РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.10.2018Справа № 10/487

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіріус-Профікс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Караван будівельний"

про стягнення коштів

Суддя Котков О.В.

Секретар судового засідання Ільєнко О.О.

Представники учасників справи: не з'явилися.

СУТЬ СПОРУ:

31 жовтня 2011 року до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіріус-Профікс" (позивач) надійшла позовна заява б/н від 21.10.2011 року до Товариства з обмеженою відповідальністю "Караван будівельний" (відповідач) про стягнення заборгованості за договором № 971/0209РУ від 06.02.2009 року в сумі 2807,80 грн. (дві тисячі вісімсот сім гривень 80 копійок).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, як Покупець, не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання за договором № 971/0209РУ від 06.02.2009 року, зокрема, у визначені договором строки не здійснив оплату вартості поставленого йому позивачем, як Постачальником, товару, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за вказаним правочином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.11.2011 року порушено провадження у справі та прийнято позовну заяву до розгляду, розгляд справи призначено на 24.11.2011 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.11.2011 року зупинено провадження у справі до затвердження реєстру кредиторів у справі №44/569-б.

Згідно інформаційної системи Господарського суду міста Києва "Діловодство спеціалізованого суду" вбачається, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.08.2012 року у справі № 44/569-б затверджено мирову угоду; провадження у справі припинено; дію мораторію припинено.

15.12.2017 року набула чинності нова редакція Господарського процесуального кодексу України, у відповідності до пункту 9 частини 1 Перехідних положень якого справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.07.2018 року поновлено провадження у справі № 10/487, ухвалено розгляд справи № 10/487 в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання у справі призначено на 27.07.2018 року.

Розгляд справи неодноразово відкладався.

Представники сторін в судове засідання 04.10.2018 року не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце судового засідання були повідомлені своєчасно та належним чином.

Водночас, суд звертає увагу, що поштові відправлення з ухвалами суду у даній справі не були вручені відповідачу та були повернуті до суду 19.07.2018 р., 07.08.2018 р., 16.08.2018 р. та 19.09.2018 р. з відмітками у довідці відділення поштового зв'язку на конвертах "за закінченням встановленого строку зберігання" та «інші причини, що не дали змоги виконати обов'язки щодо пересилання поштового відправлення».

Так, поштові відправлення з ухвалами суду у даній справі були направлені Товариству з обмеженою відповідальністю "Караван будівельний" за адресою: 04074, м. Київ, вул. Лугова, 12, яка вказана в позовній заяві та за адресою: 01103, м. Київ, вул.. Залізничне шосе, 47, яка відповідає адресі місцезнаходження товариства у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно приписів ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

В пункті 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України визначено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, керуючись приписами п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України суд дійшов висновку, що днем вручення відповідачу ухвал суду від 10.07.2018 року у справі №10/487 є 17.07.2018 р., від 27.07.2018 р. - 06.08.2018 р., від 07.08.2018 р. - 15.08.2018 р. та від 07.09.2018 р. - 17.09.2018 р.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд даної справи, проте своїм правом на подання відзиву на позов у визначений у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк, а також правом взяти участь у розгляді справи, не скористався.

Розглянувши матеріали справи в цілому, дослідивши всі представлені докази, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

06.02.2009 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Сіріус-Профікс" (надалі - позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Караван будівельний" (надалі - відповідач, покупець) укладено договір №971/0209РУ (надалі - договір), відповідно до п. 2.1. якого, постачальник зобов'язується поставляти товар на умовах DDP відповідно до Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів «ІНКОТЕРМС» в редакції 2000 року, якщо інші умови не передбачені договором.

В п. 2.11. договору визначено, що зобов'язання постачальника з поставки товару вважається виконаним з моменту передачі покупцю товару та підписання сторонами належним чином оформленої видаткової накладної та (або) товарно-транспортної накладної та передачі покупцю податкової накладної.

Відповідно до п. 7.7. договору строк оплати товару визначається п. 3 Угоди про умови, згідно з якою оплата товару покупцем здійснюється на протязі семи (7) днів з дня продажу вказаного товару.

За умовами п. 14.3. договору покупець має право повернути товар постачальнику, якщо товар не був реалізований споживачам протягом 90 днів з дати поставки партії товару.

На виконання умов договору № 971/0209РУ від 06.02.2009 року позивач передав, а відповідач прийняв товар на загальну суму 32 660,76 грн., що підтверджується видатковими накладними №СП- 0000279 від 28.05.2009 року на суму 28 161,36 грн., №СП- 0000444 від 30.07.2009 року на суму 4499,40 грн. (копії містяться в матеріалах справи), при цьому, відповідач за отриманий товар розрахувався частково в сумі 1000,00 грн., що підтверджується випискою по рахунку від 03.07.2009 р. (копія міститься в матеріалах справи).

Крім того, матеріалами справи підтверджується, що відповідачем було повернуто товар позивачу на загальну суму 28 852,96 грн., що підтверджується накладними про повернення товару: № 11008 від 31.07.2009 р. на суму 24371, 32 грн., № 12748 від 16.10.2009 р. на суму 1,99 грн., № 11009 від 31.07.2009 р. на суму 4479, 64 грн. (копії містяться в матеріалах справи).

Відтак, за розрахунками позивача, відповідач має заборгованість за договором в розмірі 2807,80 грн.

Судом встановлено, що позивач, внаслідок неоплати відповідачем вартості отриманого по видатковим накладним товару, 25.06.2010 року звернувся до відповідача з претензією № 33 від 24.06.2010 року з проханням сплатити суму заборгованості за отриманий спірний товар в сумі 2807,80 грн. (копія міститься в матеріалах справи). Факт надсилання позивачем 25.06.2010 року вказаної претензії підтверджується фіскальним чеком № 8803 від 25.06.2010 року (копія міститься в матеріалах справи). Вказана претензія була отримана уповноваженим представником відповідача 01.07.2010 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №420 (копія міститься в матеріалах справи).

Проте, відповідач залишив претензію позивача про сплату заборгованості без відповіді та задоволення.

Згідно приписів статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до положень статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.09.2010 року за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Скіф" порушено провадження у справі № 44/569-б про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Караван будівельний", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном боржника та вирішено інші процедурні питання у справі.

Таким чином, з цього моменту, боржник знаходиться в особливому правовому режимі, який регламентується нормами Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а вимоги всіх кредиторів погашаються в межах процедури банкрутства в порядку, встановленому зазначеним Законом.

Оголошення про порушення справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Караван будівельний" було опубліковане в газеті "Голос України" № 184 від 04.10.2011р.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції, станом на момент звернення з позовом до суду) конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

Вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Згідно ч. 15 ст. 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" після офіційного оприлюднення ухвали про порушення справи про банкрутство на офіційному веб-сайті судової влади України всі кредитори незалежно від настання строку виконання зобов'язань мають право подавати заяви з грошовими вимогами до боржника згідно із статтею 14 цього Закону.

Згідно зі статтею 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановленими договором або законом.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.11.2011 року зупинено провадження у справі до затвердження реєстру кредиторів у справі №44/569-б.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.01.2012 року затверджено реєстр вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Караван будівельний" на суму 32 176 130,24 грн., вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Пунктом 45 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про банкрутство" від 18.12.2009 р. №15 визначено, що закон пов'язує з пропуском конкурсними кредиторами строку, встановленого для подання ними заяв, припинення їх права вимоги до боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 7.7. договору строк оплати товару визначається п. 3 Угоди про умови, згідно з якою оплата товару покупцем здійснюється на протязі семи (7) днів з дня продажу вказаного товару.

Так, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за видатковими накладними №СП- 0000279 від 28.05.2009 року, №СП- 0000444 від 30.07.2009 року.

Приймаючи до уваги, що предметом розгляду у даній справі є вимоги про стягнення заборгованості за зобов'язаннями 2009 року, строк оплати яких настав, вимоги позивача є конкурсними та повинні були бути заявлені у межах справи № 44/569-б протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ «Караван будівельний».

Згідно п. 54 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009р. № 15 "Про судову практику в справах про банкрутство", якщо позивач не звернувся у місячний строк з дня публікації із заявою про визнання його вимог до боржника у справі про банкрутство, господарський суд поновлює позовне провадження та відмовляє у задоволенні позову на підставі частини другої статті 14 Закону.

Таким чином, оскільки заявлені у даній справі вимоги до відповідача виникли у позивача до порушення провадження у справі про банкрутство, тобто є конкурсними і позивач не звернувся у тридцятиденний строк з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство із заявою про визнання його грошових вимог до боржника у справі про банкрутство, суд, у відповідності до вимог ст. 17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" відмовляє у задоволенні позову.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи викладені вище фактичні обставини, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судові витрати, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

В задоволені позовних вимог відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 11.10.2018р.

Суддя О.В. Котков