ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02 жовтня 2018 р. Справа № 903/622/18

Господарський суд Волинської області у складі судді Слободян О.Г.,

за участю секретаря судового засідання Хвищук Н.В.,

прокурора прокуратури Волинської області - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши справу

за позовом заступника керівника Ковельської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області

до відповідача: Фермерського господарства Перлина Турії

про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки

встановив: заступник керівника Ковельської місцевої прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, в якому просить зобовязати відповідача - ФГ Перлина Турії звільнити самовільно зайняту земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної форми власності (землі запасу) площею 18,0429га, кадастровий номер :05:004:0269, що знаходиться за межами населеного пункту с.Грушівка Білашівської сільської ради Ковельського району Волинської області.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за обєктом-земельної ділянки № 343-ДК/335/АП/09/01-18 від 02.08.2018р. та акт обстеження земельної ділянки №343-ДК/215/АО/10-18 від 8.2018р., якими установлено, що ФГ «Перлина Турії» використовує земельну ділянку, кадастровий номер :05:004:0269, без укладення відповідного договору оренди земельної ділянки, що є порушенням земельного законодавства України.

Ухвалою суду від 05.09.2018р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 02.10.2018р.

Відповідач на адресу суду надіслав відзив (вх.№01-55/10301/18 від 27.09.2018р.), в якому повідомляє, що вказана земельна ділянка господарством не звільнена. Позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить розглядати справу за відсутності відповідача. Відзив підписаний головою ФГ "Перлина Турії" ОСОБА_3

Відповідно до ч.1 ст. 191 ГПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Судом встановлено, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Дана заява прийнята судом згідно ст. 191 ГПК України.

Частиною 3 ст.185 ГПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.

Оскільки, відповідачем у своєму листі (відзиві) визнав позов повністю, суд вважає за можливе прийняти рішення по справі за результатами підготовчого провадження.

В судовому засіданні прокурор та представник позивача позовні вимоги підтримали.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення прокурора та представника позивача, господарський суд встановив наступне.

02.08.2018р. Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства при використанні земельної ділянки кадастровий номер :05:004:0269 за межами населеного пункту с. Грушівка Білашівської сільської ради Ковельського району Волинської області. Дана земельна ділянка відноситься до земель запасу сільськогосподарського призначення державної власності.

За результатами перевірки у присутності юриста ФГ "Перлина Турії" складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за обєктом-земельної ділянки № 343-ДК/335/АП/09/01-18 від 02.08.2018р. та акт обстеження земельної ділянки №343-ДК/215/АО/10-18 від 8.2018р., якими установлено, що ФГ «Перлина Турії» використовує земельну ділянку, кадастровий номер :05:004:0269, площею 18,0429 га, яка знаходиться за межами населеного пункту с. Грушівка Білашівської сільської ради Ковельського району Волинської області; вказана ділянка оброблена та засіяна сільськогосподарською культурою. Рішення щодо надання земельної ділянки у користування площею 18,0429 га, яка відноситься до земель державної власності, відсутнє, тому земельна ділянка згідно ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» є самовільно зайнятою.

Крім того, факт самовільного зайняття земельної ділянки шляхом оброблення та посіву сільськогосподарської культури зафіксовано і під час проведення огляду місця події у кримінальному провадженні № 0000081 від 14.03.2018, внесеному в Єдиний реєстр судових рішень за ч. 1 ст. 197-1 КК України.

Відповідно до протоколу допиту свідка від 07.08.2018р. у кримінальному провадженні, юрист ФГ «Перлина Турії» ОСОБА_4 підтвердив факт самовільного оброблення та зайняття земельної ділянки. Зазначив, що весною 2018 року ФГ «Перлина Турії» за межами населеного пункту с. Грушівка Білашівської сільської ради було дійсно самовільно зайнято земельну ділянку сільськогосподарського призначення, площею 18,0429 га, кадастровий номер :05:004:0269, яку було переорано та засіяно зерновими культурами -- пшеницею. Договір оренди вказаної земельної ділянки ФГ «Перлина Турії» не укладало, рішення органу місцевого самоврядування або державної влади про надання вищевказаної земельної ділянки в користування ФГ «Перлина Гурії» не приймалося, станом на 21.08.2018 земельна ділянка, кадастровий номер :05:004:0269, площею 18,0429 га добровільно не звільнена.

Крім того, згідно листа №193 від 21.08.2018р. відповідач повідомив Ковельську місцеву прокуратуру, що на даний час земельна ділянка (кадастровий номер :05:004:0269) не звільнена та використовується ФГ "Перлина Турії", також з актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 02.08.2018р. ознайомлений та заперечень немає.

Таким чином, ФГ «Перлина Турії» не заперечує та не оспорює факт самовільного зайняття земельної ділянки кадастровий номер :05:004:0269, що також підтверджується останнім у відзиві на позов про визнання позовних вимог.

Внаслідок вчинення вказаного порушення чинного законодавства, на підставі Методики, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 № 963, позивачем проведено розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільно зайнятої земельної ділянки, який становить 24240,40грн.

Відповідно до ст. 3 Земельного кодексу України (далі по тексту - ЗК України) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Статтею 13 Конституції України визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

Відповідно до частини 1 статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Згідно із положеннями ст. 125 вказаного Кодексу право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, а його стаття 126 визначає, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до роз'яснень наданих Пленумом Вищого господарського суду України у п. 3.1 постанови № 6 від 17.05.2011 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» відповідно до вимог чинного законодавства обов'язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність таких документів може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки.

Статтею 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» встановлено, що самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Статтею 387 Цивільного кодексу України встановлено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно зі статтею 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Враховуючи викладене, суд вважає доведеним факт використання відповідачем земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної форми власності (землі запасу) площею 18,0429га, кадастровий номер :05:004:0269, що знаходиться за межами населеного пункту с.Грушівка Білашівської сільської ради Ковельського району Волинської області без укладення належним чином оформленого договору оренди земельної ділянки, про що не заперечує і сам відповідач. На даний час вказана земельна ділянка відповідачем не звільнена, а тому, позовні вимоги про зобов'язання відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку підлягають задоволенню.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст. 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оскільки спір до розгляду суду доведено з вини відповідача, то витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України слід покласти на відповідача.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 130 ГПК України, ч. 3 ст. 7 ЗУ "Про судовий збір" у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи визнання ФГ «Перлина Турії» позовних вимог до початку розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Керуючись ст.ст. 129, 130, 185, 202, 233, 236-238, 240, 252 ГПК України, господарський суд,

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити.

2. Зобовязати Фермерське господарство Перлина Турії () звільнити самовільно зайняту земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної форми власності (землі запасу) площею 18,0429га, кадастровий номер :05:004:0269, що знаходиться за межами населеного пункту с.Грушівка Білашівської сільської ради Ковельського району Волинської області.

3. Стягнути з Фермерське господарство Перлина Турії () на користь Прокуратури Волинської області () 881грн. витрат по сплаті судового збору.

4. Повернути з Державного бюджету України через Управління Державної казначейської служби України у місті Луцьку (43021, м.Луцьк, вул. Стрілецька, 4А, ) Прокуратурі Волинської області (43025, м.Луцьк, вул. Винниченка, 15, ) 881грн. судового збору, сплаченого платіжним дорученням №1642 від 23.08.2018р., оригінал якого міститься в матеріалах справи №903/622/18.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 11.10.2018р.

Суддя О. Г. Слободян