ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

16 жовтня 2018 року Справа № 926/1475/18

Суддя Ковальчук Тетяна Іванівна, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 926/1475/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗНАКИ УА", м. Київ,

до Дочірнього підприємства "Чернівецький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", м. Чернівці,

про стягнення заборгованості в сумі 43344,00 грн.

за участю секретаря судового засідання Гаврилюк І.С.,

представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача - не з'явився

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЗНАКИ УА", м. Київ, звернулося з позовом до дочірнього підприємства "Чернівецький облавтодор", м. Чернівці, про стягнення заборгованості по розрахунках за поставлені дорожні знаки та комплекти кріплень на суму 43344,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що, незважаючи на направлену йому вимогу, відповідач не оплатив зазначений товар, отриманий ним від позивача по видатковій накладній № 802 від 01.09.2017 р.

Ухвалою від 04 вересня 2018 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 24 вересня 2018 року за участю представників сторін, позивача зобов'язано надати для огляду в судовому засіданні 24.09.2018 р. оригінал видаткової накладної № 802 від 01.09.2017 р. та документально підтверджену інформацію щодо уповноваженої особи відповідача, яка отримала товар по видатковій накладній № 802 від 01.09.2017 р.

Відповідача зобов'язано в 15-тиденний строк надати відзив на позовну заяву, докази на його підтвердження, заяву із запереченнями про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, якщо такі заперечення наявні.

Ухвалою від 24.09.2018 р. розгляд справи в судовому засіданні відкладено у зв'язку з неявкою представників сторін, невиконанням учасниками провадження вимог ухвали від 04.09.2018 р., зокрема, неподанням позивачем оригіналу видаткової накладної № 802 від 01.09.2017 р., а відповідачем - відзиву на позов.

25.09.2018 р. від позивача ТОВ "ЗНАКИ УА" надійшло клопотання від 17.09.2018 р. № 206-юр, до якого додано оригінал видаткової накладної № 802 від 01.09.2017 р. та повідомлено про відсутність у позивача документально підтвердженої інформації щодо уповноваженої особи відповідача, яка отримала товар по цій видатковій накладній.

До початку судового засідання 16.10.2018 р. відзиву на позов не надійшло.

Представники сторін у судове засідання 16.10.2018 р. не з'явилися, позивач у клопотанні від 17.09.2018 р. просив розглянути справу без участі його представника, відповідач про причини неявки свого представника суд не сповістив. Докази належного повідомлення сторін про дату, час і місце судового засідання 16.10.2018 р. наявні в матеріалах справи.

За такого неявка представників сторін не перешкоджає розгляду справи по суті в судовому засіданні 16.10.2018 р. за наявними в ній матеріалами відповідно до норми ч. 9 статті 165 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд встановив наступне.

27 липня 2017 року ТОВ "ЗНАКИ УА" виставило відповідачеві ДП "Чернівецький облавтодор" рахунок № 5088 на оплату поіменованого в цьому рахунку товару: 156 штук дорожніх знаків і комплектів кріплень із зазначенням видів згідно ДСТУ (15 найменувань), їх кількості, ціни за одиницю та загальної вартості товару на суму 43344,00 грн., у т.ч. ПДВ (а.с. 11).

Тим самим, позивач зробив відповідачеві пропозицію придбати у нього зазначений в рахунку на оплату № 5088 від 27 липня 2017 року товар.

По видатковій накладній № 802 від 01.09.2017 р. позивач (постачальник) передав, а відповідач (покупець) прийняв товар: 156 штук дорожніх знаків і комплектів кріплень (15 найменувань) із зазначенням видів згідно ДСТУ в кількості і за цінами, вказаними у рахунку на оплату № 5088 від 27.07.2017 р. на загальну суму 43344,00 грн., у т.ч. ПДВ (а.с. 12).

Оглянувши у судовому засіданні 16.10.2018 р. оригінал видаткової накладної № 802 від 01.09.2017 р., суд встановив, що вона підписана від постачальника - директором позивача Князевим О.Л. і скріплена печаткою ТОВ "ЗНАКИ УА", від покупця - особою, прізвище якої не зазначено, і скріплена печатками філії "Вижницький облавтодор" ДП "Чернівецький облавтодор" і самого Дочірнього підприємства "Чернівецький облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (а.с. 12, 31).

Терміну оплати товару у видатковій накладній № 802 від 01.09.2017 р. постачальник і покупець не обумовили.

07.08.2018 р. позивач надіслав відповідачеві датовану 18.07.2018 р. за вих. № 12-юр вимогу про оплату вартості товару в сумі 43344,00 грн., отриманого по видатковій накладній № 802 від 01.09.2017 р. (а.с. 13-17), однак відповідач залишив цю вимогу без реагування.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК).

Згідно положень статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

За загальним правилом зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин повинен вчинятися у формі, встановленій законом і має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ст. 203 ЦК України).

Статтею 205 Цивільного кодексу передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Згідно положень статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Частиною 1 статті 181 ГК України унормовано, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Враховуючи, що відповідачем прийнята пропозиція позивача про поставку товару, вказаного в рахунку на оплату № 5088 від 27.07.2017 р., що виразилося в отриманні ним цього товару по видатковій накладній № 802 від 01.09.2017 р., слід визнати, що між позивачем і відповідачем у такий спрощений спосіб було укладено договір поставки знаків дорожніх і кріплень до них у кількості 156 штук п'ятнадцяти найменувань на загальну суму 43344,00 грн., у т.ч. ПДВ.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.ч. 1, 3 статті 712 ЦК України).

Згідно зі статтями 526 ЦК України, 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 175 Господарського кодексу України встановлено, що майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

У відповідності до статей 173-174 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст. 509 ЦК України)

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 610 Цивільного кодексу України унормовано, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Частинами 1, 2 статті 218 ГК України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

При цьому, відповідно до частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Тобто, у разі невиконання грошового зобов'язання відповідальність боржника настає незалежно від наявності його вини у невиконанні цього зобов'язання.

У судовому засіданні на підставі досліджених у сукупності за правилами статті 86 ГПК України доказів суд дійшов висновку, що відповідачем не виконано обов'язку з оплати отриманого ним від позивача по видатковій накладній № 802 від 01.09.2017 р. товару впродовж 7-ми днів від дня пред'явлення вимоги від 18.07.2018 р. № 12-юр. Будь-яких доказів на спростування вимог позивача або на підтвердження здійснення оплати отриманого товару відповідач до суду не надіслав. Не зазначення у видатковій накладній № 802 від 01.09.2017 р. прізвища особи, яка від імені відповідача отримала товар, не позбавляє цю накладну доказової сили з огляду на те, що на оригіналі видаткової накладної підпис отримувача завірено печатками як філії відповідача "Вижницький облавтодор", так і самого ДП "Чернівецький облавтодор".

За таких обставин позов підлягає задоволенню з покладенням на відповідача судового збору у справі згідно з положеннями п. 2 ч. 1 статті 129 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 20, ч. 1 ст. 129, ст.ст. 236-238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства "Чернівецький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (58018, м. Чернівці, вул. Головна, 205, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗНАКИ УА" (04209, м. Київ, вул. Озерна, 1, ) 43344,00 грн. боргу та 1762,00 грн. судового збору.

Порядок апеляційного оскарження рішення

Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України).

Повний текст підписано 16 жовтня 2018 року.

Суддя Т.І. Ковальчук