Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2018Справа № 910/5723/18

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Лук'янчук Д.Ю., розглянувши у порядку загального позовного провадження господарську справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Сокар Україна"

до 1) Публічного акціонерного товариства "Банк "Восток";

2) Міністерства оборони України

про визнання банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню, зобов'язання вчинити певні дії

представники сторін:

від позивача: Ландишева С.М., довіреність № б/н від 19.04.18;

від відповідача-1: Неділько О.С., довіреність № б/н від 20.06.18;

від відповідача-2: Ніколова В.М., довіреність № 220/424/д від 11.07.18

В С Т А Н О В И В:

До господарського суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Сокар Україна" (далі - ТОВ "ТД "Сокар Україна", позивач) із позовом до Публічного акціонерного товариства "Банк "Восток" (далі - ПАТ "Банк "Восток", відповідач-1), Міністерства оборони України (далі - МОУ, відповідач-2) про визнання банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню, зобов'язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач належним чином виконав свої зобов'язання перед МОУ за договором № 286/1/17/14 від 16.05.2015 р. про постачання для державних потреб нафти і дистилянтів (авіаційний гас) для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України), однак, відповідач не повернув позивачу банківську гарантію № КГ2016-0088/18-89, видану 13.05.2017 р. ПАТ "Банк "Восток" у якості забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором поставки, як це передбачено ст. 26 Закону України "Про публічні закупівлі".

У позові ТОВ "ТД "Сокар Україна" просить суд:

- визнати банківську гарантію № КГ2016-0088/18-89 від 13.05.2017 р., видану ПАТ "Банк "Восток", такою, що не підлягає виконанню, у зв'язку із закінченням строку її дії;

- зобов'язати МОУ повернути ТОВ "ТД "Сокар Україна" банківську гарантію № КГ2016-0088/18-89 від 13.05.2017 р., видану ПАТ "Банк "Восток" на забезпечення виконання договору № 286/1/17/14 від 16.05.2015 р. про постачання для державних потреб нафти і дистилянтів (авіаційний гас) для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України).

Ухвалою господарського суду міста Києва від 04.06.2018 р. вказану заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження, сторонам надано можливість реалізувати свої процесуальні права та обов'язки.

У строк встановлений законом, відповідачі надали відзиви на позов. У своєму відзиві відповідач-1 - ПАТ "Банк "Восток" позовні вимоги визнав, вважав їх обгрунтованими.

Відповідач-2 - МОУ проти позову заперечував, вважав його необгрунтованим.

У підготовчому засіданні представник ТОВ "ТД "Сокар Україна" подав заяву про зміну предмету позову, у якій просило визнати припиненими зобов'язання за банківською гарантією та зобов'язати відповідача-2 повернути її ТОВ "ТД "Сокар Україна".

Відповідно до ч. 3 ст. 46 ГПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. При цьому одночасна зміна предмету та підстав позову не допускається.

Перевіривши вказану заяву на дотримання зазначених вимог закону, суд вирішив долучити її до матеріалів справи, але до розгляду не приймати, у зв'язку з тим, що дана заява за своєю суттю направлена на одночасну зміну предмету та підстав позову. Так, нова вимога позивача про визнання припиненим зобов'язання ПАТ "Банк "Восток" перед МОУ за банківською гарантією не тільки змінює предмет позову, а і має інші підстави заявленого позову - про визнання такою, що не підлягає виконанню банківської гарантії № КГ2016-0088/18-89 від 13.05.2017 р.

Під час розгляду справи по суті представник позивача заявлені вимоги підтримав та обґрунтував, просив їх задовольнити.

Представник відповідача-1 - ПАТ "Банк "Восток" пред'явлений позов визнав, просив його задовольнити з підстав, визначених позивачем.

Представник відповідача-2 - МОУ проти позову заперечив, посилаючись на неналежне виконання позивачем основного зобов'язання за договором постачання, у зв'язку із чим у відповідача-2 відсутні підстави для повернення банківської гарантії № КГ2016-0088/18-89 від 13.05.2017 р., вважав, що даний позов є намаганням позивача уникнути відповідальності за порушення строків поставки продукції. Просив відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, розглянувши їх заяви по суті спору та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням наступного.

У судовому засіданні встановлено, що 16.05.2017 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Сокар Україна" та Міністерством оборони України (замовник) був укладений договір № 286/1/17/14 про постачання для державних потреб нафти і дистилярів (авіаційний гас) для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) (надалі - договір постачання). Відповідно до умов цього договору постачальник зобов'язується поставити у 2017 році нафти і дистилятів (авіаційний гас) (лот 4 - паливо для реактивних двигунів ТС-1 або еквівалент, а саме паливо для реактивних двигунів ТС-1 або паливо авіаційне для газотурбінних двигунів Джет А-1) для потреб МОУ, а замовник забезпечити приймання продукції та її оплату в асортименті, кількості, у строки і за цінами відповідно до специфікації, а саме - найменування продукції: паливо для реактивних двигунів ТС-1 або паливо авіаційне для газотурбінних двигунів Джет А-1 (61-000-6972, 61-003-4718); ГОСТ, ГСТУ, ДСТУ, ТУ - ГСТУ 320.00149943.011-99, ДСТУ 4796:2007); строк постачання - до 31.05.2017 включно; загальна кількість - 2 900 тонн; загальна вартість продукції з ПДВ - 57 899 999,00 грн.

Ціна договору із ПДВ становить 57 899 999,00 грн. (п. 3.1 договору постачання). Розрахунок за фактично поставлену продукцію здійснюється протягом 30 банківських днів (за умови надходження бюджетних коштів на рахунок Міністерства оборони України за даним кодом видатків) з дати надання постачальником до Департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України належним чином оформлених документів, передбачених договором (п. 4.1 договору постачання).

Відповідно до п. 5.1 договору постачання продукція постачається на умовах DDP - склад замовника відповідно до Міжнародних правил Інкотермс 2010. Постачання продукції одержувачам замовника здійснює постачальник виключно за номенклатурою, у кількостях, в строки та за адресами, що зазначені в рознарядках Міністерства оборони України (п. 5.2 договору постачання).

За умовами п. 4.2 договору постачання постачальник зобов'язаний надати замовнику після постачання продукції такі документи: рахунок-фактуру на відвантажену продукцію; акт приймання форма № 4; видаткову накладну; повідомлення підтвердження; копію паспорту якості на відвантажену продукцію; акт приймання-передачі. Договір вважається виконаним при умові постачання 100 % продукції (п. 5.5 договору постачання).

Договір набирає чинності з дати підписання сторонами і діє до 31.12.2017, а в частині проведення розрахунків до повного їх завершення (п. 10.1). Рознарядкою до договору встановлений строк постачання продукції до 31.05.2017 р. включно.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Також встановлено, що відповідно до пункту 11.1 постачальник у забезпечення виконання цього договору зобов'язався надати банківську гарантію у розмірі 5 % від суми договору, що становить 2 894 999,95 грн.

Так, 13.05.2017 р. з метою виконання забезпечення договору постачання, між ТОВ "ТД "Сокар Україна" (принципал) та ПАТ "Банк "Восток" (банк) був укладений додатковий договір № КГ-2016-0088/1-89 до генерального договору про надання гарантії № КГ2016-0088/1 від 02.09.2016 р. (далі - договір гарантії).

Пунктом 1.1 договору гарантії сторони погодили, що банк зобов'язується за проханням принципала надати безвідкличну непокриту гарантію у сумі 2 894 999,95 грн. на користь Міністерства оборони України (бенефіціар).

Отже, 13.05.2017 р. ПАТ "Банк "Восток" надало Міністерству оборони України (бенефіціар) банківську гарантію № КГ2016-0088/18-89 на суму 2 894 999,95 грн., зі строком дії - з дати її надання та до 31.01.2018 р. включно, а також з умовою про те, що будь-яка письмова вимога бенефіціара на оплату має бути отримана банком-гарантом не пізніше 17:00 цієї дати.

Відповідно до статті 200 ГК України гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов'язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управленої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов'язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов'язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні. До відносин банківської гарантії в частині, не врегульованій цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України.

Згідно зі статтею 560 ЦК України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов'язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

За приписами ст. 563 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов'язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред'являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов'язання, забезпеченого гарантією.

Матеріали справи свідчать, що на виконання своїх зобов'язань за договором постачання № 286/1/17/14 від 16.05.2015 р. позивач у період з травня 2017 р. по липень 2017 р. поставив МОУ продукцію на загальну суму 57 899 999,00 грн., що підтверджується видатковими накладними та актами прийому-передачі продукції за вказаний період, наявними в матеріалах справи.

Проте, 30.11.2017 р. ПАТ "Банк Восток" отримало вимогу від МОУ № 286/8/7086 від 24.11.2017 р. про необхідність перерахування банківської гарантії у сумі 2 894 999,95 грн. на його користь у зв'язку із порушенням постачальником (ТОВ "ТД "Сокар Україна") договору № 286/1/17/14 від 16.05.2015 р. в частині терміну поставки продукції.

У відповідь на вказану вимогу ПАТ "Банк Восток" листом № 13Ц/2473БТ від 12.12.2017 р. відмовило МОУ у задоволенні вимоги щодо сплати банківської гарантії у сумі 2 894 999,95 грн. через невідповідність вимоги бенефіціара умовам гарантії, оскільки дана вимога не містила суті невиконаного (неналежним чином виконаного) принципалом (ТОВ "ТД "Сокар Україна") зобов'язання щодо поставки товару, а саме - не було зазначено суми невиконаного зобов'язання, в межах якої гарантія підлягає оплаті. Таким чином, вимога бенефіціара № 286/8/7086 від 24.11.2017 р. залишилась без задоволення.

Звертаючись до суду, позивач вважає, що у зв'язку належним виконанням основного зобов'язання та закінченням дії гарантії, бенефіціар повинен повернути гарантію ТОВ "ТД "Сокар Україна" на підставі ст. 26 ст. 26 Закону України "Про публічні закупівлі".

Зі свого боку, бенефіціар (МОУ), заперечуючи проти позову, вказує на те, що позивач неналежним чином виконав свій обов'язок з поставки товару, а саме - із порушенням строків поставки, що виключає повернення ТОВ "ТД "Сокар Україна" банківської гарантії № КГ2016-0088/18-89 від 13.05.2017 р.

Разом з цим, судом встановлено, що обставини щодо виконання позивачем зобов'язань з поставки продукції за договором № 286/1/17/14 від 16.05.2015 р. були предметом дослідження судом у іншій справі - № 910/17263/17 за позовом ТОВ "ТД "Сокар Україна" до МОУ про стягнення заборгованості за договорами поставки № 286/1/17/13 від 16.05.2017 р. та № 286/1/17/14 від 16.05.2017 р. у сумі 185 999 892,00 грн.

Так, рішенням господарського суду міста Києва від 02.11.2017 р. у справі № 910/17263/17, яке набрало законної сили, було встановлено, що ТОВ "ТД "Сокар Україна" у повному обсязі виконало свої зобов'язання, у тому числі і за договором поставки № 286/1/17/14 від 16.05.2015 р., здійснивши поставку відповідачу-2 відповідної продукції на загальну суму 57 899 999,00 грн., яка ним була прийнята без будь-яких зауважень.

Також було встановлено, що МОУ свого обов'язку з оплати продукції не виконало, тому зазначеним рішенням із замовника (МОУ) на користь ТОВ "ТД "Сокар Україна" була стягнута заборгованість у загальній сумі 185 999 892,00 грн., яка включала у себе також заборгованість і за договором поставки № 286/1/17/14 від 16.05.2015 р. у сумі 57 899 999,00 грн.

За приписами ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, факт того, що позивач належним чином виконав умови договору поставки № 286/1/17/14 від 16.05.2015 р., тобто поставив МОУ відповідну продукцію, що була прийнята замовником (покупцем) без будь-яких зауважень, повторному доказування не підлягає, у тому числі і під час розгляду даної справи.

Згідно зі ст. 561 Цивільного кодексу України гарантія діє протягом строку, на який вона видана. Відповідно до ст. 568 Цивільного кодексу України зобов'язання гаранта перед кредитором припиняється у разі: 1) сплати кредиторові суми, на яку видано гарантію; 2) закінчення строку дії гарантії; 3) відмови кредитора від своїх прав за гарантією шляхом повернення її гарантові або шляхом подання гаранту письмової заяви про звільнення його від обов'язків за гарантією.

З огляду на вказані положення ст. 568 Цивільного кодексу України зобов'язання гаранта перед кредитором припиняється, зокрема, у разі закінчення строку дії гарантії.

Як вказувалося вище, строк дії гарантії № КГ2016-0088/18-89 від 13.05.2017 р. за договором поставки № 286/1/17/14 від 16.05.2015 р. було встановлено до 31.01.2018 р. до 17:00, відтак, на час звернення із позовом до суду (08.05.2018 р.) та вирішення даної справи по суті, дія вказаної банківської гарантії є припиненою на підставі ст. 568 ЦК України.

Таким чином, оскільки судовим рішенням у справі № 910/17263/17 від 02.11.2017 р. підтверджено факт виконання ТОВ "ТД "Сокар Україна" умов договору поставки № 286/1/17/14 від 16.05.2015 р. у повному обсязі та враховуючи, що строк дії гарантії № КГ2016-0088/18-89 від 13.05.2017 р. закінчився, вимоги позивача про визнання банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню, у зв'язку із закінченням строку її дії, є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо вимоги про зобов'язання МОУ повернути ТОВ "ТД "Сокар Україна" банківську гарантію № КГ2016-0088/18-89 від 13.05.2017 р., видану ПАТ "Банк "Восток", суд зазначає наступне.

Статтею 26 Закону України "Про публічні закупівлі" передбачено, що замовник повертає забезпечення виконання договору про закупівлю після виконання учасником-переможцем договору, а також у разі визнання судом результатів процедури закупівлі або договору про закупівлю недійсним та у випадках, передбачених ст. 17 цього Закону, а також згідно з умовами, зазначеними у договорі, але не пізніше ніж протягом п'яти банківських днів з дня настання зазначених обставин.

Згідно з п. 11.1.1 договору поставки замовник зобов'язується повернути постачальнику забезпечення виконання договору не пізніше 5-ти банківських днів після документального підтвердження належного виконання договірних зобов'язань за якістю та кількістю. Підставою для повернення забезпечення виконання договору є виконання договірних зобов'язань за кількістю та якістю (п. 11.1.2 договору).

Як вже встановлено судом, позивач виконав зобов'язання з поставки продукції в повному обсязі та без зауважень покупця щодо якісних і кількісних характеристик продукції, при цьому строк дії гарантії № КГ2016-0088/18-89 від 13.05.2017 р. вже закінчився, тому суд вважає, що відповідно до вказаних умов договору та приписів закону у відповідача-2 виник обов'язок повернути позивачу банківську гарантію.

Згідно зі ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст. 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд враховує, що строк повернення гарантії, встановлений у п. 11.1.1 МОУ пропущено, а позовні вимоги в частині повернення банківської гарантії відповідач-2 добровільно не визнає, у зв'язку із чим право позивача підлягає захисту в судовому порядку.

Враховуючи викладене, вимоги позивача про зобов'язання МОУ повернути ТОВ "ТД "Сокар Україна" банківську гарантію № КГ2016-0088/18-89 від 13.05.2017 р., видану ПАТ "Банк "Восток", підлягають задоволенню.

Щодо доводів МОУ про те, що станом на кінцеву дату поставки - 31.05.2017 р. позивачем не було поставлено 100% продукції, тому банківська гарантія не може бути повернута, суд відхиляє, оскільки згідно з умовами договору поставки обов'язок замовника повернути постачальнику забезпечення договору не залежить від здійсненої 100 % поставки продукції на кінцеву дату поставки, а пов'язаний виключно з виконанням зобов'язання поставки за кількісними та якісними характеристиками продукції, які позивачем були дотримані.

Посилання відповідача-2 на пункти 11.1.2 та 11.1.3 договору постачання, якими врегульовано додаткові умови, зокрема, щодо повернення постачальнику забезпечення, суд врахував, проте, з огляду на зроблений судом вище висновок про належне виконання основного зобов'язання, вказані пункти договору не підлягають застосуванню.

Стосовно доводів відповідача-2 про те, що звернення позивача до суду із даним позовом є намаганням уникнути відповідальності за порушення основного зобов'язання, в частині строків поставки продукції, суд зазначає, що такі твердження не впливають на наявність підстав для визнання гарантії такою, що не підлягає виконанню, та повернення її принципалу, оскільки питання понесення відповідальності за порушення строків поставки продукції має іншу правову природу та може бути предметом окремого претензійного та/або судового розгляду між сторонами.

Також суд не вбачає підстав для надання правової оцінки твердженням позивача про зміну істотних умов, що зумовили затримку строків поставки продукції та висновку Торгово-промислової палати України з цих питань, оскільки наявність чи відсутність підстав для притягнення позивача до відповідальності не стосується заявленого спору та не є предметом доказування у цій справі.

З урахуванням викладеного суд вважає, що позовні вимоги ТОВ "ТД "Сокар Україна" підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-79, 129, 165, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Сокар Україна" до Публічного акціонерного товариства "Банк "Восток", Міністерства оборони України про визнання банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати такою, що не підлягає виконанню банківську гарантію № КГ2016-0088/18-89 від 13.05.2017 р., видану Публічним акціонерним товариством "Банк "Восток", у зв'язку із закінченням строку її дії.

Зобов'язати Міністерство оборони України (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 6, ідентифікаційний код 00034022) повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Сокар Україна" (04080, м. Київ, вулиця Юрківська, будинок 28, офіс 3, ідентифікаційний код 37037544) забезпечення виконання договору № 286/1/17/14 від 16.05.2015 р. про постачання для державних потреб нафти і дистилянтів (авіаційний гас) для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України), а саме - банківську гарантію № КГ2016-0088/18-89 від 13.05.2017 р., видану Публічним акціонерним товариством "Банк "Восток".

Стягнути з Міністерства оборони України (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 6, ідентифікаційний код 00034022) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Сокар Україна" (04080, м. Київ, вулиця Юрківська, будинок 28, офіс 3, ідентифікаційний код 37037544) судовий збір у розмірі 3 524 (три тисячі п'ятсот двадцять чотири) грн 00 коп.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 4 жовтня 2018 року.

Повний текст рішення складений 16 жовтня 2018 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.