УХВАЛА

11 жовтня 2018 року

м. Київ

Справа № 914/1901/16

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Катеринчук Л.Й.

учасники справи:

боржник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Едельвейс-фарм",

кредитор - Публічне акціонерне товариство "Банк "Київська Русь",

Приватне підприємство "Укрторгцентр",

ліквідатор Винник Михайло Іванович

розглянувши матеріали касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "Київська Русь" Білої Ірини Володимирівни

на постанову Львівського апеляційного господарського суду

від 12.07.2018

у складі колегії суддів: Гриців В.М. (головуючий), Бонк Т.Б., Дубник О.П.

та ухвалу Господарського суду Львівської області

від 22.12.2017

у складі судді Цікала А.І.

у справі № 914/1901/16

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Едельвейс-фарм"

ВСТАНОВИВ:

21.08.2018 поштовим відправленням, направленим на адресу Львівського апеляційного господарського суду, Публічне акціонерне товариство "Банк "Київська Русь" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "Київська Русь" Білої Ірини Володимирівни звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою за вих. №2488/16 від 20.08.2018 на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 12.07.2018 та ухвалу Господарського суду Львівської області від 22.12.2017 у справі №914/1901/16 в порядку статей 286-288 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та клопотало про поновлення строку на касаційне оскарження.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №914/1901/16 було визначено колегію суддів Верховного Суду у складі: головуючий суддя - Катеринчук Л.Й., суддя - Пєсков В.Г., суддя - Погребняк В.Я., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.09.2018.

Як вбачається з касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь", скаржником визначено предметом касаційного оскарження постанову суду апеляційної інстанції від 12.07.2018, яка прийнята за результатом апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції від 22.12.2017 про розгляд заяви Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" про вжиття заходів до забезпечення заяви про визнання недійсними результатів аукціону.

Статтею 290 ГПК України передбачені вимоги до форми і змісту касаційної скарги.

Відповідно до пункту 2 частини 4 статті 290 ГПК України, до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Правові засади справляння судового збору, розміри ставок судового збору та порядок його сплати визначені Законом України "Про судовий збір".

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 7 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" в редакції, чинній на момент звернення скаржника із касаційною скаргою, передбачено, що ставка судового збору за подання до господарського суду касаційної скарги на ухвалу суду становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" станом на 01.01.2018 становив 1 762 грн.

Відтак, звертаючись 21.08.2018 до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову суду апеляційної інстанції від 12.07.2018, яка прийнята за результатом апеляційного перегляду ухвалу суду першої інстанції від 22.12.2017 про розгляд заяви про вжиття заходів до забезпечення заяви про визнання недійсними результатів аукціону, скаржнику належало сплатити судовий збір в розмірі 1 762 грн.

Оскаржуючи в касаційному порядку постанову Львівського апеляційного господарського суду від 12.07.2018 та ухвалу Господарського суду Львівської області від 22.12.2017 у справі №914/1901/16, скаржником не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених законом порядку і розмірі, однак, заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги до винесення рішення у справі судом касаційної інстанції, яке обґрунтовано відсутністю затвердженого Фондом гарантування вкладів фізичних осіб кошторису витрат банку-скаржника, який перебуває в ліквідаційній процедурі, що унеможливило сплату ним судового збору на момент звернення до суду касаційної інстанції із касаційною скаргою 21.08.2018.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за певних умов. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

При цьому, особа, яка заявляє клопотання про відстрочення, звільнення від сплати судового збору, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Отже, відстрочення або звільнення від сплати судового збору є правом суду, а відповідне клопотання сторони розглядається виходячи із визначених нею обставин, що унеможливлюють сплату судового збору на момент звернення до господарського суду, зокрема, із касаційною скаргою, та підтвердження цих обставин належними та достатніми доказами.

При цьому, "право на суд" не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, включно з фінансовими. Так, інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовуватися накладенням фінансових обмежень на доступ особи до суду… Вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права на доступ до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі").

Оцінивши доводи скаржника, наведені в обґрунтування наявності підстав для відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги, Суд не знаходить підстав для задоволення зазначеного клопотання, оскільки Публічним акціонерним товариством "Банк "Київська Русь" не надано доказів на підтвердження того, що його матеріальне становище покращиться протягом розгляду касаційної скарги та скаржник буде спроможний сплатити судовий збір у встановленому законом розмірі до прийняття судом касаційної інстанції рішення за результатами розгляду касаційної скарги по суті.

Верховний Суд зазначає, що статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, тому самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням скаржника як установи банку, що перебуває в процедурі ліквідації, не можуть вважатися безумовною підставою для відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги.

З огляду на таке, Верховний Суд відмовляє скаржнику у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 12.07.2018 та ухвалу Господарського суду Львівської області від 22.12.2017 у справі №914/1901/16.

Відтак, подана Публічним акціонерним товариством "Банк "Київська Русь" касаційна скарга не відповідає вимогам статті 290 ГПК України щодо її форми.

З огляду на таке, касаційна скарга Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 12.07.2018 та ухвалу Господарського суду Львівської області від 22.12.2017 у справі №914/1901/16 підлягає залишенню без руху з наданням скаржнику строку на усунення недоліків поданої ним касаційної скарги.

Згідно з частиною 4 статті 174 та частиною 2 статті 292 ГПК України, якщо скаржник не усунув недоліки касаційної скарги у строк, встановлений судом, така касаційна скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із касаційною скаргою.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 8 Закону України "Про судовий збір", статтями 174, 234, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд, -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити Публічному акціонерному товариству "Банк "Київська Русь" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "Київська Русь" Білої Ірини Володимирівни у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 12.07.2018 та ухвалу Господарського суду Львівської області від 22.12.2017 у справі №914/1901/16.

2. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "Київська Русь" Білої Ірини Володимирівни на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 12.07.2018 та ухвалу Господарського суду Львівської області від 22.12.2017 у справі №914/1901/16 залишити без руху.

3. Надати Публічному акціонерному товариству "Банк "Київська Русь" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "Київська Русь" Білої Ірини Володимирівни строк на усунення недоліків касаційної скарги до 31 жовтня 2018 року.

4. Роз'яснити Публічному акціонерному товариству "Банк "Київська Русь" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "Київська Русь" Білої Ірини Володимирівни, що невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали є підставою для повернення касаційної скарги без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду Л.Й. Катеринчук