РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.10.2018Справа № 910/6312/18
Господарський суд міста Києва у складі судді Спичака О.М. за участю секретаря судового засідання Тарасюк І.М., розглянувши у судовому засіданні матеріали справи

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Першотравенський ремонтно-механічний завод»
ДоПідприємства «Центр незалежних експертиз з охорони праці федерації професійних спілок України»
Простягнення 24 468,76 грн

Представники сторін:

від позивача: Шамська В.М. - предст. за дов.;

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Першотравневський ремонтно-механічний завод" звернулося до Господарського суду м. Києва з позовною заявою до Підприємства «Центр незалежних експертиз з охорони праці федерації професійних спілок України» про стягнення штрафних санкцій у розмірі 24 468,76 грн, у зв'язку з неналежним виконанням умов Договору № 408-ПЗ-ДЦ від 15.02.2017.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 29.05.2018 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Першотравневський ремонтно-механічний завод" до Підприємства «Центр незалежних експертиз з охорони праці федерації професійних спілок України» про стягнення штрафних санкцій у розмірі 24 468,76 гр залишено без руху.

14.05.2018 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Першотравневський ремонтно-механічний завод" надішли до суду документи на виконання вимог ухвали суду від 29.05.2018.

Ухвалою суду від 20.06.2018 було відкрито провадження у справі № 910/6312/18 та прийнято позовну заяву до розгляду, розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, встановлено судом строки для подачі відзиву та відповіді на відзив.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 20.06.2018 була направлена судом рекомендованими листами з повідомленнями про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 02002, м. Київ, вул. Раїси Окіпної, 2.

Однак, конверт з ухвалою про відкриття провадження у справі від 20.06.2018 було повернуто до суду відділенням поштового зв'язку з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання».

Оцінивши категорію цього спору та його складність, а також врахувавши необхідність залучення до участі у справі третю особу, суд дійшов висновку про те, що справа № 910/6312/18 підлягає розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 08.08.2018 розгляд справи № 910/6312/18 вирішено здійснювати у порядку загального позовного провадження; призначено підготовче засідання у справі № 910/6312/18 на 07.09.2018.

У зв'язку з перебуванням судді Спичака О.М. 07.09.2018 на лікарняному, судове засідання призначене на 07.09.2018 не відбулось.

Ухвалою суду від 13.09.2018 розгляд справи № 910/6312/18 призначено на 24.09.2018.

Представники відповідача у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату та час проведення судового засідання були повідомлені.

У підготовчому засіданні, призначеному на 24.09.2018, суд вчинив всі дії, визначені частиною другою статті 182 ГПК України, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Зважаючи на наведене, за результатами підготовчого засідання, призначеного на 24.09.2018, судом постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 22.10.2018.

25.09.2018 судом в порядку статей 120-121 ГПК України, викликано відповідача у підготовче засідання, призначене на 22.10.2018.

В судовому засіданні 22.10.2018 судом розпочато розгляд справи по суті.

Відповідно до ст. 194 ГПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд і вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

При розгляді справи по суті в судовому засіданні 22.10.2018 судом було заслухано вступне слово позивача, з'ясовано обставини справи та досліджено докази відповідно до статей 208-210 ГПК України, після чого суд перейшов до судових дебатів у відповідності до статей 217, 218 ГПК України.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського суду міста Києва, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про невручення копії судового рішення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою про відкриття провадження у справі від 20.06.2018 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що Підприємство «Центр незалежних експертиз з охорони праці федерації професійних спілок України» не скористалось наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 22.10.2018 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

15.02.2017 між ТОВ «Першотравенський ремонтно-механічний завод» (позивач) та Підприємством «Центр незалежних експертиз з охорони праці федерації професійних спілок України» (відповідач) було укладено договір № 408-ПЗ-ДЦ про надання послуг екологічного характеру (далі-Договір), відповідно до п.п. 1.1.1.,1.1.2. якого відповідач взяв на себе зобов'язання про проведення інвентаризації, оформлення звіту по проведенню інвентаризації джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферні повітря, розробки документів, в яких обґрунтовуються обсяги викидів для отримання дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джереламиТовариства з обмеженою відповідальністю «Першотравенський ремонтно-механічний завод», Проммайданчик №2.

За умовами п. 1.2 договору, результатом належним чином наданих послуг виконавцем є отримання дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря для всіх об'єктів замовника, що визначені цим договором.

Відповідно п.3.2. договору, строк надання послуг здійснюється у відповідності до Графіку надання послуг (додаток №4 до договору).

Графіком виконання робіт передбачено наступне: початок надання послуг - 01 березня 2017 року, кінцевий термін надання послуг - 10 липня 2017 року.

07.08.2018 між ТОВ «Першотравенський ремонтно-механічний завод» (позивач) та Підприємством «Центр незалежних експертиз з охорони праці федерації професійних спілок України» підписало угоду, відповідно до якої продовжено термін виконання робіт до 31 грудня 2017 року.

Позивачем в обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем послуги передбачені вищезазначеним договором виконані не були, у зв'язку з чим останнім на підставі п. 5.2 договору нараховано 7 648,0 грн штрафу та 16 820,76 грн пені.

Враховуючи вищезазначене на розгляд Господарського суду міста Києва були передані позовні вимоги ТОВ «Першотравенський ремонтно-механічний завод» до Підприємства «Центр незалежних експертиз з охорони праці федерації професійних спілок України» про стягнення 7 648,0 грн штрафу та 16 820,76 грн пені.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За приписами ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає договір про надання послуг екологічного характеру № 408-ПЗ-ДЦ від 15.02.2017, як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов'язків.

За своїм змістом та правовою природою укладений сторонами договір є договором про надання послуг, який підпадає під правове регулювання норм глави 63 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно п.3.2. договору, строк надання послуг здійснюється у відповідності до Графіку надання послуг (додаток №4 до договору).

Графіком виконання робіт передбачено наступне: початок надання послуг - 01 березня 2017 року, кінцевий термін надання послуг - 10 липня 2017 року.

07.08.2018 між ТОВ «Першотравенський ремонтно-механічний завод» (позивач) та Підприємством «Центр незалежних експертиз з охорони праці федерації професійних спілок України» підписало угоду, відповідно до якої продовжено термін виконання робіт до 31 грудня 2017 року.

Проте з наявних в матеріалах справи документів вбачається, що відповідачем послуги передбачені умовами вищезазначеного договору надані не були.

Пунктом 5.2. договору № 408-ПЗ-ДЦ від 15.02.2017 передбачено, що у разі порушення відповідачем строку надання послуг, згідно з п. 3.1, виконавець, на вимогу замовника, сплачує неустойку у вигляді штрафу протягом 10 (десяти) робочих днів після отримання вимоги про оплату штрафних санкцій в розмірі 10% від вартості послуг по договору, та пеню у розмірі 0,2 % від вартості несвоєчасно наданих послуг за кожен день прострочення.

13.03.2018 позивачем на адресу відповідача було надіслано претензію щодо невиконання умов договору №408-ПЗ-ДЦ від 15 лютого 2017 року (про порушення строків надання послуг (виконання робіт)) та сплату штрафних санкцій, протягом 10 календарних днів з моменту направлення даної претензії. Однак, жодних дій, на виконання своїх обов'язків, виконано не було.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно зі ст. ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов'язань.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного або неналежно виконаного зобов'язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до п. 5.2 договору, у разі порушення відповідачем строку надання послуг, згідно з п. 3.1, виконавець, на вимогу замовника, сплачує неустойку у вигляді штрафу протягом 10 (десяти) робочих днів після отримання вимоги про оплату штрафних санкцій в розмірі 10% від вартості послуг по договору, та пеню у розмірі 0,2 % від вартості несвоєчасно наданих послуг за кожен день прострочення.

Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (частини перша, друга статті 217 Господарського кодексу України). Штрафними санкціями відповідно до частини першої статті 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими Господарським кодексом України та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов'язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (частина перша статті 199 Господарського кодексу України),

Видами забезпечення виконання зобов'язання за змістом положень частини першої статті 546 Цивільного кодексу України є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток, а частиною другою цієї норми визначено, що договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік забезпечувальних заходів для належного виконання зобов'язання не є вичерпним і сторони, використовуючи принцип свободи договору, передбачений статтею 627 Цивільного кодексу України, мають право встановити й інші, окрім тих, що передбачені частиною першою статті 546 Цивільного кодексу України, засоби, які забезпечують належне виконання зобов'язання, за умови, що такий вид забезпечення не суперечить закону.

За змістом положень частини четвертої статті 231 Господарського кодексу України розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Позивач, за невиконання умов договору щодо надання послуг нарахував та просить стягнути пеню в сумі 16 820,76 грн.

Судом встановлено, що відповідачем у встановлений строк свого обов'язку з надання послуг передбачених умовами договору виконано не було, чим допущено прострочення виконання зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням зобов'язання (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), а тому позивачем правомірно заявлено вимогу про стягнення пені у розмірі, передбаченому пунктом 5.2 договору.

Здійснивши перевірку розрахунку пені, суд вважає його арифметично вірним та вважає за можливе стягнути з відповідача пеню у розмірі 16 820,76 грн.

Також позивачем заявлено до стягнення 7 648,00 грн штрафу, що становить 10 % від вартості послуг.

Судом було здійснено перевірку нарахованого штрафу та встановлено, що він розрахований невірно, оскільки з урахуванням умов договору вірною є сума 7 645,80 грн, що і становить 10 % від вартості послуг по договору.

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Першотравенський ремонтно-механічний завод» та стягнення з Підприємства «Центр незалежних експертиз з охорони праці федерації професійних спілок України» 7 645,80 грн штрафу та 16 820,76 грн пені.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б підтвердили заявлені позовні вимоги та свідчили про їх обґрунтованість, а також наявність у відповідача обов'язку відшкодувати збитки, пов'язані з пошкодженням транспортного засобу.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на сторін в порядку передбаченому ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Підприємства «Центр незалежних експертиз з охорони праці федерації професійних спілок України» (місцезнаходження: 02002, м. Київ, Дніпровський р-н, вул. Раїси Окіпної, 2; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Першотравенський ремонтно-механічний завод» (місцезнаходження: 52800, Дніпропетровська обл., м. Першотравенськ, вул. Леніна, 7, ) 7 645,80 грн штрафу, 16 820,76 грн пені та 1 761,84 грн судових витрат.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст.241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно ч.1 ст.256 та п.п.17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення складено та підписано 23.10.2018

Суддя Спичак О.М.