ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"11" жовтня 2018 р. Cправа № 902/391/18

Суддя Господарського суду Вінницької області Нешик О.С., при секретарі судового засідання Німенко О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали справи

за позовом публічного акціонерного товариства "Укртелеком", м.Київ

до Управління праці та соціального захисту населення Ладижинської міської ради, м.Ладижин Вінницької області

про стягнення 153720,41 грн заборгованості за надані телекомунікаційні послуги громадянам, які мають установлені законодавством пільги

за участю представників:

позивача ОСОБА_1, діє на підставі довіреності №3479 від 02.10.2018;

відповідача ОСОБА_2 (довіреність №01-3290 від 24.09.2018) та ОСОБА_3 (довіреність №01-3114 від 15.08.2018)

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Ладижинської міської ради 153720,41 грн заборгованості по компенсації витрат на надання послуг зв'язку на пільгових умовах.

Вказана позовна заява мотивована тим, що позивачем в період з 01.01.2017 по 31.12.2017 надано послуг на пільговій основі пільговим категоріям населення міста Ладижин, вартість яких підлягає відшкодуванню державою на суму 153 720,41 грн.

Ухвалою суду від 16.07.2018 відкрито провадження у справі №902/391/18 для здійснення розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

03.08.2018 на адресу суду надійшов відзив Управління праці та соціального захисту населення Ладижинської міської ради, де зазначено, що заборгованість виникла у зв'язку з тим, що субвенція з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг з послуг зв'язку та інших передбачених законодавством пільг Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" не передбачалась і не фінансувалась.

15.08.2018 від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій останній зазначає про необґрунтованість заперечень відповідача та просить суд задовольнити позовні вимоги.

25.09.2018 відповідачем до суду подано доповнення до відзиву, в якому останній просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог поміж іншого, обґрунтовуючи, що відповідач є органом місцевого самоврядування та фінансується за рахунок субвенцій з державного бюджету, тоді як обов'язок щодо відшкодування витрат за надані послуги пільговим категорій населення покладено на державу.

Ухвалою суду від 25.09.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.10.2018.

На визначену судом дату (11.10.2018) з'явилися представники обох сторін. В судовому засідання представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, представник відповідача заперечував проти їх задоволення.

Розгляд справи здійснюється з фіксуванням судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

Публічне акціонерне товариство «Укртелеком» (далі - Позивач) надає телекомунікаційні послуги згідно Закону України «Про телекомунікації» №1280-ІV від 18.11.2003, Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №295 від 11.04.2012, інших законодавчих актів України.

Позивач, як постачальник послуги зв'язку, надає телекомунікаційні послуги кожному, хто до нього звернеться в силу ст.633 Цивільного кодексу України, оскільки послуга звязку є предметом публічного договору.

З матеріалів справи слідує, що між сторонами виникли правовідносини стосовно надання послуг зв'язку окремим категоріям споживачів на пільговій основі та відшкодування витрат за надані послуги розпорядником коштів.

Судом встановлено, що Вінницькою філією ПАТ «Укртелеком» пільговим категоріям населення в міста Ладижин за період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року надано послуг на пільговій основі, вартість яких підлягає відшкодуванню, на загальну суму 153720,41 грн, що стверджується розрахунком боргу, розрахунками видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг.

Разом з тим, вказані витрати позивача відповідачем не відшкодовані.

З урахуванням вказаного у відповідача утворилась заборгованість з оплати компенсації витрат позивача на надання послуг звязку пільговим категоріям споживачів в сумі 153720,41 грн.

Несплата відповідачем компенсації витрат на надання послуг зв'язку на пільговій основі слугувала підставою звернення позивача з даним позовом до суду.

З урахуванням встановлених обставин суд, розглядаючи вказаний спір, враховує наступні приписи законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таке ж положення містить і ч.1 ст.173 Господарського кодексу України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

В силу ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу» №3551-ХІІ від 22.10.1993, Законом України «Про жертви нацистських переслідувань» №1584-ІІІ від 23.03.2000, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ від 28.02.1991, Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний статус» №203/98- ВР від 24.03.2008 та Законом України «Про охорону дитинства» №2402-ІІІ від 26.04.2001 для категорій осіб, визначених цими законами встановлені пільги з оплати за послуги зв'язку.

Частина 3 статті 63 Закону України "Про телекомунікації" визначає, що телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Відповідно до підпункту б пункту 4 частини 1 статті 89 та частини 1 статті 102 Бюджетного кодексу України (в редакції, що діяла на час виникнення боргу), видатки на відшкодування вартості послуг наданих пільговим категоріям громадян здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.2002 визначено, що головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення (далі - головні розпорядники коштів).

Згідно частини 6 статті 48 Бюджетного кодексу України, бюджетні зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

При цьому, слід зазначити, що вказана норма Кодексу діяла в період виникнення заборгованості, що слідує із п.5 Прикінцевих Положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік".

Як встановлено ст.ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 79 Кодексу передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В порядку, передбаченому ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов'язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

Окрім цього, в доповненні до відзиву №04-3277 від 20.09.2018 Управлінням праці та соціального захисту населення Ладижинської міської ради підтверджено факт надання публічним акціонерним товариством "Укртелеком" послуг населенню на пільгових умовах в обсягах, визначених до стягнення за період з 01.01.2017 по 31.12.2017.

Відсутність коштів не є підставою для звільнення від виконання зобов'язання відповідно до ч.2 ст.617 Цивільного кодексу України, ч.2 ст.218 Господарського кодексу України, а також з урахуванням правової позиції, викладеної у постанові ОСОБА_4 Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №927/291/17 та у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 2, 74, 76-80, 86, 91, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Ладижинської міської ради (24321, Вінницька область, м.Ладижин, вул.Процишина, буд.91; ) на користь публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (01601, м.Київ, бул.Т.Шевченка, 18; ) 153720,41 грн боргу по компенсації витрат за надання послуг зв'язку на пільговій основі та 2305,81 грн відшкодування витрат на сплату судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Копію рішення направити згідно переліку рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст.256 ГПК України).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано (ч.1 ст.241 ГПК України).

Повне рішення у справі №902/391/18 складено 22 жовтня 2018 р.

Суддя Нешик О.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу - ПАТ "Укртелеком" (21050, м.Вінниця, вул.Соборна, 8);

3 - відповідачу - Управлінню праці та соціального захисту населення Ладижинської міської ради (24321, Вінницька область, м.Ладижин, вул.Процишина, буд.91)