ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" жовтня 2018 р.м. ХарківСправа № 922/2367/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

при секретарі судового засідання Цвірі Д.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного АТ "Космед", м. Київ
до ТОВ "Реній Фарм", м. Мерефа
про стягнення 31931,03 грн.
за участю представників:

позивача - не з'явився,

відповідача - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Приватне АТ "Космед", м. Київ звернулось до господарcького суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з ТОВ "Реній Фарм", м. Мерефа заборгованість за договором поставки №К-01502 від 02.01.18р. в сумі 31931,03 грн., яка складається з: 29439,83 грн. - заборгованість з оплати товару за договором поставки; 2178,56 грн. - штрафна неустойка (пеня) за прострочення грошового зобов`язання; 312,64 грн. - 3% річних за користування чужими коштами. Судові витрати просить покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 30.08.18р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням учасників справи. Призначено судове засідання на "25" вересня 2018 р. о(об) 12:00.

25.09.18р. надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позову заперечує.

25.09.18р. представник відповідача надав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому процесі.

Ухвалою суду від 25.09.18р. відкладено розгляд справи на 09.10.18р. о 14:30 год.

09.10.18р. від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю забезпечити представництво своїх інтересів в судовому засіданні 09.10.18р.

Суд, дослідивши дане клопотання відмовляє в його задоволенні у зв`язку з наступним.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 252 ГПК України за клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин.

Представником відповідача до клопотання про відкладення судового засідання не надано доказів на підтвердження неможливості забезпечити представництво своїх інтересів в судовому засіданні 09.10.18р. та не зазначено обґрунтованих причин щодо необхідності відкладення судового засідання.

Представник позивача в судове засідання 09.10.18р. не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача в судове засідання 09.10.18р. не з`явився.

Враховуючи те, що норми Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

02.01.18р. між ПрАТ "Космед" (позивач, постачальник) та ТОВ "Реній Фарм" (відповідач, покупець) укладено договір поставки №К-01502, відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, передати у власність покупцю косметичну продукцію, а покупець зобов`язуєтья прийняти товар та оплатити його вартість.

Відповідно до п. 1.3. договору товар передається у власність Покупця з наступною документацією:

а) рахунок-фактура, в якому зазначається загальна вартість Товару, що поставляється, а також загальна сума, що підлягає оплаті Покупцем;

б) видаткова накладна.

Положеннями п.п. 2.1., 2.2., 2.2.1., 2.2.2. поставка Товару здійснюється на підставі замовлення Покупця, що складається у письмовій формі та повинне містити наступну інформацію:

а) найменування Покупця та його реквізити;

б) найменування Товару;

в) код Товару (штрих-код);

г) кількість Товару у відповідних одиницях виміру;

д) місце доставки Товару із вказівкою на точну адресу.

Замовлення Покупця викладається у письмовій формі й надсилається на адресу Постачальника.

За згодою Постачальника, Покупець може здійснити замовлення шляхом подання його Постачальнику:

а) в електронному вигляді на адресу електронної пошти Постачальника;

б) усно через уповноваженого представника Постачальника безпосередньо за місцем знаходження Покупця.

Замовлення вважається прийнятим Постачальником, якщо протягом 2 (двох) робочих днів з моменту його отримання останнім, на електронну адресу Покупця буде направлено форму затвердження замовлення та/або рахунок-фактуру на оплату вартості замовленої партії Товару.

Як вказує позивач в позовній заяві, на виконання Договору, Позивачем 13 березня 2018 року здійснено постачання Товару за видатковою накладною №К-18010369 на загальну суму 20620,74 грн. Строк оплати поставленого Товару Покупцем 12 квітня 2018 року (включно), однак, станом на 20 серпня 2018 року Відповідач одержаний Товар не оплатив.

19 березня 2018 року Позивачем здійснено постачання Товару за видатковою накладною №К-18012011 на загальну суму 8819,09 грн. Строк оплати поставленого Товару Покупцем 18 квітня 2018 року (включно), однак, станом на 20 серпня 2018 року Відповідач одержаний Товар не оплатив.

З метою досудового врегулювання спору, Позивачем 11.06.2018 року, засобами електронного зв'язку направлено ТОВ «Реній Фарм» Претензію із вимогою про негайне погашення простроченої заборгованості за договором поставки №К01502 від 02.12.15 року в сумі 29439,84 грн. та штрафні санкції в сумі 1625,15 грн. (а.с. 21-22).

19 червня 2018 року Позивач отримав від ТОВ «Реній Фарм» грошові кошти у розмірі 1625,15 грн. із призначенням платежу «оплата штрафних санкцій по договору №К-01124 від 23.12.15р.».

У зв`язку з невиконанням відповідач умов договору, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Надаючи правову кваліфікацію доказам які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобовязання виникають з підстав, зазначених у статті 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договір та інші правочини та юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обовязків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

У відповідності із ст.173 ГК України та ст.509 ЦК України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один субєкт господарювання (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вичинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого субєкту (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утримуватися від певних дій, а інший субєкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязків.

Господарські зобовязання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч.7 ст.179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно ст. 599 Цивільного кодексу України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.193 ГК України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 712 ГПК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Так, позивач вказує, що відповідачем не виконуються умови договору поставки №К-01502 від 02.01.18р. в частині оплати поставленої 13.03.18 року та 19.03.18р. продукції.

Як на доказ здійснених 13.03.18 року та 19.03.18р. поставок продукції за договором поставки №К-01502 від 02.01.18р. позивач посилається на накладні №К-18010369 від 13.03.18р. на загальну суму 20620,74 грн. та №К-18012011 від 19.03.18р. на загальну суму 8819,09 грн.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, накладні, на які посилається позивач як на факт здійсненої поставки, а саме №К-18010369 від 13.03.18р. на загальну суму 20620,74 грн. та №К-18012011 від 19.03.18р. на загальну суму 8819,09 грн. не підписні зі сторони відповідача.

Як на факт визнання заборгованості відповідачем позивач посилається на платіжне доручення №2143 від 19.06.18р., відповідно до якого відповідачем здійснено оплату штрафних санкцій в сумі 1625,15 грн. за договором №К-01124 від 23.12.15р.

Суд не приймає дане платіжне доручення як доказ визнання відповідачем заборгованості за договором поставки №К-01502 від 02.01.18р., оскільки в призначенні платежу зазначено, що штрафні санкції сплачено за іншим договором, а саме №К-01124 від 23.12.15р.

Також, позивач, направляючи відповідачу претензію від 11.06.18р. за вих. №044 просить негайно погасити заборгованість за договором поставки №К-01502 від 02.12.15 року, який не є підставою для даного позову.

Згідно з положеннями ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та достатніх доказів на підтвердження здійснення поставок за договором поставки №К-01502 від 02.01.18р. за накладними №К-18010369 від 13.03.18р. на загальну суму 20620,74 грн. та №К-18012011 від 19.03.18р. на загальну суму 8819,09 грн., не надано суду доказів отримання відповідного товару та відповідно не надано доказів прострочення оплати за поставлений товар, у зв`язку з чим не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 129 ГПК України. Судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином судові витрати залишаються за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 509, 598, 612, Цивільного кодексу України; ст.ст. 173, 174, 179, 193, 197 Господарського кодексу України; ст.ст. 1, 2, 4, 5, 12, 13, 14, 15, 73, 74, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 247, 248, 251, 252, 256, 257, 259 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку для оскарження. Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено та підписано 16.10.18р.

Суддя ОСОБА_1