РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.10.2018Справа № 910/10738/18

За позовомАкціонерного товариства "Укртрансгаз"
доАнтимонопольного комітету України
провизнання недійсним рішення
Суддя Підченко Ю.О.
Секретар судового засідання Коновалов С.О.
Представники сторін:

від позивача: Никеруй Т.М. - представник за довіреністю;

від відповідача: Д'яков М.О. - представник за довіреністю;

вільний слухач: ОСОБА_1

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Антимонопольного комітету України про визнання недійсним Рішення № 267-р від 24.05.2018 про притягнення до відповідальності за порушення п. 13 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" та накладення штрафу в розмірі 826 000, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення прийняте з неповним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, у рішенні не доведено обставини, які мають значення для справи і які визнано встановленими, а викладені у рішенні висновки не відповідають дійсним обставинам справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.08.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

11.09.2018 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

17.09.2018 р. через загальний відділ суду позивач надав письмові пояснення по справі.

У підготовчому засіданні 19.09.2018 р. була оголошена перерва до 26.09.2018 р.

25.09.2018 р. через загальний відділ суду від відповідача надійшли додаткові пояснення щодо підтвердження правомірності своєї позиції з урахуванням аналогічних правовідносин.

Представники сторін надали усні пояснення по справі, щодо закриття підготовчого провадження не заперечували.

З огляду на те, що у судовому засіданні 26.09.2018 здійснено дії передбачені ст. 182 Господарського процесуального кодексу України, а також те, що позивач та відповідач у даному судовому засіданні зазначили, що повідомлені про наслідки закриття підготовчого засідання, суд дійшов висновку про можливість закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті на 12.10.2018.

Представник позивача безпосередньо в судовому засіданні 12.10.2018 наполягав на задоволенні заявленого позову та надав усні пояснення по справі.

Представник відповідача, у свою чергу, проти задоволення позову заперечував у повному обсязі.

Судом було закінчено з'ясування обставин та перевірку їх доказами, проведено судові дебати.

Наявних у справі доказів достатньо для вирішення спору по суті.

Відповідно до ст. 233 ГПК України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

Суд також враховує положення частини 1 статті 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" 04.11.1950 року про право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Правовідносини, пов'язані з обмеженням монополізму та захистом суб'єктів господарювання від недобросовісної конкуренції, є предметом регулювання господарського законодавства, у тому числі й Господарського кодексу України (далі - ГК України), і відтак - господарськими, а тому справи, що виникають з відповідних правовідносин, згідно з частиною третьою статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" розглядаються господарськими судами.

До того ж відповідно до частини першої статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду.

Отже, спір у даній справі відноситься до підвідомчості господарських судів і підлягає вирішенню за правилами Господарського процесуального кодексу України.

В силу ч. 1 ст. 3 Закону України "Про захист економічної конкуренції" законодавство про захист економічної конкуренції ґрунтується на нормах, установлених Конституцією України, і складається із цього Закону, законів України "Про Антимонопольний комітет України", "Про захист від недобросовісної конкуренції", інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. При цьому, особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливому порядку призначення та звільнення Голови Антимонопольного комітету України, його заступників, державних уповноважених Антимонопольного комітету України, голів територіальних відділень Антимонопольного комітету України, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Антимонопольного комітету України, наданні соціальних гарантій, охороні особистих і майнових прав працівників Антимонопольного комітету України на рівні з працівниками правоохоронних органів, в умовах оплати праці.

Стаття 3 зазначеного закону до основних завдань Антимонопольного комітету України відносить участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Приписами ст. 4 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що Антимонопольний комітет України будує свою діяльність на принципах: законності; гласності; захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів.

Частиною 1 статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, в тому числі, розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; перевіряти суб'єкти господарювання, об'єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції;при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом тощо.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, законів України "Про захист економічної конкуренції", "Про захист від недобросовісної конкуренції", цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно ч. 1 ст. 35 Закону України "Про захист економічної конкуренції" розгляд справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції починається з прийняттям розпорядження про початок розгляду справи та закінчується прийняттям рішення у справі.

Частиною 1 статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу тощо.

24.05.2018 Антимонопольний комітет України розглянув матеріали справи № 128-26.13/18-18 про порушення Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" законодавства про захист економічної конкуренції та подання про попередні висновки у справі від 22.03.2018 № 128-26.13/18-18/101-спр.

Рішенням Антимонопольного комітету України № 267-р від 24.05.2018 (далі також - Рішення 267-р) встановлено:

- визнати дії Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" порушенням, передбаченим пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді неподання інформації на вимогу державного уповноваженого Антимонопольного комітету України від 19.01.2018 № 128-29/06-818 у встановлений ним строк;

- за порушення, зазначене в пункті 1 резолютивної частини цього рішення, накласти на Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" штраф у розмірі 826 000,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 60 Закону заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення.

Судом встановлено, що позивач звернувся до господарського суду з позовом про визнання недійсним рішення № 267-р від 24.05.2018 в межах зазначеного строку (13.08.2018), оскільки рішення № 267-р прийнято 24.05.2018, а позивач отримав вказане рішення 14.06.2018, що підтверджується вхідною відміткою АТ "Укртрансгаз" № 1001ВХ-18-6677 від 14.06.2018, а також інформацією про вручення поштового відправлення № 763, зазначеної на офіційному веб-сайті Укрпошта.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представників сторін, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог, зважаючи на таке.

Позивач, обґрунтовуючи свої доводи зазначає, що Антимонопольний комітет України допустив порушення у Вимозі від 19.01.2018, оскільки державний уповноважений посилався у ній на дві обставини, як на підставу для отримання інформації - необхідність дослідження ринку та розгляд заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Про допущення вказаних порушень у Вимозі 19.01.2018 АТ "Укртрансгаз" повідомило державного уповноваженого Антимонопольного комітету України та просило викласти підставу для отримання інформації з урахуванням та у відповідності з приписами Закону України "Про Антимонопольний комітет України".

28.02.2018 АТ "Укртрансгаз" було отримано повторно вимогу державного уповноваженого Антимонопольного комітету України від 26.02.2018 № 128-29/05-2393, якою була уточнена попередня Вимога від 19.01.2018 та зазначено підставу для отримання інформації у відповідності з вимогами ст. 16 Закону України "Про Антимонопольний комітет України".

Позивач зауважує, що враховуючи коригування підстави звернення у відповідності до вимог закону, АТ "Укртрансгаз" листом від 12.03.2018 № 33КТ-36/6-004 своєчасно та в повному обсязі надало запитувану інформацію та документи.

Проте, як вбачається із доводів позивача, незважаючи на вказані обставини та порушення вчинені державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, було розпочато розгляд справи про порушення АТ "Укртрансгаз" законодавства про захист економічної конкуренції та за результатами її розгляду прийнято Рішення 267-р про притягнення АТ "Укртрансгаз" до відповідальності та накладення штрафу.

Крім того, позивач вважає, що Антимонопольним комітетом України прийнято рішення про необхідність накладення на АТ "Укртрансгаз" штрафу в розмірі 826 000, 00 грн без дотримання пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню, що в свою чергу порушує принцип рівності та аж ніяк не сприяє досягненню одної з засад права - справедливості.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 16 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", державний уповноважений Антимонопольного комітету України має повноваження при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Законодавство про захист економічної конкуренції не містить вичерпного переліку випадків, за яких органи Антимонопольного комітету України мають право вимагати відповідну інформацію у суб'єктів господарювання та інших осіб.

З огляду на зазначену норму закону, обов'язок надання інформації на запит (вимогу) уповноваженої особи органу Антимонопольного комітету України повинен виконуватись суб'єктом господарювання незалежно від того, чи розпочата органом Антимонопольного комітету України справа про порушення законодавства про захист економічної конкуренції. Інформація може бути витребувана як під час розгляду заяв, так і під час розгляду справ, а також в інших випадках, передбачених законом.

Разом з тим, статтею 22-1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що суб'єкти господарювання, об'єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю, інші юридичні особи та працівники, фізичні особи зобов'язані на вимогу органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції.

Так, зокрема, статтею 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, зокрема:

- здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції;

- сприяння розвитку добросовісної конкуренції.

- здійснення контролю щодо створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері державних закупівель.

У свою чергу, Закон України "Про Антимонопольний комітет України" та інші нормативно-правові акти не містять положень про право суб'єктів господарювання на відмову від виконання вимоги голови територіального відділення Антимонопольного комітету України щодо подання інформації, необхідної для реалізації завдань. покладених на органи Антимонопольного комітету України.

Законодавством України не передбачено можливості суб'єкта господарювання на власний розсуд вирішувати питання доцільності витребування органом Комітету інформації, необхідної для виконання завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції.

Крім того, як вбачається з Вимоги, у ній було чітко визначено інформацію, щодо того, що Комітетом здійснюється дослідження ринку, а тому, наявність технічної описки "З метою повного, всебічного та об'єктивного розгляду зазначених заяв", жодним чином не нівелювало законодавчо закріпленого обов'язку позивача надати інформацію на Вимогу державного уповноваженого Комітету.

Повторну ж вимогу було направлено на адресу АТ "Укртрансгаз" у зв'язку з тим, що позивач не надав Комітету витребувану інформацію в установлений строк.

Статтею 21 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" встановлено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадові особи зобов'язані передавати Антимонопольному комітету України та його територіальним відділенням відомості, що можуть свідчити про порушення законодавства про захист економічної конкуренції,

Неподання суб'єктом господарювання інформації на вимогу органу Комітету є конкретним актом невиконання конкретної заснованої на законі вимоги державного органу, що й тягне за собою встановлену чинним законодавством відповідальність - незалежно від того чи було в подальшому визнано недійсним рішення органу Комітету у справі, під час розгляду якої була витребувана інформація.

Відсутність законодавчих обмежень щодо підстав витребування Антимонопольним комітетом України необхідної йому інформації підтверджується також правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 14.08.2012 у справі № 08/03/26/64/2011.

Отже відповідачем доведено, а позивачем не спростовано, що не подавши інформацію на Вимогу державного уповноваженого Антимонопольного комітету у встановлений строк, АТ "Укртрансгаз" вчинив порушення, передбачене п. 13 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Також у своїй позовній заяві АТ "Укртрансгаз" зазначає, що Комітетом було порушено вимоги до розрахунку штрафів, та нараховано штраф, з порушенням основоположних засад справедливості, рівності та пропорційності.

Суд не погоджується з даним твердженням позивача з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 3 Рекомендаційних роз'яснень "Щодо застосування положень частини другої, п'ятої та шостої статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції", частин першої та другої статті 21 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції" від 09.08.2016 року № 39-рр" (надалі - Рекомендаційні роз'яснення) органи Антимонопольного комітету України своїми рішеннями накладають штрафи відповідно до статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" та статті 21 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції".

Відповідно до частини другої статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за вчинення порушення, яке передбачене пунктом 13 статті 50 цього Закону України "Про захист економічної конкуренції", накладається штраф у розмірі до одного відсотка доходу (виручки) суб'єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф.

Як було встановлено Комітетом, чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) АТ "Укртрансгаз" за 2017 рік відповідно до звіту про фінансові результати становить 54 909 261 тис. грн.

Таким чином, 1% доходу (виручки) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за 2017 рік становить 549 092 610, 00 грн.

Відтак, керуючись статтею 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" на АТ "Укртрансгаз" було накладено штраф у розмірі 826 000, 00 грн, при цьому сума штрафу є значно меншою за максимально можливий допустимий за законодавством розмір.

Отже, з огляду на наявні в матеріалах справи фактичні дані суд дійшов висновку, що застосований до позивача штраф відповідає вимогам Закону України "про захист економічної конкуренції" та становить до 1% доходу (виручки) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) позивача за 2017 рік, та складає - 0,015% від доходу (виручки) АТ "Укртрансгаз".

Згідно зі статтею 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до пункту 6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 15, недодержання органом Антимонопольного комітету України інших процедурних правил у розгляді справ про порушення конкурентного законодавства може мати наслідком визнання господарським судом відповідного рішення такого органу недійсним лише у випадках, коли відповідне порушення унеможливило або істотно ускладнило з'ясування фактичних обставин, що мають значення для прийняття органом Антимонопольного комітету України правильного рішення у справі, наприклад, порушено право особи, яка бере участь у справі, на подання доказів, клопотань, усних і письмових пояснень (заперечень), пропозицій щодо питань, які виносяться на експертизу, тощо. Якщо порушення органом Антимонопольного комітету України процедурних правил у розгляді справи про порушення конкурентного законодавства не призвело до прийняття неправильного рішення по суті розглянутої ним справи, то у господарського суду з урахуванням положень частини другої статті 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" немає підстав для визнання оспорюваного рішення недійсним.

Статтею 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно вимог статей 73, 76, 77 та 79 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ст.6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Зазначена правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.02.2018 у справі №910/947/17.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення № 267-р від 24.05.2018 прийняте Антимонопольним комітетом України з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, з повним з'ясуванням та доведенням обставин, які мають значення для справи, а також з відповідністю висновків, викладених у рішенні, обставинам справи.

Таким чином, позовні вимоги Акціонерного товариства "Укртрансгаз" до Антимонопольного комітету України" про визнання недійсним Рішення № 267-р від 24.05.2018 про притягнення до відповідальності за порушення п. 13 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" та накладення штрафу в розмірі 826 000, 00 грн необґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Згідно положень статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 232, 233, 237, п. 2 ч. 5 ст. 238, ст. ст. 240, 241, ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "Укртрансгаз" відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з п.п. 17.5 пункту 17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення буде складено та підписано 12.10.2018 року

Суддя Ю.О.Підченко