ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2018м. ДніпроСправа № 904/3754/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Первушин Ю.Ю.

за участю секретаря судового засідання Казарової А.Г.

за участю представників сторін:

від позивача - Панченко О.В. адвокат, договір про правову допомогу від 06.08.2018р.

від відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження господарську справу за позовом Приватного підприємства "СЛУЖБА 52", м. Одеса до Товариства з обмеженою відповідальністю "Екодевелопмент", м. Дніпро про стягнення заборгованості у загальному розмірі 73 456, 44 грн.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне підприємство "СЛУЖБА 52", м. Одеса звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Екодевелопмент", м. Дніпро стягнення заборгованості у загальному розмірі 73 456, 44 грн., з яких: основний борг у розмірі 70 342,20 грн.; пені у розмірі 41,43 грн.; інфляційні втрати у розмірі 3072,81 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №580 на виготовлення столярних виробів від 16.03.2017 в частині повної та своєчасної оплати.

Ухвалою господарського суду від 22.08.2018р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрити провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 25.09.2018 о 12:00 год.

Ухвалою господарського суду від 25.09.2018р. відкладено судове засідання на 16.10.2018р.

12.10.2018р. до канцелярії суду надійшли письмові пояснення, у яких просить прийняти та долучити вказані пояснення до позовної заяви, та зазначає, про те, що: - позивач направив вимогу від 29.05.2018р. №29/05 відповідачу про повернення зайво передплачених коштів у сумі 70 343 грн. та відмову від виготовлення та відвантаження продукції на суму залишку переплати; - відповідне зобов'язання з повернення коштів мало бути виконаним у семиденний строк; - вимога залишена без відповіді; - позивач повторно направив вимогу від 27.09.2018 №27/09 відповідачу про повернення зайво передплачених коштів у сумі 70 343 грн. та відмову від виготовлення та відвантаження продукції на суму залишку переплати.

У судовому засіданні 16.10.2018р. оголошено перерву до 16.10.2018р. о 17:00год.

У судовому засіданні 16.10.2018р. представник позивача надав усні пояснення по справі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився та явку повноважного представника не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується відповідним поштовим відправленням направленим на адресу відповідача (зазначену у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань) та повернутим до суду - 26.09.2018р. органами поштового зв'язку з посиланням "за закінчення строку зберігання поштового відправлення".

Стаття 202 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що суд може розглядати справу за відсутності учасника справи, якщо його було належно повідомлено, проте, він не повідомив про причин неявки або така неявка є повторною.

За таких обставин у суду маються достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів щодо повідомлення відповідача про дату, час та місце судового слухання, але відповідач не скористався своїм правом на участь свого представника у судовому засіданні.

У судовому засіданні здійснювалось повне фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ст.222 Господарського процесуального кодексу України.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 16.10.2018 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

16.03.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Екодевелопмент" (далі-Відповідач, виконавець) та Приватним підприємством "СЛУЖБА 52" (далі-Позивач, замовник) укладено договір №580 на виготовлення столярних виробів (далі-Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору, виконавець зобов'язується виготовити у відповідності до технічного завдання та за ініціативою замовника виготовити столярні вироби, вказані в договорі та здати результати роботи замовнику, а замовник зобов'язується прийняти результат роботи та оплатити виготовлені вироби в сумі, вказаної в Договорі; специфікація замовника наведена в Додатку, яка є невід'ємною частиною договору.

Загальна сума за договором складає 441 200 грн. (п. 2.2. Договору).

Порядок розрахунків: оплата на придбання матеріалів, транспортних та господарських витрат у розмірі 30% від суми замовлення даного договору, оплачується протягом трьох календарних днів з дати підписання договору; залишкова частина від суми договору сплачується частинами до 100% вартості партії виробів відвантажених замовнику, після підписання акту приймання-передачі виробів (п. 2.3. Договору).

Вироби передаються замовнику при умові підписання Акту приймання-передачі сторонами та 100% оплати вартості виробів (п. 7.1. Договору).

Відповідно до п.8.1., 8.2. договору, зобов'язання по договору припиняються по виконанні сторонами своїх зобов'язань; договір може бути змінений або достроково розірваний тільки за письмовою згодою сторін, особами, уповноваженими, відповідно до договору.

На виконання умов договору, позивач здійснив передоплату за виготовлення столярних виробів на загальну суму 360 000 грн. 00 коп., що підтверджується наступними платіжними дорученнями:

- платіжне доручення від 20.03.2017р. №361 на суму 150 000 грн. 00 коп. (а.с.17);

- платіжне доручення від 29.03.2017р. №440 на суму 50 000 грн. 00 коп. (а.с.17);

- платіжне доручення від 11.04.2017р. №501 на суму 100 000 грн. 00 коп. (а.с.18);

- платіжне доручення від 21.06.2017р. №756 на суму 60 000 грн. 00 коп. (а.с.18).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було виготовлено столярні вироби та відвантажено позивачу на загальну суму 289 657 грн. 80 коп., про що свідчать наступні видаткові накладні:

- видаткова накладна від 17.11.2017р. №2 на суму 64 728 грн. 22 коп. (а.с.12);

- видаткова накладна від 23.11.2017р. №3 на суму 131 229 грн. 94 коп. (а.с.13);

- видаткова накладна від 30.11.2017р. №4 на суму 48 155 грн. 63 коп. (а.с.14);

- видаткова накладна від 11.12.2017р. №1 на суму 45 544 грн. 01 коп. (а.с.15).

Таким чином, відповідачем недопоставлено товару на суму здійсненої позивачем передоплати у розмірі 70 342 грн. 20 коп.

На момент розгляду справи доказів поставки позивачу товару відповідачем або доказів повернення йому перерахованої суми попередньої оплати у розмірі 70 342 грн. 20 коп. не надано.

Відповідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України).

Згідно з ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Виходячи з викладеного, оскільки господарським судом встановлено, що відповідачем допущено порушення щодо повернення суми передоплати, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості в сумі 70 342 грн. 00 коп. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 Цивільного кодексу України). Виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми не своєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 6.3. договору, за прострочку виконання робіт та послуг підрядник сплачує пеню в розмірі 0,1% невиплаченої суми за кожен день прострочення, але не більше 15%.

На підставі п. 6.3. договору позивачем нараховано відповідачу пеню в розмірі 41,43 грн. за загальний період з 17.12.2017 року по 24.07.2018 року.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача інфляційні втрати в розмірі 3072,81 грн. за період з січня 2018 року по червень 2018 року.

Як вбачається з матеріалів справи, на адресу відповідача було надіслано претензію від 29.05.2018р. за вих.№29/05 про повернення зайво передплачених коштів у сумі 70 343 грн. та відмову від виготовлення та відвантаження продукції на суму залишку переплати.

Про направлення вказаної претензії свідчить кур'єрська накладна від 29.08.2018р.

Відповідно до частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Отже, позивачем заявлено до стягнення суму пені та інфляційних втрат за період з 17.12.2017 року по 24.07.2018 року необґрунтовано, оскільки претензія пред'явлена лише 29.08.2018р.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ч.1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на викладене та з урахуванням встановлених обставин справи, господарський суд позовні вимоги позивача до відповідача визнає такими, що підлягають задоволенню частково з присудженням до стягнення з відповідача суми боргу в розмірі 70 342,20 грн. та відмовляє у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача суми пені в розмірі 41,43 грн. та інфляційних втрат у розмірі 3 072,81 грн.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного підприємства "СЛУЖБА 52" (65011, Одеська область, м. Одеса, вул. Рішельєвська, буд. 21, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Екодевелопмент" (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Чкалова, буд. 15, кв. 5, ) про стягнення заборгованості у загальному розмірі 73 456, 44 грн. - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Екодевелопмент" (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Чкалова, буд. 15, кв. 5, ) на користь Приватного підприємства "СЛУЖБА 52" (65011, Одеська область, м. Одеса, вул. Рішельєвська, буд. 21, ) основний борг в сумі - 70 342,20 грн. та судовий збір у розмірі 1687,30 грн.

В задоволенні позовних вимог в частині стягнення інфляційний втрат в розмірі 3072,81 грн. та пені в розмірі 41,43 грн. - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через Господарський суд Дніпропетровської області.

Відповідно до п.17.5 Розділу ХІ Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 17.10.2018

Суддя Ю.Ю. Первушин