ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.10.2018

Справа № 910/11274/18

За позовом Приватного підприємства «Лєтранс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сідрейл» про стягнення 80934,55 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Без виклику представників сторін (судове засідання не проводилось).

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указану позовну заяву про стягнення на користь Позивача суми боргу та санкцій за договором оренди №58/12/16 від 30.12.2016 у зв’язку з неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов’язань оплатити отримані послуги з оренди.

Ухвалу про відкриття провадження у справі Відповідач отримав, що підтверджено залученим до справи зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення, проте Відповідач не скористався наданим йому законом правом подати відзив на позов та/або будь-які інші письмові пояснення чи заперечення по суті спору.

З огляду на наведене, суд вирішує справу за наявними матеріалами на підставі ч. 9 ст. 165 ГПК України та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

На підставі Договору № 58/12/16 від 30.12.2016 з додатковою угодою (далі разом – Договір) Відповідач домовився орендувати у Позивача залізничні цистерни.

Фактична передача трьох цистерн (об’єктів оренди) за Договором Відповідачу у користування підтверджується залученим до справи актами приймання-передачі від 01.01.2017. У актах сторони засвідчили, що цистерни передані у технічно-справному стані, і сторони одна до одної претензій не мають.

Строк дії Договору сторонами було встановлено до 31.12.2018.

Чинність Договору судом презюмується з огляду на положення ст. 204 ЦК України та за відсутності у матеріалах справи доказів протилежного.

Розмір орендної плати та порядок її сплати встановлений сторонами у розділі 3 Договору, з урахуванням змін, внесених додатковою угодою від 21.09.2017.

Предметом спору є стягнення Позивачем з Відповідача заборгованості з орендної плати за користування вказаними цистернами за період з 01.05.2018 до 01.08.2018, тобто за травень, червень та липень місяці 2018 року.

Відповідач не скористався наданим йому правом на судовий захист, та обставин, на які посилається Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог не спростував.

Розрахунок заборгованості Відповідача з орендної плати по Договору за травень, червень та липень місяці 2018 року судом перевірено та визнано обґрунтованим і арифметично правильним, як такий, що підтверджується залученими Позивачем до справи доказами, а також відсутністю їх спростування з боку Відповідача.

У матеріалах справи відсутні докази погашення Відповідачем спірної заборгованості, та натомість, з наданих Позивачем банківських виписок вбачається відсутність надходження коштів у її погашення.

Дослідивши наведені у позові пояснення Позивача, що Відповідач відмовляється сплатити заборгованість, так як здійснив поточний ремонт вагонів (цистерн) на суму 91044,22 грн., суд зазначає наступне. За умовами п. 3.6 Договору Відповідач дійсно зобов’язаний здійснювати капітальні та деповські ремонтні роботи самостійно та за свій рахунок, але Відповідач зобов’язаний письмово повідомити Позивача про необхідність проведення ремонту, погодити його вартість та місце виконання, і тільки після вчинення таких дій Відповідач, за умовами п. 3.7 Договору звільняється від сплати орендної плати на час деповського та капітального ремонтів. Проте, у матеріалах справи відсутні докази, що Позивач погоджував такий ремонт, місце його проведення та вартість з Позивача. Відтак, підстави для зменшення розміру орендної плати у суду відсутні.

При цьому, технічне обслуговування, поточний ремонт цистерн протягом всього строку дії Договору здійснюється за рахунок Відповідача (п. 3.11 Договору).

Отже, заборгованість Відповідача в сумі 77832 грн., яка не були погашена на час подання позову, та залишається непогашеною на даний час, Позивачем належним чином відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України та ст. 193 ГК України доведена, документально підтверджена і Відповідачем не спростована.

Враховуючи все вищенаведене, позовні вимоги про стягнення 77832 грн. заборгованості визнаються судом обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, у зв’язку з несплатою заборгованості, Відповідач, виходячи з положень ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, ч. 2 ст. 193 ГК України, є порушником грошового зобов’язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом, та зокрема у вигляді нарахування та стягнення пені на підставі п. 7.2 Договору та ст.ст. 546, 549 ЦК України, з урахуванням ч. 6 ст. 232 ГК України та Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань».

Розрахунок пені судом перевірено та визнано обґрунтованим, оскільки розрахована Позивачем пеня не перевищує дозволену до стягнення згідно з законом, а її розмір є доведеним залученими Позивачем до справи вищеописаними доказами, а також відсутністю їх спростування з боку Відповідача.

З огляду на наведене позовні вимоги про стягнення 3102,55 грн. пені визнаються судом обґрунтованими і підлягають задоволенню.

До складу судових витрат, заявлених Позивачем до відшкодування, включено 1762 грн. судового збору та 10127,60 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Витрати Позивача по оплаті судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на Відповідача повністю.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то хоча факт їх надання та оплати у заявленому до відшкодування розмірі підтверджується належними доказами (договором №06/08/17-01 від 06.08.2018, рахунком-фактурою від 15.08.2018, платіжним дорученням від 17.08.2018 та актом від 15.08.2018), проте щодо обсягу робіт – не підтверджується надання послуг на суму 3500 грн. з представництва інтересів Позивача у суді. При цьому, судом враховано, що розгляд даного спору відбувався у спрощеному провадженні без виклику представників сторін (судове засідання не проводилось), та у акті виконаних робіт послуга з представництва інтересів Позивача у суді також відсутня.

З огляду на наведене, та керуючись ст. 129 ГПК України, судом відшкодовуються Позивачу за рахунок Відповідача документально підтверджені витрати на фактично надану правову допомогу у сумі 6627,60 грн. У іншій частині суд не вбачає підстав для відшкодування Позивачу здійснених ним витрат, як оплати за послуги, які фактично надані не були.

Керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, 232, 236-242, 247, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сідрейл» (м. Київ, бульвар Дружби Народів, 5 «Е», ідентифікаційний код 38450144) на користь Приватного підприємства «Лєтранс» (с. Липини, Луцький район, Волинська область, вул. Заньковецької, 20, ідентифікаційний код 36407516) 77832 (сімдесят сім тисяч вісімсот тридцять дві) грн. заборгованості, 3102 (три тисячі сто дві) грн. 55 коп. пені, а також 1762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. судового збору та 6627 (шість тисяч шістсот двадцять сім) грн. 60 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя                                                                                            Сташків Р.Б.