ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.10.2018м. ДніпроСправа № 904/3824/18
За позовом: Публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз", м. Дніпро

до Державного професійно-технічного навчального закладу "Дніпровський центр професійно-технічної освіти", м. Дніпро

про стягнення 121 157,82 грн.

Суддя: Євстигнеєва Н.М.

Секретар судового засідання: Чернявська Е.О.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність №007.1Др-23-0318 від 01 березня 2018 року, представник

Від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №855 від 17.10.2018, представник

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Дніпрогаз" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 18.10.2018, просить стягнути з Державного професійно-технічного навчального закладу "Дніпровський центр професійно-технічної освіти" заборгованість у розмірі 121 157,82 грн., з яких:

- основний борг у розмірі 107 753,69 грн.;

- пеня у розмірі 12 230,78 грн.;

- 3 % річних у розмірі 1 071,63 грн.;

- інфляційні втрати у розмірі 101,72 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №32ADg3190-17 на виконання робіт від 11 травня 2017 року в частині повної та своєчасної оплати за виконані роботи. У звязку з простроченням виконання грошового зобовязання позивачем на підставі частини 2 статті 625 ЦК України нараховані три відсотки річних за період прострочки з 12.04.2018 по 10.08.2018 у сумі 1 071,63 грн. та інфляційні збитки за квітень-липень 2018 року.

На підставі пункту 7.2 договору позивач нарахував пеню за порушення строків оплати за виконані роботи у розмірі 12 230,78 грн. за загальний період з 12.04.2018 по 10.08.2018.

Відповідач, Державний професійно-технічний навчальний заклад "Дніпровський центр професійно-технічної освіти", позовні вимоги визнає повністю, гарантує погашення заборгованості у тримісячний термін. Між тим зазначає, що стягувати з бюджетної організації судові витрати не є справедливим, даний видаток не передбачений затвердженим кошторисом. Відповідач просить зменшити розмір штрафних санкцій до можливого мінімуму на розсуд суду та повернути позивачу 50% судового збору за рахунок бюджету.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.08.2018 відкрито провадження у справі №904/3824/18; ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, призначено перше судове засідання у справі на 18.09.2018. розгляд справи відкладався з 18.09.2018 на 03.10.2018, з 03.10.2018 на 18.10.2018.

У судовому засіданні 18.10.2018 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи представників позивача та відповідача, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

11 травня 2017 року між Публічним акціонерним товариством "Дніпрогаз" (виконавець) та Державним професійно-технічним навчальним закладом "Дніпровський центр професійно-технічної освіти" (замовник) укладено договір №32ADg3190-17 на виконання робіт, відповідно до умов якого (п.1.1.) замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобовязання по виконанню робіт з реконструкції комерційного вузла обліку газу за адресою: вул. ОСОБА_3 (вул. Яшина),4, згідно робочого проекту.

Обсяги робіт визначаються локальним кошторисом (Додаток №2), який є невідємною частиною цього договору (п.1.2.).

Замовник зобовязується прийняти та оплатити виконані роботи (п.1.3. договору).

Вартість робіт і порядок розрахунків встановлено розділом 2 договору.

Договірна ціна є динамічна, складена згідно з ДСТУ БД.1.1-1:2013 на підставі нормативної потреби в трудових та матеріально-технічних ресурсах, необхідних для виконання проектних рішень по обєкту замовлення, та поточних цін на них, встановлюється відкритою та може уточнюватися протягом усього терміну виконання робіт, і на момент складання договору становить 131 397,6грн., у тому числі податок на додану вартість 21 899,6грн. (п.2.1. договору).

Згідно п.2.2. договору, розрахунок за виконані роботи замовник виконує після фактичного завершення робіт на підставі Акту приймання виконаних робіт (форма КБ-2в, КБ-3, підписаного уповноваженими представниками сторін, протягом трьох банківських днів з моменту підписання Акту приймання виконаних робіт).

Строк виконання робіт здійснюється протягом 120 календарних днів з моменту підписання договору та виконання замовником пп 2.3.1.1, 3.1.2. та п.5.1. договору (п.4.1. договору).

На виконання умов договору позивачем, як виконавцем, виконані роботи з реконструкції комерційного вузла обліку газу за адресою: вул. ОСОБА_3 (вул. Яшина),4, згідно робочого проекту, про що складено акт приймання-передачі виконаних робіт за квітень 2018 року на суму 49250,46грн.

Додатково до Акту приймання-виконаних будівельних робіт за квітень 2018 року позивачем складено Акт вартості устаткування, що придбавається виконавцем робіт на суму 58 503,23грн.

Згідно Довідки форми КБ-3 про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за квітень 2018 року вартість виконаних робіт складає 107 753,69грн.

26 червня 2018 року на адресу відповідача направлена претензія про сплату заборгованості за виконані роботи протягом семи днів з моменту отримання цієї претензії в сумі 107 753,69грн.

Претензія отримана відповідачем 17.07.2018. Відповіді на претензію матеріали справи не містять.

Позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору підряду в частині виконаних та переданих за актами приймання-передачі підрядних робіт на суму 107 753,69грн., проти чого заперечує відповідач, що і є причиною спору.

За своєю правовою природою спірний договір є договором підряду, відносини за яким регулюються положеннями глави 61 Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч.1 ст.193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст.530 Цивільного кодексу України).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

За умовами договору (п.2.2.) відповідач зобов'язаний оплатити вартість виконаних робіт протягом трьох банківських днів з моменту підписання акту приймання-передачі виконаних робіт.

Публічне акціонерне товариство "Дніпрогаз" виконало умови договору щодо реконструкції комерційного вузла обліку газу, що підтверджується наданими замовнику Актом приймання виконаних робіт за формою КБ-2в та довідкою про вартість виконаних робіт за квітень 2018 року. Зазначені документи були вручені відповідачу 03 квітня 2018 року.

Пунктом 3.1.6 договору передбачено обовязок замовника протягом трьох робочих днів з моменту надання виконавцем акту приймання-передачі виконаних робіт, перевірити обєми робіт та розрахунки, надані виконавцем та підписати їх. У разі не надання, протягом зазначеного терміну, Акту приймання виконаних робіт або обгрунтованої відмови від його підписання, Акт приймання виконаних робіт вважається підписаним.

В порушення умов п.3.1.6. договору, відповідач не надав позивачу підписаний акт приймання виконаних робіт або мотивовану відмову від його підписання.

За наведеного, акт приймання виконаних підрядних робіт вважається підписаним 06.04.2018.

Отже, з огляду на умови п. 2.2 договору строк оплати виконаних робіт є таким, що настав.

Доказів оплати вартості виконаних робіт у розмірі 107 753,69 грн. відповідач не надав доводи позивача щодо наявності боргу не спростував.

За наведеного, вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 107 753,69 грн. є правомірною та такою, що підлягає задоволенню.

Крім основного боргу позивач нарахував та просить стягнути три відсотки річних у сумі 1071,63грн. за період з 12.04.2018 по 10.08.2018, втрати від інфляції у сумі 101,72грн за період з квітня 2018 року по липень 2018 року включно та пеню у сумі 12 230,78грн. за період з 12.04.2018 по 10.08.2018.

Згідно з ч.1 ст.199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення .

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіркою здійснених позивачем розрахунків трьох відсотків річних та втрат від інфляції судом встановлено їх обґрунтованість та арифметичну вірність.

За викладеного є правомірними та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення трьох відсотків річних у сумі 1 071,63грн. та втрати від інфляції у сумі 101,72грн.

За приписами статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини першої ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до пункту 7.2. договору за невиконання або несвоєчасне виконання зобовязань по договору, порушень строків оплати чи передачі документації, винна сторона опласчує неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від договірної ціни за кожний день простчрочення. Оплата штрафних санкцій не звільняє сторони від виконання обовязків, передбачених договором.

Факт порушення строків оплати виконаних робіт підтверджено матеріалами справи та не заперечується відповідачем.

У зв'язку з порушенням відповідачем строків оплати виконаних підрядних робіт позивачем, відповідно до п. 7.2. Договору, нараховано відповідачу та заявлено до стягнення з нього пеню у загальній сумі 12230,78грн.

Перевіркою здійснених позивачем розрахунків пені судом встановлено їх обґрунтованість. Отже, вимога позивача про стягнення нарахованої пені є правомірною.

Разом з тим, відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій до можливого мінімуму.

Клопотання відповідача мотивоване тим, що даний видаток не передбачений затвердженим кошторисом. Установа не є прибутковою організацією.

Так, відповідно до ч.3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду. Якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з ч. 1 статті 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до ч.2 статті 233 Господарського кодексу України, якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

При вирішенні питання про можливість зменшення неустойки (штрафу, пені), суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін.

Майновий стан сторін і соціальна значущість боржника має значення для вирішення питання про зменшення розміру штрафних санкцій.

При цьому, розмір, до якого штрафні санкції підлягають зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

З огляду на обставини справи, доводи відповідача, викладені на підтвердження заявленого клопотання та надані докази, суд вбачає підстави зменшити розмір нарахованої пені та стягнути з відповідача пеню у розмірі 5%, що у грошовому виразі складає 611,54грн. (12 230,78грн.х5%).

Згідно із ст.129 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на те, що позовні вимоги задоволено судом повністю, судовий збір в сумі 1817, 37грн, сплачений позивачем на підставі платіжного доручення №5405 від 20.08.2018, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Клопотання відповідача про повернення позивачу 50% судового збору за рахунок бюджету відхиляється судом, оскільки визнання позову відповідачем в частині відбулося після початку розгляду справи по суті. Визнання позову відповідачем після початку розгляду справи по суті унеможливлює вирішення судом питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ч.1 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 817,37грн.

Керуючись ст.ст. 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз" до Державного професійно-технічного навчального закладу "Дніпровський центр професійно-технічної освіти" про стягнення заборгованості у розмірі 121 157,82 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Державного професійно-технічного навчального закладу "Дніпровський центр професійно-технічної освіти" (49052, м. Дніпро, вул. Алтайська, буд.6А, ідентифікаційний код 02541409) на користь Публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз" (49029, м. Дніпро, вул. О.Кониського,5, ідентифікаційний код 20262860) заборгованість у сумі 107 753,69 грн., 3 % річних у сумі 1 071,63 грн., інфляційні втрати у сумі 101,72 грн., пеня у сумі 611,54грн., витрати, повязані зі сплатою судового збору у розмірі 1 817,37 грн., про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 23.10.2018

Суддя Н.М.Євстигнеєва