ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" серпня 2018 р. м. Київ Справа № 911/2614/17

Розглянувши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс»

до 1) ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп»

2) Фермерського господарства «Техагромет»

про стягнення 976,16 грн.

Суддя Кошик А.Ю.

За участю секретаря судового засідання Абраменко М.К.

За участю представників:

Позивача: не зявився

Відповідача1: не зявився

Відповідача2: ОСОБА_2

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області в порядку надійшла справа № 911/2614/17 за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» та Фермерського господарства «Техагромет» про стягнення 976,16 грн.

Під час попереднього розгляду ухвалою Господарського суду Київської області від 23.10.2017 року припинено провадження у справі № 911/2614/17.

Постановою Київського апеляційного Господарського суду від 16.11.2017 року у справі № 911/2614/17 апеляційну скаргу Фермерського господарства «Техагромет» на ухвалу Господарського суду Київської області від 23.10.2017 року у справі № 911/2614/17 залишено без задоволення. Ухвалу Господарського суду Київської області від 23.10.2017 року у справі № 911/2614/17 залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 18.06.2018 року у справі № 911/2614/17 касаційну скаргу Фермерського господарства «Техагромет» задоволено. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.11.2017 року та ухвалу Господарського суду Київської області від 23.10.2017 року у справі № 911/2614/17 скасовано, справу № 911/2614/17 передано на новий розгляд до Господарського суду Київської області.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 911/2614/17 визначено суддю Кошика А.Ю.

До канцелярії Господарського суду Київської області 08.08.2018 року позивачем подано клопотання б/н, б/д про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 10.08.2018 року прийнято справу № 911/2614/17 до провадження в порядку нового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 30.08.2018 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 27.08.2018 року відповідачем2 подано відзив б/н від 21.08.2018 року.

У судовому засіданні 30.08.2018 року представник відповідача2 позовні вимоги підтримав. Представники позивача та відповідача1, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання 30.08.2018 року не зявилися.

За загальним правилом, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У звязку з чим, в судовому засіданні 30.08.2018 року судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, у нарадчій кімнаті, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що 15.11.2012 року між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Корпорація Агросинтез» та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» було укладено угоду № 15-11/12-69 про заміну кредитора у зобовязанні, відповідно до якої первісний кредитор ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Корпорація Агросинтез» відступає новому кредитору ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» право вимоги виконання Фермерським господарством «Техагромет» зобовязання щодо сплати розміру заборгованості (індексації ціни товару, дооцінки вартості товару, курсової різниці), пені, 3% річних, інфляційних втрат, відсотків за користування товарним кредитом та штрафу, набутих первісним кредитором на підставі договору поставки № КП180308/1 від 18.03.2008 року.

Крім того, 07.04.2014 року між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» було укладено договір поруки № 07-04-2014-69 за змістом якого поручитель ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» поручається перед кредитором ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» за виконання обовязку Фермерського господарства «Техагромет» щодо виконання грошового зобовязання щодо сплати розміру заборгованості (індексації ціни товару, дооцінки вартості товару, курсової різниці), пені, 3% річних, інфляційних втрат, відсотків за користування товарним кредитом та штрафу.

Як стверджує позивач, 05.05.2014 року ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» звернулось до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» з вимогою № 05-69/14 виконати зобовязання за договором поруки № 07-04-2014-69 від 07.04.2014 року, проте вказана вимога виконана не була, у звязку з чим позивач просить суд солідарно стягнути з відповідачів 176,89 грн. заборгованості (індексації ціни товару, дооцінки вартості товару, курсової різниці), 365,18 грн. штрафу, 206,53 грн. пені, 168,96 грн. 3% річних, 58,60 грн. інфляційних втрат та солідарно стягнути з відповідачів витрати, повязані з сплатою судового збору.

19.09.2017 року до Господарського суду Київської області від позивача надійшла заява № 15-3/09 від 15.09.2017 року (вх. № 19611/17 від 19.09.2017 року) про збільшення розміру позовних вимог, за змістом якої позивач просить суд солідарно стягнути із відповідачів 235,65 грн. заборгованості (індексації ціни товару, дооцінки вартості товару, курсової різниці), 13 249,83 грн. пені, 92,70 грн. трьох відсотків річних, 1 283,74 грн. інфляційних втрат та солідарно стягнути із відповідачів витрати, повязані зі сплатою судового збору.

28.09.2017 року до Господарського суду Київської області від позивача надійшла заява № 27-1/09 від 27.09.2017 р. (вх. № 20373/17 від 28.09.2017 р.) про збільшення розміру позовних вимог, за змістом якої позивач просить суд солідарно стягнути із відповідачів 235,65 грн. заборгованості (індексації ціни товару, дооцінки вартості товару, курсової різниці), 13 249,84 грн. штрафу, 6 441,77 грн. пені, 867,60 грн. трьох відсотків річних, 3 933,74 грн. інфляційних втрат та солідарно стягнути із відповідачів витрати, повязані зі сплатою судового збору.

Відповідні заяви були прийняті судом і подальший розгляд справи відбувався щодо позовних вимог в редакції заяв про збільшення розміру позовних вимог № 15-3/09 від 15.09.2017 року та № 27-1/09 від 27.09.2017 року.

04.10.2017 року до Господарського суду Київської області від позивача надійшла заява № 04-1/10 від 04.10.2017 року (вх. № 20832/17 від 04.10.2017 року) про припинення провадження у справі, за змістом якої позивач повідомляв суд про укладення 02.10.2017 року між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» угоди № 02-10-2017 про припинення зобовязання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідно до якої грошове зобовязання ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» перед ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» у загальному розмірі 26 328,60 грн. згідно договору поруки № 07-04-2014-69 від 07.04.2014 року припиняється. У звязку з чим, у звязку з чим позивач просив суд припинити провадження у даній справі.

Керуючись ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України, яка передбачає, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, та ч. 1 1 ст. 601 Цивільного кодексу України, згідно з якою зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, Господарський суд Київської області ухвалою від 23.10.2017 року припинив провадження у справі № 911/2614/17 у звязку з припиненням зобовязань ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» перед ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» за договором поруки № 07-04-2014-69 від 07.04.2014 року, котрий укладений із врахуванням та у відповідності до угоди № 15-11/12-69 про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст. 512-519 ЦК України) від 15.11.2012 року та договором поставки № КП180308/1 від 18.03.2008 року, в частині виконання обовязку щодо сплати заборгованості (індексації ціни товару, дооцінки вартості товару, курсової різниці), пені, трьох відсотків річних, штрафу та інфляційних втрат на суму 24 728,60 грн.

За наслідками касаційного оскарження Фермерським господарством «Техагромет» ухвали Господарського суду Київської області від 23.10.2017 року про припинення провадження у справі № 911/2614/17, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.11.2017 року, постановою Верховного Суду від 18.06.2018 року у справі № 911/2614/17 касаційну скаргу Фермерського господарства «Техагромет» задоволено, постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.11.2017 року та ухвалу Господарського суду Київської області від 23.10.2017 року у справі № 911/2614/17 скасовано, справу № 911/2614/17 передано на новий розгляду до Господарського суду Київської області.

При цьому, касаційна інстанція визнала встановленими обставини, що позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.11.2012 між ТОВ «Корпорація Агросинтез» та ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» було укладено угоду № 15-11/12-69 про заміну кредитора у зобовязанні, відповідно до якої первісний кредитор ТОВ «Корпорація Агросинтез» відступає новому кредитору ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» право вимоги виконання Фермерським господарством «Техагромет» зобовязання щодо сплати розміру заборгованості (індексації ціни товару, дооцінки вартості товару, курсової різниці), пені, 3% річних, інфляційних втрат, відсотків за користування товарним кредитом та штрафу, набутих первісним кредитором на підставі договору поставки № КП180308/1 від 18.03.2008.

Крім того, 07.04.2014 між ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» та ТОВ «ПК Трейдсервісгруп» було укладено договір поруки № 07-04-2014-69 за змістом якого поручитель ТОВ «ПК Трейдсервісгруп» поручається перед кредитором ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» за виконання обовязку ФГ «Техагромет» щодо виконання грошового зобовязання щодо сплати розміру заборгованості (індексації ціни товару, дооцінки вартості товару, курсової різниці), пені, 3% річних, інфляційних втрат, відсотків за користування товарним кредитом та штрафу.

05.05.2014 ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» звернулось до ТОВ «ПК Трейдсервісгруп» з вимогою № 05-69/14 виконати зобовязання за договором поруки № 07-04-2014-69 від 07.04.2014, проте вказана вимога виконана не була, у звязку з чим позивач просить суд солідарно стягнути з відповідачів 176,89 грн. заборгованості (індексації ціни товару, дооцінки вартості товару, курсової різниці), 365,18 грн. штрафу, 206,53 грн. пені, 168,96 грн. 3% річних, 58,60 грн. інфляційних втрат та солідарно стягнути з відповідачів витрати, повязані з сплатою судового збору.

До початку розгляду справи по суті відбулось зарахування зустрічних однорідних вимог між ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» та ТОВ «ПК Трейдсервісгруп» шляхом укладання угоди № 02-10-2017 від 02.10.2017 про припинення зобовязання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідно до якої грошове зобовязання ТОВ «ПК Трейдсервісгруп» перед ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» у загальному розмірі 26328,60 грн. згідно договору поруки № 07-04-2014-69 від 07.04.2014 припиняється.

04.10.2017 до Господарського суду Київської області від позивача надійшла заява № 04-1/10 від 04.10.2017 (вх. № 20832/17 від 04.10.2017) про припинення провадження у справі, за змістом якої позивач повідомляв суд про укладення 02.10.2017 між ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» та ТОВ «ПК Трейдсервісгруп» угоди № 02-10-2017 про припинення зобовязання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, у звязку з чим просив суд припинити провадження у даній справі.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 28.01.2009 у справі № 14/296 вирішено стягнути з Фермерського господарства «Техагромет» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Агросинтез» 25 000,00 грн. основного боргу, 2 202,51 грн. пені, 13 250,02 грн. штрафу, 275,29 грн. 3% річних, 1 130 грн. втрат внаслідок інфляційних процесів, всього 41 857,82 грн. згідно договору поставки № КП180308/1 від 18.03.2008, а також 418,58 грн. державного мита та 89,90 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Однак, як зауважила касаційна інстанція, судами попередніх інстанцій в оскаржуваних рішеннях в повному обсязі не досліджено та не встановлено чи було сплачено ФГ «Техагромет» на користь ТОВ «Корпорація Агросинтез» 42 366,30 грн. на виконання рішення Господарського суду Кіровоградської області від 28.01.2009 у справі № 14/296 та чи існувала вказана заборгованість ФГ «Техагромет» перед ТОВ «Корпорація Агросинтез» станом на дату укладення угоди № 15-11/12-69 від 15.11.2012 про заміну кредитора у зобовязанні між ТОВ «Корпорація Агросинтез» та ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс».

Задовольняючи клопотання позивача про припинення провадження у справі на підставі пункту 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, в редакції чинній до 15.12.2017, в звязку із зарахуванням зустрічних однорідних вимог з відповідачем1 - ТОВ «ПК Трейдсервісгруп», як поручителем за зобовязаннями ФГ «Техагромет» суд зобовязаний був перевірити чи це не призведе до порушення прав і охоронюваних законом інтересів інших учасників справи і зокрема Фермерського господарства «Техагромет», як боржника за виконання зобовязань якого вчинено поруку, оскільки згідно з ч. 2 статті 556 Цивільного кодексу України до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Відтак, припинення місцевим судом провадження у справі в звязку із зарахуванням зустрічних однорідних вимог між позивачем та відповідачем 1 - ТОВ «ПК Трейдсервісгруп» до спростування або підтверджень заперечень ФГ «Техагромет» проти позову які полягають в тому, що заборгованість, яка є предметом позову, повністю погашена перед первісним кредитором в порядку виконання судового рішення, є помилковим і суперечить статті 43 Господарського процесуального кодексу України, в редакції чинній до 15.12.2017, щодо всебічності, повноти, обєктивного розгляду справи і правильного встановлення фактичних обставин справи. Апеляційний суд не звернув на це уваги і прийшов до помилкового висновку про залишення ухвали місцевого суду без змін.

При новому розгляді суду необхідно дослідити та встановити чи було сплачено ФГ «Техагромет» на користь ТОВ «Корпорація Агросинтез» 42 366,30 грн на виконання рішення Господарського суду Кіровоградської області від 28.01.2009 у справі № 14/296 та чи існувала вказана заборгованість ФГ «Техагромет» перед ТОВ «Корпорація Агросинтез» станом на дату укладення угоди № 15-11/12-69 від 15.11.2012 про заміну кредитора у зобовязанні між ТОВ «Корпорація Агросинтез» та ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс», повно та всебічно дослідити дійсні обставини справи, дати належну оцінку зібраним по справі доказам, їх належності та допустимості, доводам та запереченням сторін і в залежності від встановленого та вимог закону, постановити законне та обґрунтоване рішення.

Згідно зі ст. 316 Господарського процесуального кодексу України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Постанова суду касаційної інстанції не може містити вказівок для суду першої або апеляційної інстанції про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про переваги одних доказів над іншими, про те, яка норма матеріального права повинна бути застосована і яке рішення має бути прийнято за результатами нового розгляду справи.

В ході нового розгляду справи №911/2614/17 судом досліджено та встановлено, що між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Агросинтез» та Фермерським господарством «Техагромет» укладено договір поставки від 18.03.2018 року № КП180308/1. Факт укладання даного договору та обставини його виконання сторонами встановлено у рішенні Господарського суду Кіровоградської області від 28.01.2009 у справі № 14/296 за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Агросинтез» до Фермерського господарства «Техагромет» про стягнення 54 938,68 грн. заборгованості.

Вказаним рішенням вирішено стягнути з Фермерського господарства «Техагромет» на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Агросинтез» 25 000,00 грн. основного боргу, 2 202,51 грн. пені, 13 250,02 грн. штрафу, 275,29 грн. 3% річних, 1 130 грн. втрат внаслідок інфляційних процесів, всього 41 857,82 грн. згідно договору поставки № КП180308/1 від 18.03.2008, а також 418,58 грн. державного мита та 89,90 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Таким чином, вищезазначеним судовим рішенням було стягнуто заборгованість та судові витрати на загальну суму 42 366,30 грн.

В ході нового розгляду відповідачем2 було подано відзив на позовну заяву ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс», в якому відповідач2 позовні вимоги заперечував в повному обсязі.

З врахуванням наявних у справі матеріалів та заперечень відповідача2 судом встановлено, що згідно з платіжним дорученням від 21.09.2009 року № 117.09 Фермерське господарство «Техагромет» перерахувало 42 366,30 грн. на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Агросинтез», чим повністю виконало рішення Господарського суду Кіровоградської області від 28.01.2009 року у справі № 14/296 та свої зобовязання за договором поставки від 18.03.2008 року перед ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Агросинтез».

Тобто, сплата Фермерським господарством «Техагромет» на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Агросинтез» у повному обсязі зумовила припинення грошового зобовязання, яке виникло у Фермерського господарства «Техагромет» перед ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Агросинтез» на підставі договору поставки від 18.03.2008 року № КП180308/1, ще з 21.09.2009 року.

Таким чином, станом на дату укладання угоди № 15-11/12-69 від 15.11.2012 року про заміну кредитора у зобовязанні між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Агросинтез» та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс», зобовязання не існувало, тому фактично передано право вимоги за неіснуючим зобовязанням.

Таким чином, за угодою № 15-11/12-69 від 15.11.2012 року про заміну кредитора у зобовязанні ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Агросинтез» передано ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» право вимоги за неіснуючим зобовязанням і на момент звернення позивача до суду у 2017 році не існувало відповідного зобовязання, тому у ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» відсутнє було право на позов та факт порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

Згідно зі ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок:

1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги);

2) правонаступництва;

3) виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем);

4) виконання обов'язку боржника третьою особою.

Таким чином, виконання обовязку відповідачем1, який був поручителем, породжує зміну кредитора у зобовязанні і передбачає перехід до відповідача1 належного позивачу права вимоги до відповідача2.

Однак, статтею 514 Цивільного кодексу України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

З огляду на наведену норму ст. 514 Цивільного кодексу України позивач не набував належного первісному кредитору права вимоги до відповідача2 за договором, оскільки зобовязання не існувало на момент переходу прав. Таким чином, первісний кредитор передав позивачу у справі за угодою недійсну вимогу.

Крім того, ч. 2 ст. 516 Цивільного кодексу України визначено, що якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ст. 519 Цивільного кодексу України первісний кредитор у зобов'язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги.

Таким чином, за недійсність переданої вимоги до відповідає особа, яка передала недійсну вимогу первісний кредитор.

При цьому, оскільки відповідачем2 виконано зобовязання за неіснуючою вимогою, відповідні кошти є безпідставно сплаченими і не свідчать про врегулювання спору, оскільки такого спору не існувало на момент звернення до суду.

Окрім того, Фермерське господарство «Техагромет» наголошує на необґрунтованості заяви ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» про припинення провадження у справі № 911/2614/17 в звязку з відсутністю предмету спору.

Таку заяву позивачем мотивовано укладенням між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ПК «Трейдсервісгруп» після порушення провадження у справі № 911/2614/17 договору про зарахування зустрічних однорідних вимог, за умовами якого ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» як поручитель виконав зобовязання Фермерського господарства «Техагромет» перед позивачем - ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» на усю суму позовних вимог 24 728,60 грн., а також витрат зі сплати судового збору.

Фермерським господарством «Техагромет» було сплачено на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Корпорація Агросинтез» 42 366,30 грн. на виконання рішення Господарського суду Кіровоградської області від 28.01.2009 у справі № 14/296.

Згідно з ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається з обставин, викладених у рішенні Господарського суду Кіровоградської області, за Договором поставки № КП180308/1 від 18.03.2008 року ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Корпорація Агросинтез» на користь Фермерського господарства «Техагромет» було поставлено товар в сього на суму 44166,74 грн., який не був оплачений на суму 25000 грн., у звязку з чим, за відповідним судовим рішенням з Фермерського господарства «Техагромет» на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Корпорація Агросинтез» було стягнуто 25000 грн. боргу, 2202,51 грн. пені, 13250,02 грн. штрафу, 275,29 грн. 3% річних, 1130 грн. інфляційних, 418,58 грн. державного мита і 89,90 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, всього 42366,30 грн., які Фермерським господарством «Техагромет» сплачені в кінці вересня 2009 року.

Крім того, новий кредитор позивач не додав до позову первинних документів стосовно виконання спірного зобовязання, посилаючись на їх встановлення рішенням Господарського суду Кіровоградської області. Ненадання позивачем первинних документів стосовно виконання зобовязання, за яким виникла заявлена у справі заборгованість, унеможливлює співставлення обставин та зясування про існування інших зобовязань між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Корпорація Агросинтез» та Фермерським господарством «Техагромет» у відповідний період. Крім того, з угоди про відступлення права вимоги відсутнє посилання на рішення Господарського суду Кіровоградської області та будь-які первинні документи, які дозволяють ідентифікувати зобовязання, за яким відступлено право вимоги.

Представники позивача та відповідача1 під час нового розгляду справи на виклик суду не зявились, не надали пояснень по суті спору з врахуванням зауважень касаційної інстанції, наведених відповідачем заперечень та доказів не спростували.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що 15.11.2012 року між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Корпорація Агросинтез» та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» було укладено угоду № 15-11/12-69 про заміну кредитора у зобовязанні, відповідно до якої первісний кредитор ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Корпорація Агросинтез» відступає новому кредитору ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» право вимоги виконання Фермерським господарством «Техагромет» зобовязання щодо сплати розміру заборгованості (індексації ціни товару, дооцінки вартості товару, курсової різниці), пені, 3% річних, інфляційних втрат, відсотків за користування товарним кредитом та штрафу, набутих первісним кредитором на підставі договору поставки № КП180308/1 від 18.03.2008 року.

Таким чином, оскільки грошової заборгованості Фермерського господарства «Техагромет» перед ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Корпорація Агросинтез» станом на дату укладення угоди № 15-11/12-69 від 15.11.2012 року про заміну кредитора у зобовязанні між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Корпорація Агросинтез» та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» не існувало, суд відмовляє позивачу у задоволенні його позовних вимог.

Як визначено ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем не доведені та не обґрунтовані, відповідачем2 спростовані, тому не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

Вирішив

1. Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» та Фермерського господарства «Техагромет» про стягнення заборгованості в повному обсязі.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання апеляційної скарги відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 розділу ХІ Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.Ю. Кошик