ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про зупинення провадження у справі

23.10.2018м. ДніпроСправа № 904/3315/18

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВС-Інвест", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення 111519534,98 грн

Суддя Воронько В.Д.,

за участю секретаря судового засідання Батир Б.В.,

у присутності представників:

від позивача: директор ОСОБА_1, витяг з ЄДРПОУ № НОМЕР_1 від 18.05.2018; адвокат ОСОБА_2, посвідчення №1115 від 07.12.2018, ордер серії ДП № 1982/020 від 24.09.2018;

від відповідача: представник ОСОБА_3, довіреність № 11/81 від 04.01.2018; начальник юридичного відділу ОСОБА_4, довіреність № 5/12 від 04.01.2018,

розглянувши матеріали справи, -

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: 24.07.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "ДВС-Інвест" (далі - позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі - відповідач), у якій виклало вимоги про стягнення 2006880,00 грн штрафу, 67416856,65 грн відшкодування за неповернуті двигуни, 17146776,16 грн збитків у вигляді упущеної вигоди та 24949022,17 грн неустойки за прострочення повернення орендованого майна, нарахованих позивачем з посиланням на неналежне виконання відповідачем умов договору оренди майна № 912, укладеного між сторонами 01.11.2016.

Ухвалою від 26.07.2018 суд відкрив провадження у справі, прийнявши позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження, встановленими Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України), з призначенням підготовчого засідання на 09.08.2018.

У підготовчому засіданні оголошувались перерви: з 09.08.2018 по 29.08.2018 та з 29.08.2018 до 24.09.2018.

10.08.2018 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечив, посилаючись, зокрема на: безпідставність нарахування позивачем неустойки за період з 19.05.2017 по 19.07.2017, який перевищує строк позовної давності; безпідставність вимог позивача про застосування відповідальності, передбаченої положеннями розірваного в судовому порядку договору; неправомірність та необгрунтованість здійсненого позивачем розрахунку розміру збитків у вигляді упущеної вигоди. У зв'язку з наведеним відповідач просить у позові ТОВ "ДВС-Інвест" до ПрАТ "ПІВНГЗК" відмовити в повному обсязі.

Позивач 27.08.2018 надав відповідь на відзив на позовну заяву, в якій заперечив проти доводів відповідача, що, на його думку, є необгрунтованими, безпідставними та помилковими.

13.09.2018 від відповідача до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в якому останній виклав свої пояснення, міркування та аргументи щодо інформації, вказаної у відповіді на відзив, а також просив відмовити у позові в повному обсязі.

20.09.2018 позивач подав до суду письмові пояснення щодо раніше наданих відповідачем заперечень проти позовних вимог, в яких наполягає на задоволенні позову в повному обсязі.

24.09.2018 відповідач також подав до суду письмові пояснення щодо: стягнення штрафу в порядку п. 3.9 договору оренди майна № 912 від 01.11.2016 в редакції додаткової угоди № 1 від 30.12.2016, відшкодування за неповернуті двигуни, стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, стягнення неустойки у порядку ч. 2 ст. 785 ЦК України та заявленої позивачем суми витрат на правничу допомогу.

Ухвалою від 24.09.2018 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 09.10.2018.

На підстав ст. 216 ГПК України у судовому засіданні оголошувались перерви: з 09.10.2018 до 17.10.2018 та з 17.10.2018 до 23.10.2018.

09.10.2018 позивач подав до суду письмові пояснення, у яких не погодився з доводами відповідача та зазначив, що заперечення відповідача скеровані на порушення прав позивача.

Відповідач подав 09.10.2018 заяви про залучення до участі у справі Товариства з обмеженою відповідальністю "Дизельтехсервіс" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідне Бюро судових експертиз "Сантодор" у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, але не вказує на чиїй саме стороні слід залучити останніх. В обґрунтування поданих заяв відповідач посилається на те, що огляд двигунів проводився ТОВ "Дизельтехсервіс", а ТОВ Науково-дослідне Бюро судових експертиз "Сантодор" проводилась експертиза щодо належності двигунів позивачу, висновки якої ставить під сумнів позивач.

Позивач заперечив проти задоволення клопотань про залучення до участі у справі третіх осіб, надавши 16.10.2018 письмові пояснення з цього приводу.

Суд не вбачає підстав для задоволення вказаних клопотання відповідача з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 50 ГПК України визначено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов'язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

З огляду на викладену правову норму чинного законодавства відповідач подав клопотання про залучення 3-х осіб до суду з порушенням строку їх можливого вступу у справу, оскільки питання про допущення або залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, до участі у справі вирішується судом до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, з урахуванням того, чи є у цієї особи юридичний інтерес у даній справі. Однак, як вказано вище у цій ухвалі, суд закрив підготовче провадження 24.09.2018, а відповідач подав заяви до суду 09.10.2018, чим порушив вимоги вищецитованої статті кодексу.

Що ж до наявності юридичного інтересу у третьої особи, то слід також зазначити, що у вирішенні відповідного питання суд має з'ясовувати, чи буде у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов'язки, або змінено її наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому. Суд, дослідивши зміст заяв відповідача про залучення 3-х осіб, дійшов висновку, що рішення по справі жодним чином не вплине на права та обов'язки ТОВ "Дизельтехсервіс" та ТОВ Науково-дослідне Бюро судових експертиз "Сантодор", а отже залучення останніх до справи у якості третіх осіб також є недоцільним.

Крім того, 09.10.2018, а також 17.10.2018 відповідач подав до суду клопотання про зупинення провадження у цій справі до розгляду пов'язаної з нею, на його думку, справи кримінального провадження № 0000340.

Зазначене клопотання також не підлягає задоволенню, оскільки нормами ГПК України не передбачено зупинення провадження у справі саме до розгляду кримінальних проваджень. Стаття 227 цього Кодексу містить вичерпний перелік випадків, за якими суд зобов'язаний зупинити провадження у справі, до складу яких не віднесені підстави наявності кримінального провадження. Посилаючись на ч. 5 ст. 227 ГПК України, відповідач невірно трактує останню, оскільки за її змістом суд зупиняє провадження у справі у випадку об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи кримінального судочинства, а не до розгляду кримінального правопорушення, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Як свідчать матеріали справи, відповідач не надав доказів наявності у кримінальному судочинстві справи за фактом злочину відповідно до кримінального провадження № 0000340, а отже зупинення провадження у цій справі на підставі викладених відповідачем у його клопотанні доводів не входить в обов'язок суду та підлягає відхиленню.

17.10.2018 позивач подав до суду заяву, у якій повідомив про те, що докази про розмір судових витрат, понесених ним у зв'язку з розглядом справи подасть до суду у відповідності до ч. 8 ст. 129 ГПК України протягом п'яти днів після ухвалення рішення у цій справі.

23.10.2018 відповідач подав до суду письмові пояснення, у яких зазначає про протиправність дій позивача щодо передачі двигунів в оренду відповідачу, оскільки спірне майно, на його думку, є предметом злочину через що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Окрім того, відповідач 23.10.2018 заявив клопотання про колегіальний розгляд справи, посилаючись на складність цієї справи, значний розмір позовних вимог та складність тлумачення умов договору, якими передбачено стягнення штрафних санкцій, що є предметом цього спору.

Позивач заперечив проти колегіального розгляду справи.

Розглянувши вказане клопотання, суд дійшов висновку про безпідставність його подання, оскільки, незважаючи на значний розмір позовних вимог, суд вбачає можливість розглянути наявний спір одноособово. Слід зауважити, що справи у судах першої інстанції розглядаються суддею одноособово та залежно від категорії і складності справи можуть розглядатися колегіально у складі трьох суддів, проте цей факт не є обов'язком суду. До того ж, ч. 10 ст. 33 ГПК України визначено, якщо справа має розглядатися суддею одноособово, але цим Кодексом передбачена можливість колегіального розгляду такої справи, питання про призначення колегіального розгляду вирішується до закінчення підготовчого засідання у справі (до початку розгляду справи, якщо підготовче засідання не проводиться) суддею, який розглядає справу, за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, про що постановляється ухвала. З огляду на вказані приписи законодавства розгляд такого клопотання відбувається на стадії підготовчого провадження та до початку розгляду справи по суті, але, як вже неодноразово зазначалося у цій ухвалі, розгляд справи по суті судом наразі розпочато. Тож, клопотання відповідача про колегіальний розгляд справи також відхиляється судом.

В результаті відхилення судом всіх попередніх клопотань, які, на думку суду, свідчать про затягування відповідачем судового процесу, а також у зв'язку із закінченням строку розгляду справи по суті, відповідач у судовому засіданні 23.10.2018 заявляє клопотання про відвід судді.

Мотивуючи свою заяву, відповідач посилається на те, що нібито йому стало відомо, хоча жодних доказів при цьому не додає до справи, що суддя Воронько В.Д. спілкувався з одним з представників позивача поза межами процесуального вирішення справи. З огляду на що у відповідача існують сумніви щодо неупередженості цього судді при вирішенні справи.

Частинами 2 та 3 ст. 39 ГПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Стаття 228 ГПК України передбачає право суду зупинити провадження у справі, зокрема у випадку, передбаченому п. 5 ч. 1 цієї статті Кодексу, надходження заяви про відвід судді.

Дослідивши матеріали справи та подану Приватним акціонерним товариством "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" заяву, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність заявленого відводу, в якому вбачаються ознаки зловживання процесуальними правами сторони, у зв'язку з чим вважає за необхідне зупинити провадження у справі з метою передачі справи іншому судді, який не входить до складу суду, що розглядає цю справу для вирішення питання про відвід відповідно до вимог ч. 3 ст. 39, п. 5 ч. 1 ст. 228 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 38, ч.ч. 2, 3. ст. 39, п. 5 ч. 1 ст. 228, п. 9 ч. 1 ст. 229, ст. 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі № 904/3315/18 зупинити до вирішення питання про відвід судді.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення - 23.10.2018 та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя ОСОБА_5