження початкової вартості; у разі якщо перший аукціон з продажу майна не відбудеться, здійснювати реалізацію заставного майна окремим лотом на першому аукціоні за початковою вартістю, визначеною на підставі незалежної оцінки - 32 829 800,00 грн. без можливості зниження початкової вартості; у разі якщо перший аукціон з продажу майна частинами не відбудеться, здійснювати реалізацію заставного майна окремим лотом на повторному аукціоні з продажу майна частинами за початковою вартістю 26 271 840,00 грн. (32 839 800,00 грн. - 20%), з можливістю пониження початкової вартості, але не нижче ніж до граничної вартості, яка становить 80% початкової вартості (21 017 472,00 грн.); у разі якщо повторний аукціон з реалізації майна Банкрута не відбудеться, здійснювати реалізацію окремим лотом на другому повторному аукціоні з продажу майна частинами за початковою вартістю 21 017 472,00 грн. (26 271 840,00 грн. - 20%), з можливістю пониження початкової вартості, але не нижче ніж до граничної вартості, яка становить 80% початкової вартості (16 813 977,60 грн.); у разі якщо другий повторний аукціон з продажу майна банкрута не відбудеться, арбітражному керуючому ліквідатору здійснювати подальшу реалізацію заставного майна виключно за окремим письмовим погодженням АТ „Дельта Банк".

Дослідивши зміст вказаного вище листа-погодження ПАТ „Дельта Банк", колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що даним листом банківська установа фактично встановлює умови реалізації заставного майна.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що ч. 4 ст. 42 Закону про банкрутство, визначає порядок надання згоди на відчуження заставного майна, згідно якого така згода є безумовною та надається заставним кредитором або судом (за відсутності згоди кредитора), а дії ліквідатора, спрямовані на її одержання, є необхідними для формування ліквідаційної маси банкрута. При цьому, надання згоди на продаж заставного майна забезпеченим кредитором не надає йому права обирати порядок та умови реалізації заставного майна, оскільки такий порядок та умови передбачені і регулюються Законом про банкрутство. Іншого порядку продажу майна, в тому числі і заставного, у ліквідаційній процедурі, ніж встановленого Законом про банкрутство, не передбачено.

Відповідна згода забезпеченого кредитора на реалізацію заставного майна, передбачена ч. 4 ст. 42 цього Закону, надається на реалізацію майна боржника в цілому, а не на кожну окрему дію (повторний, другий повторний аукціони і т.д.), спрямовану на реалізацію майна боржника, зокрема, не на проведення кожного конкретного аукціону, а на продаж майна банкрута.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Судової палати для розгляду справи про банкрутство Касаційного господарського суду від 21.06.2018 року у справі № 914/701/17, а також у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, зокрема, від 17.05.2018 року у справі № 915/220/14, від 26.04.2018 року у справі №18/1355/12 та від 29.03.2018 року у справі № 904/3719/15).

Тобто, Закон про банкрутство не містить положень, які б надавали забезпеченому кредитору право обирати умови та порядок реалізації заставного майна, в тому числі погоджувати початкову вартість чи склад лотів.

Таким чином доводи представника ПАТ „Дельта Банк" про можливість реалізації заставного майна виключно на умовах, встановлених банком в листі-погодженні, відхиляються судом як необґрунтовані, а зазначений лист-погодження правомірно не взято місцевим судом до уваги у якості доказу наявності згоди заставного кредитора на продаж майна, що виступає предметом забезпечення, в розумінні ст. 42 Закону про банкрутство, оскільки містить умови реалізації.

Згідно ч. 1 ст. 49 Закону про банкрутство, продаж майна боржника в провадженні у справі про банкрутство здійснюється в порядку, встановленому цим Законом, шляхом проведення торгів у формі аукціону, за винятком майна, продаж якого відповідно до законодавства України здійснюється шляхом проведення закритих торгів.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 Закону про банкрутство, під час продажу майна банкрута на аукціоні вартість майна, що визначається ліквідатором, є початковою вартістю.

Судом встановлено, що ліквідатором банкрута арбітражним керуючим Менчаком В.В. здійснено незалежну оцінку заставного майна банкрута та визначено, що ринкова вартість об'єкта оцінки станом на 01.04.2018 року складає (без ПДВ) 32 839 800,00 грн. Висновок за результатами незалежної оцінки учасниками у справі під сумнів не ставиться.

Отже, матеріали справи містять докази дотримання ліквідатором банкрута вимог Закону про банкрутство щодо проведення оцінки майна Підприємства зі стовідсотковим іноземним капіталом „Брама-Консалтинг", жодних заперечень щодо проведеної оцінки станом на дату судового засідання до суду не надійшло.

В той же час, як було вірно встановлено судом першої інстанції, ПАТ „Дельта Банк" не було надано ліквідатору згоду на реалізацію заставного майна Боржника в розумінні ст. 42 Закону про банкрутство, оскільки надану банком згоду судом не взято до уваги.

Правовий аналіз наведених вище норм Закону про банкрутство свідчить про можливість надання безпосередньо судом згоди на продаж заставного майна, у випадку відсутності такої згоди з боку заставного кредитора.

Отже, враховуючи викладені вище обставини, а саме відсутність згоди ПАТ „Дельта Банк" на реалізацію заставного майна в межах провадження у даній справі про банкрутство, суд дійшов правомірного висновку про задоволення поданої ліквідатором банкрута арбітражним керуючим Менчаком В.В. заяви та надання згоди на продаж майна боржника, що виступає предметом забезпечення кредиторських вимог ПАТ „Дельта Банк" у справі про банкрутство № 911/3848/15 на підставі Іпотечного договору № 13/07/І04/11-КЛТ від 03.06.2011 року.

Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, безпідставні, необґрунтовані та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для її задоволення не вбачається.

Разом з тим, задовольняючи відповідне клопотання ліквідатора та надаючи згоду на продаж заставного майна боржника окремим лотом, судом першої інстанції не враховано правову позицію Верховного Суду у складі Судової палати для розгляду справи про банкрутство Касаційного господарського суду, викладену у постанові від 21.06.2018 року у справі №914/701/17, згідно якої законодавцем передбачено обов'язок ліквідатора почати продаж майна боржника цілісним майновим комплексом, початкова вартість якого є сукупністю визнаних у встановленому Законом про банкрутство порядку вимог кредиторів (ч. 1 ст. 43, ч. 5 ст. 44 Закону про банкрутство). Продаж майна боржника цілісним майновим комплексом означає, що вимоги кредитора-заставодержателя включаються до сукупної вартості визнаних вимог кредиторів. Відтак, майно кредитора-заставодержателя також повинно включатися до загальної вартості цілісного майнового комплексу боржника. Отже, приписи ч. 4 ст. 42 Закону про банкрутство слід застосовувати з врахуванням передбаченого законодавством винятку щодо продажу майна боржника цілісним майновим комплексом, до якого включається також майно банкрута, що є предметом забезпечення.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для зміни ухвали господарського суду Київської області від 26.06.2018 року у справі № 911/3848/15, надавши ліквідатору згоду на продаж майна Підприємства зі стовідсотковим іноземним капіталом „Брама-Консалтинг", що виступає предметом забезпечення кредиторських вимог ПАТ „Дельта Банк" у справі про банкрутство № 911/3848/15 на підставі Іпотечного договору №13/07/І04/11-КЛТ від 03.06.2011 року, в порядку, передбаченому Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а не окремим лотом.

Керуючись статтями 255, 269, 270, 271, 273, 275, 277, 281-284 ГПК України та Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Дельта Банк" на ухвалу господарського суду Київської області від 26.06.2018 року у справі №911/3848/15 залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду Київської області від 26.06.2018 року у справі № 911/3848/15 змінити, виклавши пункт 2 її резолютивної частини наступним чином:

„2. Надати згоду на продаж майна Підприємства зі стовідсотковим іноземним капіталом „Брама-Консалтинг", що виступає предметом забезпечення кредиторських вимог ПАТ „Дельта Банк" у справі про банкрутство № 911/3848/15 на підставі Іпотечного договору № 13/07/І04/11-КЛТ від 03.06.2011 року, в порядку, передбаченому Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.".

3. Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі.

4. Матеріали справи повернути до господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний текст постанови підписано 28.09.2018 року.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді С.В. Сотніков

А.А. Верховець