ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

"18" жовтня 2018 р.Справа № 5023/5911/12

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Чистякової І.О.

за участю секретаря судового засідання Семенова О.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Ізюмського комунального підприємства теплових мереж про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання (вх. №29173 від 09.10.2018) по справі

за позовом Ізюмського комунального підприємства теплових мереж, м. Ізюм
до Ізюмської районної державної адміністрації, м. Ізюм
про стягнення 116665,26 грн.

за участю:

стягувача - не з'явився;

боржника - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Харківської області 09.10.2018 від стягувача надійшла заява (вх. №29173), в якій він просить суд поновити Ізюмському комунальному підприємству теплових мереж строк на пред'явлення до виконання наказу господарського суду Харківської області від 05 лютого 2013 року по справі №5023/5911/12.

В обґрунтування заяви про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання, стягувач посилається, зокрема на те, що цей строк було пропущено з поважних причин, оскільки з 2012 року проходила неодноразова реорганізація підприємства позивача, вся документація позивача передавалася новоствореному Комунальному підприємству "ІЗЮМ-ТЕПЛО", яке у 2018 році було припинено, а тому вся документація знову поверталася позивачу. Крім того, в цей же час у позивача тричі змінювалося керівництво, що знову приводило до неодноразової передачі документів, проведення інвентаризаційних дій, та внаслідок чого вказаний наказ був загублений. Отже, наведені обставини, на думку стягувача свідчать про наявність поважних причин пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання, а тому наявні підстави для задоволення даної заяви.

У зв'язку з закінченням терміну повноважень судді Суслової В.В. розпорядженням в.о. керівника апарату суду від 09.10.2018 № 664/2018 призначено повторний автоматизований розподіл заяви по справі № 5023/5911/12.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.10.2018 для розгляду заяви по справі № 5023/5911/12 визначено суддю (суддю - доповідача) Чистякову І.О.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10 жовтня 2018 року заяву Ізюмського комунального підприємства теплових мереж про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання призначено до розгляду у судовому засіданні на 18 жовтня 2018 року о 10:30 год.

Стягувач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду заяви повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Крім того, 17.10.2018 до суду надійшло повідомлення (вх.№2321) про надходження на електронну адресу суду від представника стягувача клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов'язкові реквізити документа.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов'язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис".

Вищенаведені електронні документи не відповідають зазначеним вище вимогам, оскільки не містять електронного підпису, що робить неможливим ідентифікувати його автора, у зв'язку з чим вказані документи залишено без розгляду та долучено до матеріалів справи.

Боржник в судове засідання не з'явився.

За відстеженням поштового пересилання № 975 з офіційного веб-сайту ПАТ "Укрпошта" вбачається, що ухвала господарського суду Харківської області від 10.10.2018 була вручена боржнику 12.10.2018.

Зважаючи на вищевикладене, враховуючи належне повідомлення сторін про час та місце розгляду заяви, та оскільки відповідно до ст. 329 Господарського процесуального кодексу України заява про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа до виконання розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку, суд вважає за можливе розглядати заяву про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа до виконання в даному судовому засіданні за відсутності представників стягувача та боржника.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що в задоволенні заяви стягувача про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання у даній справі слід відмовити з наступних підстав.

Рішенням господарського суду Харківської області від 22 січня 2013 року позов задоволено частково, стягнуто з Ізюмської районної державної адміністрації на користь Ізюмського комунального підприємства теплових мереж 69796,61 грн. основної заборгованості, 7408,26 грн. індексу інфляції, 6325,90 грн. 3 % річних, 449,49 грн. пені, 1679,07 грн. судового збору та в решті позову відмовлено.

05.02.2013 господарським судом Харківської області було видано відповідний наказ на виконання вищезазначеного рішення зі строком пред'явлення його до виконання до 06.02.2014.

Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції Закону від 21.04.1999 № 606-XIV, що діяла до 05.10.2016, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.8 вказаного Закону сторонами у виконавчому провадженні є стягувач та боржник.

В силу частини 2 вищезазначеної норми Закону України "Про виконавче провадження" cтягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції Закону від 21.04.1999 № 606-XIV, що діяла на момент видачі наказу по даній справі виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки:

1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців;

2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.23 вказаного Закону строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред'явленням виконавчого документа до виконання.

Як вбачається з матеріалів справи вказаний наказ пред'являвся стягувачем до виконання, проте 18.02.2014 державним виконавцем було відмовлено у відкритті виконавчого провадження на підставі п.8 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно ч.2 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до п. 3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №845 від 03.08.2011 "Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників" (далі - Порядок) рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Боржник - Ізюмська районна державна адміністрація є органом державної влади.

Проте, стягувач пред'явив вищезазначений наказ до виконання до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області.

Згідно ч. 1 ст. 23 Закону України "Про виконавче провадження" строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються: пред'явленням виконавчого документа до виконання; частковим виконанням рішення боржником; наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 Закону України "Про виконавче провадження" після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Згідно п.6 Порядку строки пред'явлення виконавчих документів перериваються в разі пред'явлення їх до виконання, відстрочки або розстрочки виконання рішень про стягнення коштів в установленому порядку.

Отже, враховуючи те, що даний наказ було пред'явлено стягувачем до виконання не в установленому порядку, а саме до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області, в той час як рішення про стягнення коштів з державних органів виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, суд вважає, що строк пред'явлення вказаного виконавчого документа до виконання не переривався пред'явленням виконавчого документа до виконання до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області.

Як вже було зазначено вище, в обґрунтування заяви про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання, стягувач посилається, зокрема на те, що цей строк було пропущено з поважних причин, оскільки з 2012 року проходила неодноразова реорганізація підприємства позивача, вся документація позивача передавалася новоствореному Комунальному підприємству "ІЗЮМ-ТЕПЛО", яке у 2018 році було припинено, а тому вся документація знову поверталася позивачу. Крім того, в цей же час у позивача тричі змінювалося керівництво, що знову приводило до неодноразової передачі документів, проведення інвентаризаційних дій, та внаслідок чого вказаний наказ був загублений.

Як вбачається з матеріалів справи, стягувачем за вищевказаним наказом є Ізюмське комунальне підприємство теплових мереж, яке згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань було зареєстроване 07.08.2003.

Рішенням Ізюмської міської ради Харківської області 38 сесії 6 скликання №1488 від 30.11.2012 було прийнято рішення про створення Комунального підприємства "ОСОБА_2 - Тепло" Ізюмської міської ради Харківської області.

Комунальне підприємство "ОСОБА_2 - Тепло" Ізюмської міської ради Харківської області згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань було зареєстроване 04.02.2013.

Рішенням Ізюмської міської ради Харківської області 73 сесії 6 скликання №2670 від 26.09.2014 було прийнято рішення про припинення юридичної особи Комунальне підприємство "ОСОБА_2 - Тепло" Ізюмської міської ради Харківської області шляхом приєднання до Ізюмського комунального підприємства теплових мереж.

Комунальне підприємство "ОСОБА_2 - Тепло" Ізюмської міської ради Харківської області згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань було припинено 30.12.2014.

Отже, до Ізюмського комунального підприємства теплових мереж 30.12.2014 було приєднано Комунальне підприємство "ОСОБА_2 - Тепло" Ізюмської міської ради Харківської області.

З вищевикладеного вбачається, що Комунальне підприємство "ОСОБА_2 - Тепло" Ізюмської міської ради Харківської області було окремою юридичною особою та не є стягувачем за наказом господарського суду Харківської області від 05.02.2013, виданого на виконання рішення господарського суду Харківської області від 22.01.2013 по справі №5023/5911/12.

Також, стягувачем необґрунтовано, на якій правовій підставі даний наказ перебував у Комунального підприємства "ОСОБА_2 - Тепло" Ізюмської міської ради Харківської області та матеріалами справи вказані обставини не підтверджені, а тому обставини на які посилається стягувач щодо перебування наказу у іншої юридичної особи є безпідставними та не є поважними причинами для поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа до виконання.

Крім того, в обґрунтування заяви про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання, стягувач посилається, зокрема на те, що у позивача тричі змінювалося керівництво, що приводило до неодноразової передачі документів, проведення інвентаризаційних дій, та внаслідок чого вказаний наказ був загублений.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, розпорядженням Ізюмського міського голови Ізюмської міської ради Харківської області №610 від 07.12.2011 на посаду директора Ізюмського комунального підприємства теплових мереж з 07.12.2011 було призначено ОСОБА_1

Розпорядженням Ізюмського міського голови Ізюмської міської ради Харківської області №072 від 04.02.2016 з 04.02.2016 припинено трудовий договір (контракт) з директором Ізюмського комунального підприємства теплових мереж ОСОБА_1 за згодою сторін.

Отже, в період з 07.12.2011 по 04.02.2016 керівником Ізюмського комунального підприємства теплових мереж була ОСОБА_1 та в період з 05.02.2013 до 06.02.2014 керівник стягувача не змінювався.

Таким чином, стягувач мав можливість пред'явити наказ до виконання починаючи з 05.02.2013 до 06.02.2014.

Також, суд звертає увагу, що розпорядженням Ізюмського міського голови Ізюмської міської ради Харківської області №080 від 05.02.2016 на посаду директора Ізюмського комунального підприємства теплових мереж було призначено ОСОБА_3 з 05 лютого 2016 року.

Розпорядженням Ізюмського міського голови Ізюмської міської ради Харківської області №024-к від 26.01.2018 з 29 січня 2018 року ОСОБА_3 було звільнено з посади директора Ізюмського комунального підприємства теплових мереж.

Отже, на думку суду несвоєчасне пред'явлення виконавчого документа до виконання є наслідком бездіяльності стягувача. Своєчасне пред'явлення виконавчого документа до виконання повністю залежало від волі стягувача.

Таким чином, строк для пред'явлення наказу до виконання у цій справі був пропущений саме з вини позивача (стягувача) в результаті нездійснення контролю за виконанням судового рішення, адже рішення суду не було звернено до виконання саме з волі стягувача.

При цьому, суд також враховує, що строки для вчинення певних дій, визначені у процесуальному законодавстві, мають дисциплінувати осіб, що звертаються до суду.

Згідно з ч. 2, ч.3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) господарського судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов'язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Статтею 129 Конституції України принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості визначені як одні з основних засад судочинства. Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях 7, 13 ГПК України в редакції з 15.12.2017. Принцип рівності перед законом і судом в процесуальному аспекті означає рівність суб'єктивних процесуальних прав усіх учасників судового процесу незалежно від їх особистих якостей (правового статусу, майнового стану), визначення процесуального становища учасників судочинства тільки процесуальним законодавством і ніяким іншим, визначення процесуального порядку розгляду справ певною процесуальною формою. В матеріальному аспекті принцип рівності повинен розумітися таким чином, що до всіх учасників процесу матеріальний закон має застосовуватися однаково (право є застосуванням рівного масштабу до різних осіб).

Принцип змагальності сторін полягає в тому, що сторони в процесі зобов'язані в процесуальній формі довести свою правоту, за допомогою поданих ними доказів переконати суд в обґрунтованості своїх вимог чи заперечень. Зазначений принцип покладає на суд ряд обов'язків (керівництво судовим процесом, сприяння учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом, та інші).

Відповідно до частини першої статті 329 Господарського процесуального кодексу України (у редакції Закону України №2147-VIII від 03.10.2017, що діє з 15.12.2017) у разі пропуску строку для пред'явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

При цьому, процесуальне законодавство не пов'язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку.

З огляду на положення статей 73, 74, 86 Господарського процесуального кодексу України в кожному конкретному випадку причини поважності пропуску процесуального строку суд оцінює, зважаючи на обґрунтування поважності цих причин та наданих доказів.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд приймає до уваги те, що поважними визнаються лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними і пов'язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій. Клопотання чи заява про відновлення процесуального строку повинна містити роз'яснення причин пропуску і підстав, з яких стягувач вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у стягувача не було можливості.

Визначальним при оцінці поважності причин пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання є встановлення моменту, з якого стягувач мав реальну можливість пред'явити відповідний наказ до виконання.

Під час розгляду заяви стягувача судом встановлено відсутність обставин, які об'єктивно перешкоджали стягувачу реалізувати своє право на подання наказу до виконання в установлений законом строк.

В даному випадку можливість вчасного пред'явлення наказу до виконання залежала виключно від волевиявлення самого стягувача, тобто мала суб'єктивний характер, тому причини пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання не є поважними.

З огляду на встановлені судом обставини, невиконання судового рішення знаходиться у безпосередньому причинно-наслідковому зв'язку із бездіяльністю стягувача.

Враховуючи вищевикладене суд відмовляє стягувачу у поновленні пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання про стягнення з Ізюмської районної державної адміністрації на користь Ізюмського комунального підприємства теплових мереж 69796,61 грн. основної заборгованості, 7408,26 грн. індексу інфляції, 6325,90 грн. 3 % річних, 449,49 грн. пені, 1679,07 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 233, 234, 327, 329 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у поновленні пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання про стягнення з Ізюмської районної державної адміністрації на користь Ізюмського комунального підприємства теплових мереж 69796,61 грн. основної заборгованості, 7408,26 грн. індексу інфляції, 6325,90 грн. 3 % річних, 449,49 грн. пені, 1679,07 грн. судового збору.

Ухвала суду набирає законної сили 18.10.2018.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області (п.п.17.5 п.17 ч.1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Ухвалу складено 18.10.2018.

Суддя ОСОБА_2