ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.10.2018 м. Івано-ФранківськСправа № 909/634/18

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Грици Ю.І.,

секретар судового засідання Максимів Н.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Фізичної особи-підприємця Угнівенка Григорія Івановича, АДРЕСА_1,

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Сливчука Михайла Дмитровича, АДРЕСА_2,

про стягнення коштів,

за участю:

від позивача: Угнівенко Г.І., паспорт серія НОМЕР_3 виданий Івано-Франківським МУВС МВС в Івано-Франківській області 29.04.1998,

від відповідача: представники не з"явилися,

встановив:

ФОП Угнівенко Г.І. звернувся до господарського суду Івано-Франківської області з позовною заявою до ФОП Сливчука М.Д. про стягнення коштів в сумі 243862 грн., в тому числі: 114500 грн. отриманих коштів попередньої оплати, 119538 грн. неустойки, 9824 грн. 3% річних від простроченої суми.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в порушення умов укладеної між сторонами угоди № 1/07 від 30.07.2015 відповідачем не передано позивачу товар та не повернуто кошти попередньої оплати.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 20.07.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 23.08.2018.

Ухвалою суду від 23.08.2018 відкладено підготовче засідання на 18.09.2018.

Ухвалою суду від 30.08.2018 заяву Фізичної особи-підприємця Угнівенка Григорія Івановича про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт в межах ціни позову 243862 грн. на нерухоме майно Фізичної особи-підприємця Сливчука Михайла Дмитровича.

Ухвалою суду від 18.09.2018 закрито підготовче провадження та розгляд справи по суті призначено на 09.10.2018.

Позивач в судовому засіданні 09.10.2018 позовні вимоги підтвердив в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Обгрунтовуючи позовні вимоги посилаються на неналежне виконання відповідачем умов угоди № 1/07 від 30.07.2015 в частині поставки товару (шкіри ВРХ), за який позивачем проведено попередню оплату в сумі 114500 грн., також відповідачем не повернуто кошти попередньої оплати. Просить позов задоволити, стягнути з відповідача 114500 грн. отриманих коштів попередньої оплати, 119538 грн. неустойки, 9824 грн. 3% річних від простроченої суми, за період з 01.09.2015 по 10.07.2018, та покласти на відповідача судові витрати.

Представник відповідача в судове засідання 09.10.2018 повторно не з"явився, відповідач своїм конституційним правом на захист прав і охоронюваних законом інтересів не скористався, явки в судове засідання уповноваженого представника не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, хоча відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, ухвалами суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 42 ГПК України, учасники справи зобов'язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об"єктивному встановленню всіх обставин справи.

Статтею 178 ГПК України передбачене право відповідача подати суду відзив на позовну заяву. Разом з тим, як визначено в ч. 3 цієї статті, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Як передбачено в ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

За таких обставин, враховуючи те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, суд, вважає за можливе розглянути справу без участі повноважного представника відповідача за наявними в ній матеріалами, запобігаючи, одночасно, безпідставному затягуванню розгляду спору.

Розглянувши документи і матеріали, подані позивачем, дослідивши зібрані по справі докази, оцінивши їх відповідно до приписів ст. 86 ГПК України, з"ясувавши обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, із врахуванням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стосовно розгляду спору впродовж розумного строку, суд вважає за правильне взяти до уваги наступне.

30.07.2015 між Фізичною особою-підприємцем Сливчуком Михайлом Дмитровичем (Продавець) та Фізичною особою-підприємцем Угнівенком Григорієм Івановичем (Покупець) укладено угоду № 1/07 (далі Угода).

Згідно п.п. 1.1. Угоди Продавець зобов"язується відвантажити та передати у власність Покупця шкіри ВРХ, а Покупець зобов"язується прийняти товар та оплатити його за цінами, погодженими в товаросупроводжуючих документах.

Відповідно до п. 4.1. Угоди форма розрахунків: попередня оплата.

Згідно п. 7.1. Угоди даний Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до 30.08.2015, але в будь-якому випадку до моменту його остаточного виконання.

На виконання умов Угоди Покупцем проведено попередню оплату, що підтверджується видатковим касовим ордером від 30.07.2015 на суму 114500 грн.

Проте відповідачем не виконано умови Угоди щодо поставки товару та не повернуто позивачу кошти попередньої оплати.

Пунктом 8.1. Угоди передбачено, що за порушення терміну поставки шкіри ВРХ Продавець зобов"язується сплатити Покупцю неустойку в розмірі 0,1 відсотків вартості не відвантаженої в термін до 30.08.2015 шкіри ВРХ згідно угоди за кожен день прострочення, а також відшкодовує спричинені цим збитки, у тому числі недоотриманий прибуток, у порядку, передбаченому чинним законодавством.

З метою досудового врегулювання спору позивачем направлено на адресу відповідача претензію від 08.02.2018 з вимогою оплатити заборгованість в сумі 223733 грн., яка останнім залишена без розгляду.

Згідно поданого позивачем розрахунку заборгованість відповідача становить 114500 грн. отриманих коштів попередньої оплати, згідно умов угоди № 1/07 від 30.07.2015, 119538 грн. неустойки, 9824 грн. 3% річних від простроченої суми, за період з 01.09.2015 по 10.07.2018.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що копії документів, які знаходяться в матеріалах справи та надавались Позивачем суду в якості доказів невиконання Відповідачем своїх зобовязань за Договором через порушення умов останнього, є письмовими доказами невиконання Відповідачем зобов"язань, взятих ним, відповідно до Договору.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема із правочинів.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 202 ЦК України).

Згідно з ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Вказана норма Цивільного Кодексу кореспондується із ст. 193 ГК України, відповідно до ч. 1 якої суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідності до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з п. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

З врахуванням вищевказаного, зважаючи на приписи чинних Цивільного та Господарського кодексів, спеціальних норм Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", судом самостійно здійснено перерахунок заборгованості Відповідача по сплаті неустойки, яка згідно арифметичного розрахунку, за період 180 днів, менша за суму заявлену позивачем до стягнення, тому суд задовольняє вимоги щодо стягнення неустойки в сумі 20610 грн. В стягненні решти суми нарахованої неустойки слід відмовити.

Поряд з цим, у відповідності до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом перевірено правильність нарахування позивачем 3 % річних, які згідно арифметичного розрахунку, проведеного судом за допомогою ІПС "Законодавство" менші за суму заявлену позивачем до стягнення, тому суд задовольняє позовні вимоги щодо стягнення 3 % річних в сумі 9806,22 грн. В стягненні решти суми нарахованих 3 % річних слід відмовити.

Згідно ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За наведених обставин, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості згідно умов угоди № 1/07 від 30.07.2015 в сумі 114500 грн. отриманих коштів попередньої оплати, 20610 грн. неустойки, 9806,22 грн. 3% річних від простроченої суми, за період з 01.09.2015 по 10.07.2018, є обгрунтованими та підтверджуються матеріалами справи, тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Судові витрати, відповідно до вимог ст. 129 ГПК України, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме 2173,74 грн. судового збору.

З тексту позовної заяви вбачається, що позивачем понесено витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1500 грн., проте до матеріалів позовної заяви не долучено жодних підтверджуючих документі в обгрунтування вказаних витрат, тому суд вважає їх безпідставними та необгрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Окрім цього суд вважає доцільним залишити в силі заходи забезпечення позову вжиті ухвалою суду від 30.08.2018, з метою запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів позивача або унеможливлення виконання рішення суду.

На підставі вищевикладеного у відповідності до ст.ст. 124, 129 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, керуючись ст.ст. 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов задоволити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Сливчука Михайла Дмитровича (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на Фізичної особи-підприємця Угнівенка Григорія Івановича (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) 114500 (сто чотирнадцять тисяч п"ятсот гривень) грн. отриманих коштів попередньої оплати, згідно умов угоди № 1/07 від 30.07.2015, 20610 грн. (двадцять тисяч шістсот десять гривень) грн. неустойки, 9806,22 (дев"ять тисяч вісімсот шість гривень двадцять дві копійки) грн. 3% річних від простроченої суми, за період з 01.09.2015 по 10.07.2018, 2173,74 (дві тисячі сто сімдесят три гривні сімдесят чотири копійки) грн. судового збору.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 30.08.2018, залишити в силі.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 19.10.2018

Суддя Грица Ю.І.