номер провадження справи 9/110/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

09.10.2018 справа № 908/1770/18

м.Запоріжжя

За позовом: Запорізької районної ради Запорізької області, (69089, м.Запоріжжя, вул. Розенталя, 3-а)

до відповідача: Другої Запорізької державної нотаріальної контори, (69096, м. Запоріжжя, вул. Вінтера, 12)

про скасування обтяження щодо заборони відчуження нерухомого майна

Суддя Боєва О.С.

при секретарі судового засідання Бичківській О.О.

За участю представників сторін:

від позивача: Решетньова О.Н., довіреність № 01-23/458 від 20.09.2018;

від відповідача: не з'явився

ВСТАНОВЛЕНО:

До господарського суду Запорізької області 05.09.2018 надійшла позовна заява Запорізької районної ради Запорізької області до відповідача: Другої Запорізької державної нотаріальної контори, про скасування обтяження щодо заборони відчуження нерухомого майна, накладеного на будівлю за адресою: м. Запоріжжя, вул. Істоміна, 31, реєстраційний номер обтяження: 2088573, зареєстрованого 15.06.2005 реєстратором: Запорізький обласний державний нотаріальний архів; підстава обтяження: договір застави б/н, Друга Запорізька нотконтора; додаткові дані: архівний номер: 499150ZАР1, архівна дата: 23.07.1997, дата виникнення: 01.01.1996, № реєстру 15344-93, внутр. №В7015D3828ЕЕ4D2Е4D40. Позов обґрунтовано ч.1 ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 317, ст.ст. 319, 321 ЦК України, ч. 2 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 05.09.2018 здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/1770/18 та визначено до розгляду судді Боєвій О.С.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 10.09.2018 позовна заява прийнята та відкрито провадження у справі № 908/1770/18, присвоєний номер провадження 9/110/18, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 09.10.2018.

Заявлені позовні вимоги мотивовано наступним. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на адміністративну будівлю літ. А, розташоване за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Істоміна, буд. 31 було зареєстровано за реєстраційним номером 101 за Запорізькою районною радою Запорізької області. Підставою ре6єстрації права власності реєстратором вказано рішення Запорізької районної ради від 29.09.2015 № 11 "Про внесення змін до рішення районної ради від 19.03.2014 № 6 "Про уточнення переліку об'єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ Запорізького району". Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо вищевказаного об'єкта нерухомого майна міститься запис про накладення заборони на вищевказану будівлю, а саме: тип обтяження: заборона (архівний запис), реєстраційний номер обтяження: 2088573, зареєстровано 15.06.2005 за № 2088573 реєстратором Запорізький обласний державний нотаріальний архів, м. Запоріжжя, б-р Центральний, 20; підстава обтяження: договір застави б/н, Друга запорізька нотконтора. Листами № 02-21/493 від 27.10.2017 та № 01-21/393 від 22.08.2017 позивач звертався до Другої Запорізької державної нотаріальної контори з метою отримання інформації, що підстави для накладення заборони та її зняття. Друга Запорізька нотаріальна контора листами № 1533/02-32 від 29.08.2017 та № 2218/01-16 від 15.11.2017 надала відповіді, згідно яких вбачається, що нотаріальною конторою виявлено записи про накладення заборони на об'єкт від 23.02.1996, інформації щодо зняття заборони не зафіксовано, та повідомила, що документи за період з 1945 по 2001 рік передані на зберігання до Запорізького обласного державного нотаріального архіву Запорізької області. Запорізька районна рада запитом від 30.06.2017 № 01-07/299 звернулась до Запорізького обласного державного архіву з проханням надати інформацію стосовно підстав накладення обтяже6ння на об'єкт. Державним архівом повідомлено, що він не є реєстратором заборони, а тому не має законних підстав вчиняти зняття обтяжень, хоча автоматично зазначений у витягу, як реєстратор. Вищевикладене стало підставою для звернення позивача до господарського суду Запорізької області з позовною заявою.

Разом з позовною заявою суду подано клопотання про витребування від Запорізького державного нотаріального архіву належним чином оформлених копій документів, що стали підставою для обтяження на спірне нерухоме майно.

21.09.2018 від відповідача надійшло повідомлення (клопотання за своїм змістом), відповідно до якого просить суд розглянути справу без його участі.

У судовому засіданні 09.10.2018 представник позивача, на вимогу суду, надав усні пояснення щодо підстав для звернення з даним позовом до господарського суду Запорізької області, посилаючись, зокрема, на п. 6 ч.1 ст. 20 ГПК України.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився.

09.10.2018 у судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Розглянувши матеріали заяви, заслухавши пояснення представника позивача, судом встановлено наступне:

Позивач звернувся до господарського суду Запорізької області з вимогою про скасування обтяження щодо заборони відчуження нерухомого майна, накладеного на будівлю за адресою: м. Запоріжжя, вул. Істоміна, 31, реєстраційний номер обтяження: 2088573, зареєстрованого 15.06.2005 реєстратором: Запорізький обласний державний нотаріальний архів; підстава обтяження: договір застави б/н, Друга Запорізька нотконтора.

За приписами ч. 3 ст. 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

У вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, слід виходити з визначень, наведених у частині 1 статті 3 ГК України, а саме: під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Сферу господарських відносин становлять господарсько-виробничі, організаційно-господарські та внутрішньогосподарські відносини.

Підвідомчість - це визначена законом сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції.

Спори, що віднесені до підвідомчості господарських судів, кваліфікуються за сукупністю предметного та суб'єктного критеріїв. За предметним критерієм до компетенції господарських судів відносяться спори, що виникли при здійсненні господарської діяльності та інші передбачені статтею 20 ГПК України. За суб'єктним критерієм до компетенції господарських судів відносяться спори, що виникають між юридичними особами та фізичними особами - підприємцями, фізичними особами, які не є підприємцями, державними органами, органами місцевого самоврядування.

Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов:

- участь у спорі суб'єкта господарювання;

- наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин;

- наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом;

- відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Приписами статей 4, 20 ГПК України передбачено, що господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам ст. 4 ГПК України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

Суд належним чином визначає характер спору, суб'єктний склад правовідносин, предмет та підстави заявлених вимог та з огляду на викладене визначає до юрисдикції якого суду відноситься спір.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Параграфом 1 глави 2 Господарського процесуального кодексу України встановлено предметну та суб'єктну юрисдикцію господарських судів.

Статтею 20 ГПК України визначено вичерпний перелік справ, що відносяться до юрисдикції господарських судів.

Проте подана позовна заява з викладеною у ній самостійною вимогою, до цього переліку не входить.

Як вбачається з позовної заяви, позов пред'явлено до Другої Запорізької державної нотаріальної контори.

Відповідно до абз. 2 ст. 1 Закону України "Про нотаріат" вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема засвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші юридичні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності (ст. 3 Закону України "Про нотаріат").

Виходячи з приписів ч. 2 ст. 50 Закону України "Про нотаріат", право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересі якої стосуються такі дії чи акти.

Спори між боржниками і стягувачами, а також спори за позовами інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, вирішуються господарським судом за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо суб'єктний склад сторін відповідного спору відповідає приписам Господарського процесуального кодексу України. При цьому за змістом положень ГПК України та статей 1, 3 Закону України "Про нотаріат", нотаріус не може бути відповідачем у господарському процесі.

При цьому, зазначення позивачем у якості відповідача - Другу Запорізьку державну нотаріальну контору, як юридичну особу не змінює предметного складу позову.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

До господарського суду не можуть оскаржуватися дії нотаріуса, коли мова йде виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права, заснованого на приписах цивільного чи господарського законодавства.

Разом з тим, 25.04.2017 колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України розглядаючи справу № 21-3197а16 щодо оскарження дії державного реєстратора вказала на нижченаведене: якщо у справі спір про право відсутній, а дослідженню підлягають виключно владні, управлінські рішення та дії Держреєстратора, який у межах спірних правовідносин діє як суб'єкт владних повноважень, то спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Як вбачається з вищевикладеного, відносини у даній справі не є господарськими, тому суд приходить до того, що даний спір не підлягає вирішенню в господарському суді, оскільки між сторонами відсутні господарські правовідносини, а предметом спору являється перевірка законності дій нотаріуса-держреєстратора.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що у даній справі дослідженню підлягають виключно владні, управлінські рішення та дії нотаріуса, який у межах спірних правовідносин діє як суб'єкт владних повноважень, а тому спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Посилання позивача на п. 6 ч. 1 ст. 20 ГПК України суд вважає безпідставними, оскільки в ньому зазначено про позовні вимоги щодо реєстрації або обліку прав на майно, яке є предметом спору, тобто мова йде про похідні вимоги. Так само як і у пункті 13 ч. 1 ст. 20 ГПК України.

Провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п. 1 ч.1 ст. 231 ГПК України, оскільки спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Згідно ч. 4 названої статті, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Враховуючи вищевикладене, позивачу підлягає поверненню з Державного бюджету сума судового збору, сплаченого при поданні позову, за наявності відповідного клопотання та за ухвалою суду.

Керуючись ст. ст. 129, п. 1 ч. 1 ст. 231, ч. 2-4 ст. 231, ст.ст. 232, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі № 908/1770/18, оскільки спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Повний текст ухвали складено та підписано 11.10.2018.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її складення, в порядку встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Боєва