ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2018 року справа № 925/973/18 м. Черкаси

За позовом публічного акціонерного товариства "Монастирищенський машинобудівний завод"

до Монастирищенської міської ради Черкаської області

про стягнення 59751 грн. 62 коп.,

Суддя Дорошенко М.В.

Секретар судового засідання Рябенька Я.В.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю;

від відповідача: не зявилися.

Публічне акціонерне товариства "Монастирищенський машинобудівний завод" (далі також - позивач) звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовною заявою до Монастирищенської міської ради Черкаської області (далі також відповідач) про стягнення 59751 грн. 62 коп. заборгованості за договором купівлі-продажу транспортного засобу від 31.01.2014 у тому числі: 42984 грн. 00 коп. основного боргу, 12465 грн. 36 коп. інфляційних нарахувань та 4302 грн. 26 коп. три проценти річних.

Позивач у позовній заяві також просить господарський суд судові витрати покласти на відповідача.

Позовна заява містить клопотання позивача про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування позову позивач вказав на неналежне виконання відповідачем грошового зобовязання за укладеним між сторонами договором купівлі-продажу транспортного засобу від 31.01.2014 та додатковою угодою до нього від 03.09.2015 щодо оплати переданого позивачем відповідачу у власність на виконання цього договору транспортного засобу.

Ухвалою від 19.09.2018 Господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву позивача до розгляду, відкрив провадження у справі, задовольнив клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, призначив розгляд справи у судовому засіданні на 10 год. 00 хв. 18.10.2018 у приміщенні Господарського суду Черкаської області і встановив відповідачу строки для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позов.

У судовому засіданні, яке відбулося 18.10.2018 за участю представника позивача, останній позов підтримав з викладених у ньому підстав.

Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце призначеного ухвалою від 19.09.2018 судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення уповноваженому представнику відповідача поштового відправлення з вищевказаною ухвалою господарського суду. Проте представник відповідача у вказане судове засідання не явився.

Відповідач заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позов до господарського суду не подав і не повідомив господарський суд про причину неявки його представника у судове засідання, що не перешкоджає вирішенню спору за наявними у справі матеріалами у порядку спрощеного позовного провадження.

Розглянувши справу у порядку спрощеного позовного провадження, Господарський суд Черкаської області

ВСТАНОВИВ:

31 січня 2014 року позивач - публічне акціонерне товариство "Монастирищенський ордена Трудового Червоного Прапора машинобудівний завод", перейменоване у подальшому на публічне акціонерне товариство "Монастирищенський машинобудівний завод", як продавець і відповідач як покупець уклали між собою договір купівлі-продажу транспортного засобу (а. с. 13, далі договір від 31.01.2014), відповідно до п. 1.1 якого продавець продає належний йому транспортний засіб: спеціальний автомобіль асенізатор ГАЗ 53, номер шасі (рама) 943476, номер двигуна НОМЕР_1, державний номер 28-68ЧКА, а покупець зобовязується прийняти транспортний засіб і сплатити за нього ціну відповідно до умов, що визначені в цьому договорі.

У п. 2.1 договору від 31.01.2014його сторони зазначили, що продавець зобовязаний передати транспортний засіб та документи на нього після повної оплати; гарантує, що вказаний транспортний засіб нікому не проданий, не подарований, не закладений, не перебуває під арештом, судового спору щодо нього не ведеться.

Згідно з п. 2.2 договору від 31.01.2014 покупець зобовязаний оплатити і прийняти транспортний засіб та документи на нього не пізніше 31.07.2014.

Відповідно до п. 3.1 договору від 31.01.2014 оплата вартості транспортного засобу відбувається за ціною 42984 грн., в тому числі ПДВ.

Відповідач у встановлений п. 2.2 договору від 31.01.2014 строк - не пізніше 31.07.2014 вказаний у цьому договорі транспортний засіб не оплатив.

03 вересня 2015 року позивач та відповідач уклали між собою додаткову угоду до договору від 31.01.2014 (а. с. 14), якою пункти 2.1 та 2.2 цього договору виклали у наступній редакції:

"2.1. Продавець зобовязаний передати транспортний засіб - спеціальний автомобіль асенізатор ГАЗ 53та документи на нього після підписання акту приймання-передачі транспортного засобу; гарантує, що транспортний засіб нікому не проданий, не подарований, не закладений, не перебуває під арештом, судового спору щодо нього не ведеться. Право власності на придбане майно у покупця виникає з моменту підписання акту приймання-передачі.

2.2. Покупець зобовязується сплатити вартість транспортного засобу в сумі, визначеній в п. 3.1 даного договору не пізніше 30 грудня 2015 року".

04 вересня 2015 року позивач на виконання договору від 31.01.2014 за актом приймання-передачі від 04.09.2015 (а. с. 15) передав відповідачу, а останній прийняв транспортний засіб - спеціальний автомобіль асенізатор ГАЗ 53, номер шасі (рама) 943476, номер двигуна НОМЕР_1, державний номер 28-68ЧКА та документи на нього.

Відповідач з настанням передбаченого п. 2.2 договору від 31.01.2014 в редакції додаткової угоди від 03.09.2015 строку оплати не пізніше 30.12.2015 своє зобовязання щодо оплати одержаного ним від позивача за актом приймання-передачі від 04.09.2015 транспортного засобу не виконав.

За порушення встановленого п. 2.2 договору від 31.01.2014 в редакції додаткової угоди від 03.09.2015 строку оплати транспортного засобу вартістю 42984 грн. 00 коп. позивач нарахував відповідачу до сплати передбачені ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України інфляційні нарахування у сумі 12465 грн.36 коп. за період прострочення із січня 2016 року по червень 2018 року і 3% річних у сумі 4302 грн. 26 коп. за період прострочення з 31.12.2015 по 31.07.2018.

На день прийняття Господарським судом Черкаської області цього рішення відповідач борг у сумі 42984 грн. 00 коп., інфляційні нарахування та 3% річних позивачу не сплатив.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обовязковим для виконання.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу приписів статей 691, 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу. Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Частина 2 ст. 20 Господарського кодексу України передбачає право кожного субєкта господарювання на захист своїх прав і законних інтересів шляхом присудження до виконання обовязку в натурі.

З огляду на викладені вище обставини та норми чинного законодавства Господарський суд Черкаської області дійшов до таких висновків.

Відповідач не виконав грошові зобовязання за договором від 31.01.2014 щодо оплати переданого йому у власність позивачем транспортного засобу вартістю 42984 грн. 00 коп., чим порушив право позивача на своєчасне одержання вказаної суми коштів.

Отже, позивач в порядку захисту свого порушеного права вправі вимагати примусового виконання відповідачем грошових зобовязань за договором від 31.01.2014 в натурі шляхом стягнення з нього на свою користь 42984 грн. 00 коп. основного боргу, а також передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України інфляційних нарахувань і 3% річних.

Стягувана сума основного боргу у розмірі 42984 грн. 00 коп. відповідає його фактичній сумі.

Стягувана сума інфляційних нарахувань у розмірі 12465 грн. 36 коп. нарахована позивачем у відповідності з умовами договору від 31.01.2014 та додаткової угоди до нього від 03.09.2015, фактичними обставинами їх виконання сторонами та вимогами чинного законодавства і не є більшою від суми інфляційних нарахувань, на стягнення якої з відповідача за період прострочення із січня 2016 року по червень 2018 року, позивач має право.

Стягувана сума 3% річних у розмірі 4302 грн. 26 коп. за період прострочення з 31.12.2015 по 31.07.2018 нарахована позивачем не правильно.

Згідно з розрахунком, здійсненим за допомогою калькулятора компютерної програми ЛІГА:ЗАКОН ЕЛІТ 9.4.1, сума 3% річних, на стягнення якої з відповідача за період прострочення сплати боргу в сумі 42984 грн. 00 коп. із січня 2016 року по червень 2018 року позивач має право, становить 3331 грн. 55 коп.

За таких обставин позов підлягає задоволенню лише у частині стягнення з відповідача на користь позивача 42984 грн. 00 коп. основного боргу, 12465 грн. 36 коп. інфляційних нарахувань і 3331 грн. 55 коп. 3 % річних.

Позивач за платіжним дорученням від 31.09.2018 №192 сплатив за подання позову 1762 грн. 00 грн. судового збору.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України позивачу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача 1733 грн. 37 коп. витрат на сплату судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Черкаської області

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Монастирищенської міської ради Черкаської області (вул. Соборна, б.117, м. Монастирище, Черкаська область, 19100, ідентифікаційний код 25769919) на користь публічного акціонерного товариства "Монастирищенський машинобудівний завод" (вул. Соборна, б. 122, м. Монастирище, Черкаська область, 19100, ідентифікаційний код 00255289) 42984 грн. 00 коп. основного боргу, 12465 грн. 36 коп. інфляційних нарахувань, 3331 грн. 55 коп. три проценти річних та 1733 грн. 37 коп. витрат на сплату судового збору.

У задоволенні решти позову відмовити.

Це рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Це рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 22.10.2018.

СУДДЯ М.В. Дорошенко