РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.09.2018Справа № 910/22483/16

За позовом Публічного акціонерного товариства «Хімнафтомашпроект»

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська торгівельно-

промислова група «Спеценергомаш»

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Скела Терциум»

про визнання недійсним договору про наступну іпотеку

суддя Сівакова В.В.

секретар судового засідання Кимлик Ю.В.

За участю представників сторін:

від позивача Коковін Д.І., довіреність № б/н від 18.07.2018

від відповідача-1 Гайдак О.В., договір № б/н від 14.09.2017

Демченко М.М., ордер серії КС № 329414 від 18.06.2018

від відповідача-2 не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Публічного акціонерного товариства «Хімнафтомашпроект» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська торгівельно-промислова група «Спеценергомаш» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Скела Терциум» про визнання недійсним з моменту укладення договору про наступну іпотеку, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Полежаєвим О.Є. 02.11.2016 за реєстровим № 1425, що укладення 02.11.2016 між відповідачами.

Позов мотивовано тим, що 21.03.2013 між ВАТ «Хімнафтомашпроект» (іпотекодавець) та ПАТ «КБ «Південкомбанк» (іпотекодержатель) було укладено іпотечний договір № З_01Ю/6 в забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитними договорами. Іпотекодавець відповідно до цього договору надав в іпотеку нерухоме майно, а саме нежилі приміщення загальною площею 6049,70 кв. м., які розташовані за адресою: м. Київ, б-р Лесі Українки, 34 (предмет іпотеки), який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В. за реєстровим № 836. 20.04.2016 між ПАТ «КБ «Південкомбанк» (первісний кредитор) та ТОВ «Фінансова компанія «Екс-райт» (новий кредитор) було укладено договір про відступлення прав за іпотечними договорами, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. за реєстровим № 1489, за умовами якого у зв'язку з укладенням договору про відступлення права вимоги № А-04/01-КІО від 19.04.2016, первісний кредитор відступив новому кредиторові права за іпотечним договором, визначеним в п. 1.2 цього договору, а новий кредитор прийняв це відступлення, а саме за іпотечний договором № З_01Ю/6. 25.04.2016 між ТОВ «Фінансова компанія «Екс-Райт» (первісний кредитор) та ТОВ «Українська торгівельно-промислова група «Спеценергомаш» (новий кредитор) було укладено договір про відступлення прав за іпотечними договорами, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. за реєстровим № 1531, за умовами якого у зв'язку з укладенням договору про відступлення права вимоги № 25/04 від 25.04.2016, первісний кредитор відступив новому кредиторові права за іпотечним договором, визначеним в п.1.2 цього договору, а новий кредитор прийняв це відступлення, а саме за іпотечний договором № З_01Ю/6. Як зазначає позивач, 22.10.2016 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Щуром О.І. на підставі дублікату недійсного іпотечного договору № 667, виданого 23.04.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В., змінено власника нерухомого майна, що знаходиться за адресою: м. Київ, б-р Лесі Українки, 34, приміщення А, А' на ТОВ «Українська торгівельно-промислова група «Спеценергомаш». 02.11.2016 між ТОВ «Українська торгівельно-промислова група «Спеценергомаш» (іпотекодавець) та ТОВ «Скела Терциум» (іпотекодержатель) було укладено договір про наступну іпотеку, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Полежаєвим О.Є. за реєстровим № 1425, за яким іпотекодавець передав в наступну іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно, а саме нежилі приміщення загальною площею 6049,70 кв. м., які розташовані за адресою: м. Київ, б-р Лесі Українки, 34, приміщення А, А'. Позивач вважає, що вказаний договір є недійсним, оскільки ТОВ «Українська торгівельно-промислова група «Спеценергомаш» не могло виступати іпотекодавцем за договором, так як попередній іпотечний договір № З_01Ю/6 від 21.03.2013 рішенням Господарського суду міста Києва від 26.04.2016 у справі № 910/4818/16,яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.10.2016, визнано недійсним і наступна іпотека неможлива без існування основної (попередньої).

Рішенням Господарського суду міста Києва № 910/22483/16 від 08.02.2017 в позові відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду № 910/22483/16 від 26.10.2017 рішення Господарського суду міста Києва № 910/22483/16 від 08.02.2017 скасовано повністю; прийнято нове рішення; позов задоволено повністю та визнано недійсним з моменту укладення договору про наступну іпотеку від 02.11.2016, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська торгівельно-промислова група «Спеценергомаш» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Скела Терциум», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Полежаєвим О.Є. за реєстровим № 1425.

Постановою Верховного Суду від 19.04.2018 постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.10.2017 та рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2017 у справі № 910/22483/16 скасовано повністю; справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Матеріали справи № 910/22483/16 отримані Господарським судом міста Києва 07.06.2018.

Розпорядженням Керівника апарату Господарського суду міста Києва від 07.06.2018 за № 05-23/882 щодо призначення повторного автоматичного розподілу судових справ, призначено проведення повторного автоматичного розподілу даної справи.

Згідно протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 07.06.2018 для розгляду справи визначено суддю Сівакову В.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/22483/16 від 11.06.2018, у зв'язку з набранням 15.12.2017 чинності Господарського процесуального кодексу України в новій редакції, справу відповідно до ст. 247 цього Кодексу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 03.07.2018.

Даною ухвалою суду зобов'язано відповідачів протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати суду відзив на позов в порядку ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

Відповідач-1 ухвалу суду від 11.06.2018 отримав 15.06.2018, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за № 969, а отже відповідач-1 мав подати відзив на позовну заяву в строк до 02.07.2018 включно.

Відповідач-2 ухвалу суду від 11.06.2018 отримав 15.06.2018, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за № 394, а отже відповідач-2 мав подати відзив на позовну заяву в строк до 02.07.2018 включно.

Відповідачем-1 26.06.2018 до суду подано клопотання про зупинення провадження у справі № 910/22483/16 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 910/4818/16 та у справі № 826/2373/17. Клопотання мотивовано тим, що на час укладення спірного договору ТОВ «УТТІГ «Спеценергомаш» було власником переданого в іпотеку майна. Право власності за ТОВ «УТП «Спеценергомаш» в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку» було зареєстровано приватний нотаріусом Обухівського міського нотаріального округу Щуром О.І. В подальшому наказом Міністерства юстиції України № 3208/5 від 10.11.2016 було скасовано вказану реєстраційну дію. Проте, наразі в провадженні Окружного адміністративного суду м. Києва перебуває справа № 826/2373/17 за позовом ТОВ «УТПГ «Спеценергомаш» до Міністерства юстиції України, третя особа ПАТ «Хімнафтомашпроект» про визнання протиправним та скасування наказу № 3208/5 від 10.11.2016. Дана справа розглядається в порядку письмового провадження з жовтня 2017 року, рішення по ній не прийнято. Також зазначає, що на даний час справа № 910/4818/16 за позовом ПАТ «Хімнафтомашпроект» до ПАТ «КБ «Південкомбанк», треті особи приватний нотаріус КМНО Бочкарьова A.B., ТОВ «УПТ'Г «Спеценергомаш» про визнання недійсним договору іпотеки переглядається Київським апеляційним господарським судом. Відповідач-1 вважає, що до розгляду зазначених справ не можливо надати належну правову оцінку тим обставинам, на яких наголосив Верховний суд направляючи справу на новий розгляд, що свідчить про необхідність зупинити провадження по даній справі до набрання законної сили судовими рішеннями у справі № 910/4818/16 та у справі № 826/2373/17.

Судове засідання призначене на 03.07.2018 не відбулось.

Ухвалами Господарського суду міста Києва № 910/22483/16 від 04.07.2018 позивача та відповідачів викликано у підготовче засідання, що відбудеться 17.07.2018.

В підготовчому засіданні 17.07.2018 судом постановлено ухвалу на місці, не виходячи до нарадчої кімнати, відповідно до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України, про оголошення перерви в підготовчому засіданні до 24.07.2018.

В підготовчому засіданні 24.07.2018 судом постановлено ухвалу на місці, не виходячи до нарадчої кімнати, відповідно до ст. 227 Господарського процесуального кодексу України, про відмову в задоволенні клопотання відповідача-1 про зупинення провадження у справі, з огляду на наступне

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у випадку об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Пов'язаність справ полягає у тому, що рішення суду, який розглядає іншу справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі. Дані обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи та не можуть бути встановлені господарським судом самостійно.

Враховуючи матеріали справи, мотиви клопотання та положення ст.ст. 73-79 Господарського процесуального кодексу України, суд не вбачає підстав та доцільності для його задоволення, з огляду на те, що результати розгляду справ № 910/4818/16 та № 826/2373/17 не є обставиною, яка свідчить про неможливість розгляду даної справи та встановлення певних обставин у даній справі.

В підготовчому засіданні 24.07.2018 судом постановлено ухвалу на місці, не виходячи до нарадчої кімнати, відповідно до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України про оголошення перерви в підготовчому засіданні до 31.07.2018.

Відповідачем-1 31.07.2018 до суду подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого проти задоволення позовних вимог заперечує посилаючись на наступне. Позовні вимоги мотивовані наявністю постанови Київського апеляційного господарського суду від 11.10.2016 у справі № 910/4818/16, якою визнано недійсним договір іпотеки. В той же час постановою Вищого господарського суду України від 23.01.2017 у справі № 910/4818/16 було скасовано рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.10.2016 та справу направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва. Отже постанова Київського апеляційного господарського суду від 11.10.2016 не може вважатись належною підставою для звернення з відповідним позовом, тому підстави з яких подано позов відпали. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав № 72265374 від 04.11.2016 видно, що станом на день укладення спірного договору ТОВ «УТПГ «Спейенергомаш» було власником вказаного об'єкту нерухомого майна.

В підготовчому засіданні 31.07.2018 судом постановлено ухвалу на місці, не виходячи до нарадчої кімнати, відповідно до ст. 119 Господарського процесуального кодексу України поновлення відповідачу-1 пропущеного строку для подачі відзиву на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.07.2018 продовжено строк підготовчого провадження у справі № 910/22483/16 на 30 (тридцять) днів.

В підготовчому засіданні 31.07.2018 судом постановлено ухвалу на місці, не виходячи до нарадчої кімнати, відповідно до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України про оголошення перерви в підготовчому засіданні до 11.09.2018.

В підготовчому засіданні 11.09.2018 судом постановлено ухвалу на місці, не виходячи до нарадчої кімнати, у відповідності до ст.ст. 182, 185 Господарського процесуального кодексу України про закриття підготовчого засідання та призначення справи до судового розгляду по суті на 18.09.2018.

Позивач в судовому засіданні 18.09.2018 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач-1 в судовому засіданні 18.09.2018 проти задоволення позовних вимог заперечував повністю.

Відповідач-2 в судове засідання 18.09.2018 не звився. Відповідач-2 належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, оскільки відповідач-2 ухвалу суду від 11.09.2018, отримав 13.09.2018, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за № 375.

В судовому засіданні 18.09.2018 судом постановлено ухвалу на місці, не виходячи до нарадчої кімнати, у відповідності до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України про оголошення в судовому засіданні перерви до 27.09.2018.

Відповідач-2 в судове засідання 27.09.2018 не звився. Відповідач-2 належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, оскільки відповідач-2 ухвалу суду від 18.09.2018, отримав 21.09.2018, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за № 169.

В судовому засіданні 27.09.2018, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серія АВ № 588536 від 21.03.2013 нежилі приміщення загальною площею 6049,7 кв. м. належать на праві власності Відкритому акціонерному товариству «Хімнафтомашпроект» згідно свідоцтва про право власності серія САЕ № 553254 виданим Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 23.12.2011 на підставі наказу Головного управління комунальної власності м. Києва № 976-В від 23.12.2011.

21.03.2013 між Відкритим акціонерним товариством «Хімнафтомашпроект» (іпотекодавець) та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Південкомбанк» (іпотекодержатель) укладено іпотечний договір № З_01Ю/6, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В. та зареєстровано в реєстрі за № 836.

Згідно з п. 1.1 іпотечного договору № З_01Ю/6 він забезпечує вимоги іпотекодержателя, що витікають з кредитних договорів № 80К-01Ю від 10.04.2012 та № 85К-01Ю від 31.08.2012.

Згідно з п. 1.2 іпотечного договору № З_01Ю/6 в забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитними договорами іпотекодавець відповідно до цього договору надав в іпотеку нерухоме майно (нежитлову нерухомість): а саме нежилі приміщення площею 2684,40 кв. м. (літера А), в тому числі: з №1 по №4, з №6 по №9 (групи приміщень №16) №№І, І, ІІ (групи приміщень №4), з №1 по №31, №І (групи приміщень №11), з №1 по №31, №1 (групи приміщень №12), з №1 по 34, №1 (групи приміщень №13), з №1 по №28, №1 (групи приміщень №14), з №1 по №25, №1 (групи приміщень №16А); нежилі приміщення площею 3365,30 кв. м. (літера А), в тому числі: з №1 по №17 (групи приміщень №8), №1 підвалу, з №1 по №16 (група приміщень №1), №1 першого поверху, з №1 по №23 (групи приміщень №2), №1 Другого поверху, з №1 по №23 (групи приміщень №3), №1 третього поверху, з №1 по №22 (групи приміщень №4), №1 четвертого поверху, з №1 по №26 (групи приміщень №5), №№І, ІІ, ІІІ п'ятого поверху, з №1 по №19 (групи приміщень №6), №№І, ІІ шостого поверху, з №1 по №21 (групи приміщень №7), №№І, ІІ сьомого поверху - загальною площею 6049,70 кв. м., які розташовані за адресою: м. Київ, б-р Лесі Українки, 34 (предмет іпотеки).

19.04.2016 між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Південкомбанк» (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Екс-Райт» (новий кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги № А-04/01-КЮ, відповідно до якого первісний кредитор відступив, а новий кредитор прийняв право грошової вимоги за кредитними договорами № 80К-01Ю від 10.04.2012 та № 85К-01Ю від 31.08.2012.

20.04.2016 між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Південкомбанк» (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Екс-Райт» (новий кредитор) було укладено договір про відступлення прав за іпотечними договорами, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. за реєстровим № 1489, за умовами якого у зв'язку з укладенням договору про відступлення права вимоги № А-04/01-КІО від 19.04.2016, первісний кредитор відступив новому кредиторові права за іпотечним договором, визначеним в п. 1.2 цього договору, а новий кредитор прийняв це відступлення, а саме за іпотечним договором № З_01Ю/6, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В. за реєстровим № 836, укладеним між Відкритим акціонерним товариством «Хімнафтомашпроект» та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Південкомбанк».

25.04.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Екс-Райт» (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська торгівельно-промислова група «Спеценергомаш» (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги № 25/04, згідно якого первісний кредитор відступив, а новий кредитор прийняв право грошової вимоги за кредитними договорами № 80К-01Ю від 10.04.2012 та № 85К-01Ю від 31.08.2012.

25.04.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Екс-Райт» (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська торгівельно-промислова група «Спеценергомаш» (новий кредитор) було укладено договір про відступлення прав за іпотечними договорами, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. за реєстровим № 1531, за умовами якого у зв'язку з укладенням договору про відступлення права вимоги № 25/04 від 25.04.2016, первісний кредитор відступив новому кредиторові права за іпотечним договором, визначеним в п. 1.2 цього договору, а новий кредитор прийняв це відступлення, а саме за іпотечним договором № З_01Ю/6, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В. за реєстровим № 836, укладеним між Відкритим акціонерним товариством «Хімнафтомашпроект» та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Південкомбанк».

02.11.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська торгівельно-промислова група «Спеценергомаш» (іпотекодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Скела Терциум» (іпотекодержатель) було укладено договір про наступну іпотеку, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Полежаєвим О.Є. за реєстровим № 1425, за яким іпотекодавець передав в наступну іпотеку іпотекодержателю наступне нерухоме майно: нежилі приміщення площею 2684,40 кв. м. (літера А), в тому числі: з №1 по №4, з №6 по №9 (групи приміщень №16) №№І, І, ІІ (групи приміщень №4), з №1 по №31, №І (групи приміщень №11), з №1 по №31, №1 (групи приміщень №12), з №1 по 34, №1 (групи приміщень №13), з №1 по №28, №1 (групи приміщень №14), з №1 по №25, №1 (групи приміщень №16А); нежилі приміщення площею 3365,30 кв. м. (літера А), в тому числі: з №1 по №17 (групи приміщень №8), №1 підвалу, з №1 по №16 (група приміщень №1), №1 першого поверху, з №1 по №23 (групи приміщень №2), №1 Другого поверху, з №1 по №23 (групи приміщень №3), №1 третього поверху, з №1 по №22 (групи приміщень №4), №1 четвертого поверху, з №1 по №26 (групи приміщень №5), №№І, ІІ, ІІІ п'ятого поверху, з №1 по №19 (групи приміщень №6), №№І, ІІ шостого поверху, з №1 по №21 (групи приміщень №7), №№І, ІІ сьомого поверху - загальною площею 6049,70 кв. м., які розташовані за адресою: м. Київ, б-р Лесі Українки, №34, приміщення А, А'.

Спір виник внаслідок того, що за твердженням позивача, відповідач-1 не міг виступати іпотекодавцем за договором, так як попередній іпотечний договір № З_01Ю/6 від 21.03.2013 визнано судом недійсним і наступна іпотека неможлива без існування основної (попередньої), а тому є підстави для визнання недійсним договору про наступну іпотеку від 02.11.2016.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Верховний Суд скасовуючи рішення у справі № 910/22483/16 у постанові від 19.04.2018 відзначив, що судами попередніх інстанцій не досліджено та не надано правову оцінку тому, яким чином визнання недійсним іпотечного договору, на підставі якого відповідач-1 став власником даного майна, вплинуло на правомірність та результат зазначеного переходу права власності.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» наступна іпотека - передання в іпотеку нерухомого майна, яке вже є предметом іпотеки за попереднім іпотечним договором.

Згідно з ст. 13 Закону України «Про іпотеку» предмет іпотеки може бути переданий в наступну іпотеку за згодою попередніх іпотекодержателів, якщо інше не встановлено попереднім іпотечним договором. Попередня іпотека має вищий пріоритет над наступними іпотеками. Наступна іпотека, предметом якої є декілька об'єктів, що належать різним особам і є предметом попередньої іпотеки, допускається за згодою власників усіх об'єктів нерухомого майна, переданих в спільну іпотеку.

У разі звернення стягнення на предмет іпотеки наступним іпотекодержателем попередній іпотекодержатель також має право звернути стягнення на предмет іпотеки, навіть якщо строк виконання основного зобов'язання перед попереднім іпотекодержателем ще не настав. Якщо попередній іпотекодержатель не скористався цим правом, попередня іпотека є дійсною до повного задоволення вимоги попереднього іпотекодержателя за основним зобов'язанням, а право власності на предмет іпотеки переходить до нового власника разом з обтяженням цього майна попередньою іпотекою.

Попередній іпотекодержатель має право на підставі письмової заяви припинити звернення стягнення на предмет іпотеки, ініційоване наступним іпотекодержателем, якщо таке стягнення матиме наслідком неповне задоволення вимог попереднього іпотекодержателя. У цьому разі вимоги наступного іпотекодержателя підлягають задоволенню після звернення стягнення на предмет іпотеки попереднім іпотекодержателем і після повного задоволення його вимог, забезпечених іпотекою.

У разі звернення стягнення на предмет іпотеки попереднім іпотекодержателем наступний іпотекодержатель також має право звернути стягнення на предмет іпотеки, навіть якщо строк виконання основного зобов'язання перед наступним іпотекодержателем не настав.

При зверненні стягнення на нерухоме майно, що є предметом декількох іпотек, вимоги кожного наступного іпотекодержателя задовольняються після повного задоволення вимог кожного попереднього іпотекодержателя згідно з пріоритетом та розміром цих вимог."

Таким чином, наступна іпотека є такою самою іпотекою, як і попередня, єдина відмінність якої саме в момент укладення договору - це необхідність отримання згоди попередніх іпотекодержателів на її передачу.

Ніяких інших взаємозв'язків між попередньою та наступною іпотекою в момент укладення останньої вищевказані норми не встановлюють.

З матеріалів справи вбачається, що 22.10.2016 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Щуром О.І. на підставі дублікату іпотечного договору № З_01Ю/6 від 21.03.2013 посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В., змінено власника нерухомого майна, що знаходиться за адресою: м. Київ, б-р Лесі Українки, 34, приміщення А, А' на Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська торгівельно-промислова група «Спеценергомаш».

Отже, підставою для внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про зміну власника вказаного вище майна на Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська торгівельно-промислова група «Спеценергомаш» став іпотечний договір № З_01Ю/6 від 21.03.2013.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.04.2016 у справі № 910/4818/16 визнано недійсним укладений 21.03.2013 між Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» та Публічного акціонерного товариства «Хімнафтомашпроект» іпотечний договір № З_01Ю/6, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В. 21.03.2013 за реєстровим № 836.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.06.2016 рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2016 у справі № 910/4818/16 скасовано, прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 31.08.2016 постанова Київського апеляційного господарського суду від 29.06.2016 у справі № 910/4818/16 скасовано, а справу № 910/4818/16 направлено на новий розгляд до Київського апеляційного господарського суду з підстав невірного застосування норм процесуального права.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.10.2016 рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2016 у справі № 910/4818/16 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 23.01.2017 рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.10.2016 у справі № 910/4818/16 скасовано, а справу № 910/4818/16 направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

За результатами нового розгляду, рішенням Господарського суду міста Києва від 18.04.2017 у справі № 910/4818/16 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.06.2017 рішення Господарського суду міста Києва від 18.04.2017 у справі № 910/4818/16 скасовано, прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено, зокрема визнано недійсним, укладений 21.03.2013 між ПАТ «Комерційний банк «Південкомбанк» та ПАТ «Хімнафтомашпроект» іпотечний договір № З_01Ю/6, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В. 21.03.2013 за реєстровим № 836; скасовано запис про іпотеку в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер іпотеки № 416805 від 21.03.2013); скасовано запис про заборону відчуження нежилого приміщення площею 2684,40 кв. м. (літера А) та нежилого приміщення площею 3365,30 кв. м. (літера А'), загальною площею 6049,70 кв. м., які є власністю ПАТ «Хімнафтомашпроект», який був накладений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В. за іпотечним договором № З_01Ю/6 від 21.03.2013 за реєстровим № 416641 від 21.03.2013 запис про обтяження у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Постановою Вищого господарського суду України від 18.10.2017 постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.06.2017 у справі № 910/4818/16 залишено без змін.

Отже наразі іпотечний договір № З_01Ю/6 від 21.03.2013 є не чинним.

Разом з цим, відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про іпотеку» предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна, зокрема за умови, якщо нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Стаття 37 Закону України «Про іпотеку» встановлює, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Відповідно до п. 38 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у випадку якщо іпотекодержатель не реалізував способів позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачав би передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов'язання (стаття 37 Закону України «Про іпотеку»), він має право звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до статті 39 цього Закону, а не з позовом про визнання права власності на нерухоме майно.

Наявність договору про позасудове врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки не позбавляє іпотекодержателя права звернення стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку.

Доказів того, що відповідч-1 набувши права вимоги за договорами про відступлення від 25.04.2016 реалізував спосіб позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя не подано. Також не подано доказів існування звернення стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Окрім цього слід зазначити, що постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.06.2017 рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2017 у справі № 910/14157/16 скасовано, прийнято нове рішення, яким позов задоволено, а саме: визнано недійсним з моменту вчинення договір про відступлення прав за іпотечними договорами від 25.04.2016, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Екс-Райт» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Українська торгівельно-промислова група «Спеценергомаш», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В.; скасовано запис у Державному реєстрі Іпотек від 25.04.2016 про внесення змін до відомостей про суб'єктів «Іпотекодержателя»: Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська торгівельно-промислова група «Спеценергомаш», в записі про іпотеку № 416805 від 21.03.2013; визнано недійсним з моменту вчинення договір про відступлення права вимоги № 25/04 від 25.04.2016, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Екс-Райт» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська торгівельно-промислова група «Спеценергомаш».

Отже до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська торгівельно-промислова група «Спеценергомаш» не перейшло право вимоги за іпотечним договором № З_01Ю/6 від 21.03.2013.

У відповідності до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Правочин - це дія особи, спрямована на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків (ст. 202 Цивільного кодексу України).

Підставою недійсності правочину, у відповідності до ст. 215 Цивільного кодексу України, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Статтею 203 Цивільного кодексу України визначаються загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Так, частинами 1 - 3, 5 та 6 статті 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Матеріалами справи не підтверджено на момент укладення договору про наступну іпотеку від 01.11.2016 право власності відповідача-2 на нежилі приміщення загальною площею 6049,70 кв. м., які розташовані за адресою: м. Київ, б-р Лесі Українки, 34, а тому відповідач-2 не мав повноважень на укладення цього договору.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та Цивільного кодексу України, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України.

Згідно з п. 2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання договору про наступну іпотеку від 02.11.2016 недійсним.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні обставини, які обґрунтовують його вимоги або заперечення.

Відповідачами не спростовано належними засобами доказування встановлених судом обставин.

Зважаючи на вищенаведене, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Хімнафтомашпроект» обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідачів порівну.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним з моменту укладення договір про наступну іпотеку, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Полежаєвим Олегом Євгеновичем 02.11.2016 за реєстровим № 1425, укладений 02.11.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська торгівельно-промислова група «Спеценергомаш» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Скела Терциум».

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська торгівельно-промислова група «Спеценергомаш» (36034, Полтавська область, м. Полтава, вул. Половка, 76, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Хімнафтомашпроект» (01133, м. Київ, б-р Лесі Українки, 34, ) 689 (шістсот вісімдесят дев'ять) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Скела Терциум» (01014, м. Київ, вул. С.Струтинського, 13-15, офіс 509/1, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Хімнафтомашпроект» (01133, м. Київ, б-р Лесі Українки, 34, ) 689 (шістсот вісімдесят дев'ять) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 11.10.2018.

СуддяВ.В. Сівакова