ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

____________________________________________________________________

"09" жовтня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/1212/18

Господарський суд Одеської області у складі:

Суддя Гут С.Ф.

При секретарі судового засідання Себовій О.О.

За участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Фізичної особи-підприємця Заграничного Юрія Олександровича до відповідача Фізичної особи-підприємця Караулова Дмитра Анатолійовича про стягнення 578 633,94 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Заграничний Юрій Олександрович (надалі - позивач) звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Караулова Дмитра Анатолійовича (надалі - відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 598 514,23 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 19.06.2018р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу прийнято розглядати за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 06 липня 2018 р. о 10:30 год.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 06.07.2018р. було відкладено підготовче засідання на "02" серпня 2018 р. о 14:10 год.

В судовому засіданні 02.08.2018р. представником позивача було надано суду заяву про зменшення суми позовних вимог, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача 367 500,00 грн. - основного боргу, 113 322,24 грн. - пені, 11 468,70 грн. - 3% річних, 39 593,00грн. - інфляційних втрат та 46 750,00 грн. - штрафу.

В судовому засіданні 02.08.2018р. представником позивача було надано суду клопотання про продовження розгляду підготовчого провадження по справі №916/1212/18 на 30 днів.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 02.08.2018р. було задоволено клопотання представника відповідача про продовження розгляду підготовчого провадження по справі №916/1212/18 на 30 днів та продовжено строк підготовчого провадження по справі №910/1212/18 на 30 днів.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 02.08.2018р. було відкладено підготовче засідання на "28" серпня 2018 р. о 11:00 год.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 28.08.2018р. було закрито підготовче провадження у справі № 916/1212/18 з за позовом Фізичної особи-підприємця Заграничного Юрія Олександровича до Фізичної особи-підприємця Караулова Дмитра Анатолійовича про стягнення 578633,90 грн. та призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на "17" вересня 2018 р. о 09:30 год.

В судовому засіданні 17 вересня 2018 р. судом було оголошено перерву в розгляді справи до 25 вересня 2018 р. до 11:15 год.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 25.09.2018р. було відкладено розгляд справи на "09" жовтня 2018 р. о 14:15 год.

Відповідач правом на відзив на позов не скористався, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, крім того, представник відповідача 22.08.2018р. був ознайомлений з матеріалами справи про що свідчить його напис та підпис на заяві про ознайомлення з матеріалами справи від 21.08.2018р.

09.10.2018р. судом після повернення з нарадчої кімнати, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані позивачем докази, суд встановив:

01.09.2012р. між Фізичною особою-підприємцем Заграничним Юрієм Олександровичем (надалі - орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Карауловим Дмитром Анатолійовичем (надалі - орендар) було укладено договір оренди приміщення №01092012/1 (надалі - Договір), відповідно до пункту 1.1. якого, відповідач прийняв у тимчасове платне користування приміщення загальною площею 94,2 м2, розташоване за адресою м. Одеса вул. Грецька, 32. Приміщення передано відповідачу 01.09.2012 року, про що сторонами складено акт приймання-передачі №1 до договору. Приміщення передано частково оснащеним професійним кухарським обладнанням.

Відповідно до п.1.6 Договору, орендар використовує приміщення з метою надання послуг громадського харчування (розміщення кафе-бару).

Відповідно до пункту 3.1 Договору, приміщення на умовах цього Договору надається Орендарю в оренду з моменту підписання Сторонами Акту приймання-передачі Приміщення №1 і до 30 серпня 2015 року.

Відповідно до пункту 4.1. договору, розмір плати за користування приміщенням і порядок розрахунків, визначаються сторонами в Додатку №3 до цього Договору.

Відповідно до пункту 5.2 Договору, серед іншого орендар прийняв на себе обов'язки: своєчасно здійснювати оплату за користування приміщенням та повернути приміщення за актом приймання передачі, протягом трьох днів після припинення(закінчення) договору.

Відповідно до пункту 6.1 Договору, орендодавець серед іншого вправі вимагати своєчасної оплати за договором; відмовитись від договору оренди і вимагати повернення приміщення, якщо орендар не вносить орендну плату протягом двох місяців і більше. У разі відмови Орендодавця від Договору, Договір є розірваним з моменту одержання орендарем повідомлення орендодавця про відмову від договору.

Відповідно до пункту 8.4 договору, у разі прострочення внесення плати за користування приміщенням Орендар зобов'язаний сплатити Орендодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення, яка нараховується протягом всього строку існування заборгованості.

Відповідно до пункту 8.5 договору, у разі прострочення внесення орендної плати більш ніж на 10 (десять) днів Орендар зобов'язаний сплатити Орендодавцю штраф у розмірі 5(п'ять) відсотків від суми місячної орендної плати.

01.09.2012 року між Фізичною особою-підприємцем Заграничним Юрієм Олександровичем (надалі - орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Карауловим Дмитром Анатолійовичем (надалі - орендар) було підписано Додаток №3 до Договору, яким встановлено порядок визначення розміру орендної плати в залежності від зміни офіційного курсу долара США та порядок її сплати - авансовим платежем, не пізніше 10 числа місяця, за який вона вноситься.

Розмір орендної плати неодноразово переглядався. Відповідно до «Дополнительного соглашения» укладеного між Фізичною особою-підприємцем Заграничним Юрієм Олександровичем (надалі - орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Карауловим Дмитром Анатолійовичем (надалі - орендар) було 02.04.2015 року, з моменту підписання цього документу, сума орендної плати становить 85 000 (вісімдесят п'ять тисяч) грн.

Як зазначає позивач, після спливу строку дії Договору орендар продовжив користування орендованим майном, таким чином, відповідно до статті 764 Цивільного кодексу, договір було продовжено на тих саме умовах на новий період - до 30 серпня 2018 року.

Проте, як зазначає позивач, відповідач в порушення умов Договору та норм чинного законодавства України свої зобов'язання в частині повної та своєчасної сплати орендної плати не виконав, у зв'язку із чим Фізична особа-підприємець Заграничний Юрій Олександрович звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом та уточненням до нього про стягнення з Фізичної особи-підприємця Караулова Дмитра Анатолійовича 367 500,00 грн. - основного боргу, 113 322,24 грн. - пені, 11 468,70 грн. - 3% річних, 39 593,00грн. - інфляційних втрат та 46 750,00 грн. - штрафу.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Приписами ст.193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Застосування господарських санкцій до суб'єкта, який порушив зобов'язання, не звільняє цього суб'єкта від обов'язку виконати зобов'язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов'язання.

Управнена сторона має право не приймати виконання зобов'язання частинами, якщо інше не передбачено законом, іншими нормативно-правовими актами або договором, або не випливає із змісту зобов'язання.

Зобов'язана сторона має право виконати зобов'язання достроково, якщо інше не передбачено законом, іншим нормативно-правовим актом або договором, або не випливає із змісту зобов'язання.

Зобов'язана сторона має право відмовитися від виконання зобов'язання у разі неналежного виконання другою стороною обов'язків, що є необхідною умовою виконання.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Управнена сторона, приймаючи виконання господарського зобов'язання, на вимогу зобов'язаної сторони повинна видати письмове посвідчення виконання зобов'язання повністю або його частини.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. При цьому, зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому числі із договору.

Частинами 1, 3 ст.283 ГК України передбачено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Згідно зі ст.759 Цивільного Кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до п.п.1, 2 ст.762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Судом встановлено, що позивач передав, а відповідач прийняв в строкове платне користування Об'єкт оренди: приміщення загальною площею 94,2 м2, розташоване за адресою м. Одеса вул. Грецька, 32. Приміщення передано відповідачу 01.09.2012 року, про що сторонами складено акт приймання-передачі №1 до договору.

Проте, відповідач в порушення умов Договору оренди та норм діючого законодавства України свої зобов'язання в частині повної та своєчасної сплати орендної плати не виконав, з урахуванням чого у Відповідача утворилась заборгованість в розмірі 367 500,00 грн.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін в силу положень ч.2 ст.598 цього Кодексу допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), що визначено в ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з Фізичної особи-підприємця Караулова Дмитра Анатолійовича заборгованості за Договором оренди у розмірі 367 500,00 грн. підлягають судом задоволенню в повному обсязі.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 113 322,24 грн. - пені, 11 468,70 грн. - 3% річних, 39 593,00грн. - інфляційних втрат та 46 750,00 грн. - штрафу, господарський суд зазначає наступне.

За приписами ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Із змісту ст.551 Цивільного кодексу України вбачається, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до пункту 8.4 договору, у разі прострочення внесення плати за користування приміщенням Орендар зобов'язаний сплатити Орендодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення, яка нараховується протягом всього строку існування заборгованості.

Відповідно до пункту 8.5 договору, у разі прострочення внесення орендної плати більш ніж на 10 (десять) днів Орендар зобов'язаний сплатити Орендодавцю штраф у розмірі 5(п'ять) відсотків від суми місячної орендної плати.

Перевіривши розрахунок штрафу наданий позивачем, суд встановив, що такий розрахунок відповідає вимогам чинного законодавства, здійснений належним чином, у зв'язку з чим позовні вимоги в даній частині підлягають судом задоволенню в повній мірі.

Щодо здійсненого позивач розрахунку суми пені, 3% річних та інфляційних втрат господарський суд зазначає, що під час здійснення розрахунку позивачем здійснено арифметичні помилки, у зв'язку із чим судом здійснено власний розрахунок суми пені, 3% річних та інфляційних втрат за допомогою системи КП "Ліга Закон" та встановлено їх належний розмір, а саме: 112 231,21 грн. - пені, 11 098,50 грн. - 3% річних та 39 267,04 грн. - інфляційних втрат.

Враховуючи вищезазначене господарський суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення суми пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об'єктивного з'ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідачем у встановленому законом порядку позовні вимоги позивача не спростовано, в судові засідання відповідач не з'являвся хоча заздалегідь був повідомлений про дату час та місце судового засідання.

Відповідно до приписів ст.129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви покладаються на позивача та відповідача пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.13, 20 73, 74, 76, 86, 126, 129, 165, 232, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Фізичної особи-підприємця Заграничного Юрія Олександровича до відповідача Фізичної особи-підприємця Караулова Дмитра Анатолійовича про стягнення 578 633,94 грн. - задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Караулова Дмитра Анатолійовича (65020, АДРЕСА_1; код ЄДРЮОФОПГФ НОМЕР_1) на користь Фізичної особи-підприємця Заграничного Юрія Олександровича (65029, АДРЕСА_2; код ЄДРЮОФОПГФ НОМЕР_2) суму заборгованості у розмірі - 367 500 /триста шістдесят сім тисяч п'ятсот/ грн. 00 коп., пеню в сумі - 112 231 /сто дванадцять тисяч двісті тридцять одну/ грн. 21 коп., 3% річних в сумі - 11 098 /одинадцять тисяч дев'яносто вісім/ грн. 50 коп., інфляційні втрати в сумі - 39 267 /тридцять дев'ять тисяч двісті шістдесят сім/ грн. 04 коп., штраф у сумі 46 750 /сорок шість тисяч сімсот п'ятдесят/ грн. 00 коп. та витрати на оплату судового збору в сумі 8 652 /вісім тисяч шістсот п'ятдесят дві/ грн. 59 коп.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Накази видати в порядку ст.327 ГПК України

Повний текст рішення складено 19 жовтня 2018 р.

Суддя С.Ф. Гут