ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2018 року м. Херсон Справа № 923/655/18

Господарський суд Херсонської області у складі судді Пінтеліної Т.Г. за участю секретаря судового засідання Межерицької О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом: Керівника Бериславської місцевої прокуратури Херсонської області в інтересах держави в особі Позивача - Бериславської міської ради Херсонської області (74300, Херсонська обл., м. Берислав, вул. 1 Травня, 244, )

до Відповідача: Приватного підприємства "Вікінг Буд" (73000, м. Херсон, вул. Некрасова, 2, )

про стягнення 909851 грн. 99 коп.

за участю прокурора відділу прокуратури Херсонської області ОСОБА_1,

від позивача - адвокат ОСОБА_2, ордер серії МК № 109607 від 03.09.2018

від відповідача - не прибули

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу "Оберіг".

Керівник Бериславської місцевої прокуратури Херсонської області в інтересах держави в особі Бериславської міської ради Херсонської області (надалі - позивач) звернувся до Господарського суду Херсонської області з позовом до Приватного підприємства "Вікінг Буд" (надалі - відповідач), якою просить суд стягнути з ПП «Вікінг Буд» () на користь Бериславської міської ради Херсонської області () 909851,99 грн. збитків (упущеної вигоди) за використання земельних ділянок комунальної власності без правовстановлюючих документів у період з 01.05.2016 по 01.06.2018, а саме: площею 11,4202 га кадастровий номер :01:001:0415, площею 0,0635 га кадастровий номер 520610100:01:001:0413 та площею 0,2067 га кадастровий номер :01:001:0414.

Ухвалою від 15.08.2018 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено на 06.09.2018. Ухвалами від 06.09.2018, 18.0.92018 розгляд справи відкладався.

Ухвалою від 02.10.2018 закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті на 16.10.2018.

Копії всіх увал надсилались судом учасникам справи у встановленому порядку.

Позивач подав до суду заяву про те, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі.

Прокурор подав до суду 02.10.2018 витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо державної реєстрації відповідача.

Відповідач в засідання суду не прибув і витребуваних судом доказів не надав. Ухвала про відкриття провадження у справі та ухвала про відкладення розгляду справи від 06.09.2018, надіслані судом на адресу відповідача, зазначену в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch) - м. Херсон, вул. Некрасова, 2, повернулись до суду з відміткою пошти "за закінченням строку зберігання".

Згідно з п. 5) ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до п.3.9.1 чинної Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою і не повернуто підприємством звязку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

З огляду на викладене, відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, оскільки ухвали надсилались судом за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку.

Крім того, з метою додаткового повідомлення відповідача, суд за власною ініціативою надіслав ухвалу від 02.10.2018 на адресу засновника та керівника відповідача ОСОБА_3, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: с. Нова Збур'ївка Голопристанського району Херсонської області, вул. Лікарняна, 43, з метою його виклику в засідання суду.

Також 02.10.2018 суд розмістив на сайті оголошення про виклик в засідання суду засновника та керівника відповідача ОСОБА_3.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, суд,

в с т а н о в и в:

Бериславською місцевою прокуратурою Херсонської області за результатами вивчення стану додержання на території району вимог чинного законодавства під час використання земельних ділянок комунальної власності та стану відшкодування збитків за використання земель цієї категорії без правовстановлюючих документів встановлено використання без належних правових підстав земельних ділянок Бериславської територіальної громади.

Так, відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" № 5245-VІ від 06.09.2012, землі державної та комунальної власності в Україні вважаються розмежованими. З дня набрання чинності цим Законом землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються: земельні ділянки на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади; які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій: всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах «а» і «б» пункту 4 цього розділу.

Відповідно до статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Суб'єктами права на землі комунальної власності згідно статті 80 ЗК України, є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, незалежно від того, зареєстрована земельна ділянка за територіальною громадою, чи ні.

Статтями 125, 126 ЗК України передбачено, що право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі зареєстрованим відповідно до закону.

Статтею 206 ЗК України та статтею 2 Закону України "Про оплату за землю" визначено, що використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель.

Частиною четвертою статті 2 Закону України "Про плату за землю" передбачено, що за земельні ділянки, надані в оренду, справляється орендна плата.

За приписами статті 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутністю вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Відповідно до частини 2 статті 120 ЗК України якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Так, на підставі договорів купівлі-продажу від 04.06.2015 НАН № 8 і №34 приватне підприємство "Вікінг Буд" набуло право приватної власності на об'єкти нерухомого майна розташовані на земельних ділянках комунальної власності з кадастровим номером :01:001:0415 площею 11,4202 га, з кадастровим номером :01:001:0414 площею 0.2067 га. з кадастровим номером :01:001:0413 площею 0,0635 га, які знаходяться за адресами: Херсонська обл., м. Берислав, вул. Кірова, 52 та пров. Промисловий, 5 відповідно.

В зазначених договорах купівлі-продажу зазначено, що право користування земельними ділянками належали продавцю - ПАТ "Арселорміталл Берислав" на підставі акта на право постійного користування землею серії ІІ-ХС № 000081, виданий 22.04.1996.

Однак, зі змісту частини другої статті 92 ЗК України вбачається, що передача земельної ділянки у постійне користування приватним підприємствам, яким є і відповідач, не передбачена.

Таким чином, право на земельну ділянку в набувача будинку, будівлі або споруди виникає з моменту набуття права на будинок, будівлю або споруду незалежно від будь-яких подальших дій набувача щодо оформлення права на земельну ділянку. Таке оформлення може мати місце в подальшому, в тому числі шляхом підписання відповідного договору (оренди, емфітевзису, суперфіцію).

Прокурором до позовної заяви додано Інформацію з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, якою підтверджується, що відповідач зареєстрував право власності на придбану нерухомість 15.02.2016.

Після оформлення ПП «Вікінг Буд» права власності на будівлі розташовані на комунальних земельних ділянках, загальною площею 11.6904 га, за адресами: м. Берислав, вул. Кірова. 52 та пров. Промисловий, 5, договори оренди вказаних земельних ділянок підприємством не укладено, орендну плату за договорами не сплачує, хоча земельні ділянки використовуються для розміщення об'єктів нерухомого майна.

Згідно зі статтею 211 ЗК України громадяни та юридичні особи несуть цивільну. адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за самовільне зайняття земельних ділянок.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За приписами статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

ЗК України та інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин є спеціальними до правовідносин щодо відшкодування збитків землевласникам та землекористувачам, у тому числі у вигляді неодержаних ними доходів.

Згідно із частиною другою статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки (пункт «д» частини першої статті 156 ЗК України).

За змістом статті 157 ЗК України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

З аналізу наведених норм вбачається, що користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів позбавляє орендодавця права одержати дохід у вигляді орендної плати за землю, який він міг би отримати, якби його право не було порушено.

Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 284 від 19.04.1993 (далі - Порядок).

Згідно з пунктом 1 Порядку власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні, зокрема, неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Відповідно до пункту 3 Порядку відшкодуванню підлягають збитки власників землі і землекористувачів, якщо вони обґрунтовані. При цьому неодержаний дохід -це дохід, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

Розмір збитків, у тому числі неодержані доходи згідно з пунктом 2 Порядку, визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад.

Комісією Бериславської районної державної адміністрації Херсонської області по визначенню розміру збитків власникам землі та землекористувачам, актом від 08.06.2018, затвердженого розпорядженням голови райдержадміністрації № 283 від 12.06.2018, визначено розмір збитків Бериславської міської ради за використання ПП «Вікінг Буд» земельних ділянок комунальної власності з кадастровими номерами :01:001:0415, :01:001:0414 та :01:001:0413. загальною площею 11,6904 га. без належних на те правових підстав, відповідно до якого, розмір завданих збитків становить:

- з 01.05.2016 по 31.12.2016 у сумі 272368,03 грн.;

- з 01.01.2017 по 31.12.2017 у сумі 433065,16 грн.;

- з 01.01.2018 по 01.06.2018 у сумі 204418,80 грн.

Отже, системний аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє зробити висновок, що у випадку не укладення договору оренди, суперфіцію або інших правочинів як правових підстав для користування земельними ділянками з вини користувача настають правові наслідки, передбачені статтею 157 ЗК України та Порядком.

ПП «Вікінг Буд» було обізнано про необхідність укладення договорів оренди та усвідомлювало протиправність безоплатного використання земельних ділянок комунальної власності площею 11,6904 га без правовстановлюючих документів, оскільки листом Бериславської міської ради № 02-27/372/15 від 03.07.2015 приватне підприємство повідомлено та роз'яснено необхідність укладення договорів оренди земельних ділянок, на яких розташовані належні йому об'єкти нерухомості.

Однак, ПП «Вікінг Буд» з 2015 року і до теперішнього часу до Бериславської міської ради з питань оформлення права користування земельними ділянками комунальної власності, укладення договорів оренди цих земель не зверталось, жодних листів від підприємства із зазначених питань до міської ради не находило.

Крім того, 1111 «Вікінг Буд» та Бериславською міською радою 18.05.2016 укладені угоди № 58, № 58-1, № 59 про відшкодування збитків від недоотримання коштів за фактичне користування підприємством вказаними землями комунальної власності, якими землекористувача зобов'язано сплачувати на користь міської ради узгоджений розмір коштів до моменту державної реєстрації права користування (оренди) на вказані земельні ділянки комунальної власності.

ПП «Вікінг Буд» з 2016 року жодних заходів (ініціювання розгляду цього питання на сесії ради, замовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, тощо), спрямованих на оформлення права користування землями комунальні власності не вжито. Та навіть після укладення вищезазначених угод у непередбачений законодавством спосіб (які суперечать Податковому кодексу України та не зареєстровані), будь-які кошти за користування земельними ділянками, у тому числі, на виконання вищезазначених угод, у вигляді орендної плати чи збитків, завданих місцевому бюджету, підприємством не сплачувались.

Враховуючи вищезазначене, збитки у розмірі 909851,99 грн., заподіяні внаслідок користування ПП "Вікінг Буд" земельними ділянками комунальної власності без правовстановлюючих документів, підлягають відшкодуванню територіальній громаді в особі Бериславської міської ради Херсонської області.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 14.09.2016 у справі № 6-2588цс15.

Необхідність здійснення прокуратурою представництва інтересів держави в особі Бериславської міської ради обумовлено наступним.

Згідно із ст. 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладено представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

За приписами ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Статтями 4, 53 ГПК України передбачено, що до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. У визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 08.04.1999 № Зрн/99, прокурор або його заступник самостійно визначає і обґрунтовує у позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави, або в чому існує загроза інтересам держави та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує на орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Під поняттям «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

У статті 13 Конституції України закріплено, що земля є об'єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно із ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Аналогічні положення містяться і у ст.ст. 1, 2 ЗК України, відповідно до яких земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Відповідно до положень ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу та здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності.

Суб'єктами права на землі комунальної власності згідно статті 80 ЗК України, є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, незалежно від того, зареєстрована земельна ділянка за територіальною громадою, чи ні.

Статтями 9. 14. 41. 265 Податкового кодексу України визначено, що до місцевих податків належить: податок на майно. Податок на майно складається у тому числі з плати за земля. Плата за землю - обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Аналіз норм Конституції України, Земельного та Податкового кодексів України свідчить, що органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у правовідносинах щодо розпорядження земельними ділянками державної та комунальної власності діють як органи, через які держава або територіальна громада реалізують повноваження власника земельних ділянок. Реалізуючи ці повноваження, вказані органи вступають у цивільні та господарські правовідносини з юридичними та фізичними особами.

Реалізуючи надані законодавством повноваження, місцевою прокуратурою встановлено факт невжиття Бериславською міською радою Херсонської області заходів щодо стягнення в судовому порядку з ГІП «Вікінг Буд» збитків (неодержаного доходу місцевого бюджету) за використання земельних ділянок комунальної власності без правовстановлюючих документів.

Вищезазначені обставини вимагають вжиття прокурором в межах повноважень, визначених ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», заходів прокурорського реагування представницького характеру - звернення до суду щодо захисту державних інтересів в особі Бериславської міської ради.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

У зв'язку з повним задоволенням позову, витрати зі сплати судового збору, понесені прокуратурою Херсонської області, покладаються на відповідача згідно з ст. 129 ГПК України.

Після виходу з нарадчої кімнати, судом проголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 238 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд,

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Вікінг Буд" (73000, м. Херсон, вул. Некрасова, 2, ) на користь Бериславської міської ради Херсонської області (74300, Херсонська область, м. Берислав, вул. 1 Травня, 244, ) 909851,99 грн (Дев'ятсот дев'ять тисяч вісімсот п'ятдесят одну гривню 99 копійок) збитків (упущеної вигоди) за використання земельних ділянок комунальної власності без правовстановлюючих документів у період з 01.05.2016 по 01.06.2018, а саме: площею 11,4202 га кадастровий номер :01:001:0415, площею 0,0635 га кадастровий номер 520610100:01:001:0413 та площею 0,2067 га кадастровий номер :01:001:0414.

3. Стягнути з Приватного підприємства "Вікінг Буд" (73000, м. Херсон, вул. Некрасова, 2, ) на користь прокуратури Херсонської області (м.Херсон вул. Михайлівська, 33, ) 13647,78 грн (Тринадцять тисяч шістсот сорок сім гривень 78 копійок) судового збору.

4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Херсонської області (п. 8, 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 19.10.2018.

Суддя Т.Г. Пінтеліна