номер провадження справи 28/69/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2018 Справа № 908/1743/18

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Федорової Олени Владиславівни при секретарі Рикун А.В. розглянув у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні справу

за позовом концерну "Міські теплові мережі" (юридична адреса: 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137)

до відповідача: комунального підприємства "Наше місто" (69095, м. Запоріжжя, вул. Українська, буд. 29-а)

про стягнення коштів

за участю представників сторін:

від позивача - Шикун О.Ф., довіреність № 258/20-19 від 02.05.2018;

від відповідача - Філіпова Л.Л., довіреність № 18-16 від 17.08.2018;

СУТЬ СПОРУ:

Концерн "Міські теплові мережі" звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом до комунального підприємства "Наше місто" про стягнення 59944,82 грн., які складаються з 53959,75 грн. основного боргу, 1032,78 грн. пені, 4035,75 грн. інфляційних втрат та 916,54 грн. 3% річних.

Підставою для звернення з позовом зазначено неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 650945 від 30.12.2016, внаслідок чого заборгованість за надані послуги з листопада 2016 року по квітень 2018 року склала 53959,75 грн. Приймаючи до уваги умови договору та приписи діючого законодавства, позивач нарахував та просить стягнути з відповідача штрафні та компенсаційні санкції.

Разом із позовною заявою позивачем заявлено клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.09.2018 позовну заяву передано на розгляд судді Федоровій О.В.

Ухвалою суду від 04.09.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, присвоєно справі номер провадження 28/69/18. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Судове засідання призначено на 03.10.2018.

В судовому засіданні 03.10.2018 оголошено перерву до 11.10.2018.

Відповідач надав відзив на позов, в якому просить закрити провадження у справі в частині стягнення основного боргу у зв'язку з його повною оплатою відповідачем. В частині вимог про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат відповідач просить у позові відмовити, посилаючись на те, що нежитлові приміщення, які перебувають в господарському віданні комунального підприємства «Наше місто» є об'єктами права комунальної власності, а тому оплату за опалення здійснює Запорізька міська рада шляхом надання фінансової підтримки комунальному підприємству «Наше місто» з місцевого бюджету. Відповідач зазначає, що отримані від населення кошти за оплату комунальних послуг повинні використовуватися виключно на утримання будинків, прибудинкової території та сплату обов'язкових платежів, а нарахування та сплата штрафних санкцій не закладена в розрахунок тарифу.

В судовому засіданні 11.10.2018 були присутні представники обох сторін, здійснювалася фіксація судового процесу технічними засобами - програмно-апаратним комплексом «Оберіг».

Представник позивача в судовому засіданні підтвердив факт оплати відповідачем основного боргу в повному обсязі та підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача просив закрити провадження у справі в частині стягнення основного боргу, а щодо вимог про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат проти позову заперечував з підстав, викладених у відзиві.

По закінченні судового засідання 11.10.2018 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

30.12.2016 між Комунальним підприємством «Наше місто» (споживач, відповідач у справі) та концерном «Міські теплові мережі» (теплопостачальна організація, позивач у справі) укладено договір №650945 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді.

Відповідно до п. 1.1 цього договору теплопостачальна організація бере на себе зобов'язання відпустити теплову енергію в гарячій воді споживачу в потрібних йому обсягах, згідно додатку №1, а споживач зобов'язується прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами (цінами) в терміни та порядку, встановленими умовами цього договору та додатками до договору, що є його невід'ємними частинами.

Відповідно до додатку №1 об'єктом теплопостачання є приміщення по вул. Шкільна, 1а площею 135,41 кв.м.

За умовами п. 6.1 договору розрахунки за даним договором здійснюються в грошовій або в іншій формі, що не заперечує діючому законодавству, згідно з діючими на час розрахунків тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку на підставі показань вузла обліку теплової енергії, а у випадках їх відсутності - відповідно до обсягів фактично спожитої теплової енергії, гарячої води, розрахованих згідно законодавства та умов договору.

У пунктах 6.2, 6.3 договору визначено, що розрахунковим періодом є календарний місяць. Підставою для розрахунків споживача з теплопостачальною організацією є рахунок та акт приймання-передачі.

Згідно з п. 6.4 договору споживач зобов'язаний до 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, сплатити на розрахунковий рахунок зі спеціальним режимом використання теплопостачальної організації за спожиту в розрахунковому періоді теплову енергію та суму авансового платежу, розрахованого відповідно до п. 6.5.

Пунктом 6.5 договору встановлено, що при наявності приладів комерційного обліку обсяги спожитої теплової енергії визначаються на підставі показів приладів обліку за попередній опалювальний сезон, з урахуванням затверджених в установленому порядку тарифів та діючих на момент складання рахунку.

За відсутності приладів комерційного обліку обсяги фактично спожитої теплової енергії визначаються згідно з договірними тепловими навантаженнями з урахуванням середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористовуючого обладнання споживача у розрахунковому періоді. При визначенні авансового платежу обсяг спожитої теплової енергії визначається розрахунковим методом згідно теплового навантаження з урахуванням планової середньомісячної температури зовнішнього повітря та з урахуванням затверджених в установленому порядку тарифів та діючих на момент складання рахунку.

Відповідно до умов п. 10.1 договору договір діє з 01.09.2016 і до моменту укладання сторонами письмової угоди про його розірвання.

Доказів припинення дії договору сторони не надали, отже його умови є діючими на момент вирішення спору судом.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання договору позивач відпустив відповідачу теплову енергію за період з листопада 2016 по квітень 2018 на загальну суму 53959,75 грн., що підтверджується актами та рахунками за відповідний розрахунковий період.

Акти та рахунки були отримані відповідачем нарочно, що підтверджується реєстрами виданих документів позивача.

Акти відповідачем не підписані, однак, оскільки зауважень до актів відповідачем не було надано, позивач відповідно до умов п. 6.7.2 договору визнав ці акти погодженими.

У встановлений договором строк вартість відпущеної теплової енергії не була оплачена відповідачем, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом про стягнення з відповідача 53959,75 грн. основного боргу, 1032,78 грн. пені, 4035,75 грн. інфляційних втрат та 916,54 грн. 3% річних.

Правовідносини сторін є господарськими і виникли з договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 650945 від 30.12.2016.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами п. 6.4 договору оплата за договором мала бути здійснена відповідачем до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Позивач здійснив розрахунок за договором з порушенням встановленого строку.

Як встановлено судом, на час розгляду справи заборгованість оплачена відповідачем повністю платіжним дорученням №6676 від 02.10.2018, що підтвердив у судовому засіданні представник позивача. Таким чином, відповідач сплатив основний борг після звернення позивача до суду з позовом і на час розгляду справи предмет спору в частині стягнення основного боргу в сумі 53959,75 грн. відсутній.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

За таких обставин суд ухвалив закрити провадження у справі в частині стягнення 53959,75 грн. основного боргу.

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Пунктом 7.2.10 договору передбачено, що за порушення споживачем строків оплати за теплову енергію, встановлених у пункті 6.4 цього договору, останній сплачує теплопостачальній організації пеню у розмірі 1% від суми заборгованості за спожиту теплову енергію за кожен день прострочення по день фактичної оплати.

За приписами ст. 3 Закону України від 22.11.1996 № 543/96-ВР «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Також відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Сторони в п. 7.2.10 договору передбачили можливість нарахування пені за весь час прострочення по день фактичної оплати.

За порушення строків розрахунку за договором позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період з 20.12.2017 по 20.04.2018 в сумі 1032,78 грн.

Суд перевірив розрахунок пені позивача та визнав позовні вимоги про стягнення з відповідача пені в розмірі 1032,78 грн. законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Також за прострочення оплати основного боргу позивачем розраховано та заявлено до стягнення з відповідача інфляційні втрати в сумі 4035,75 грн. за період з січня 2017 року по березень 2018 року та 3% річних в сумі 916,54 грн. за період з 20.12.2016 по 20.04.2018.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок інфляційних втрат та 3% річних судом перевірено та визнано вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі 4035,75 грн. та 3% річних в сумі 916,54 грн. законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Доводи відповідача про те, що обов'язок зі сплати основного боргу несе Запорізька міська рада судом відхилені як необґрунтовані, оскільки за умовами п. 3.2.6 договору обов'язок з оплати спожитої теплової енергії покладено саме на споживача. Згідно з ч. 1 ст. 176 Цивільного кодексу України територіальні громади не відповідають за зобов'язаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом. З урахуванням приписів ч. 1 ст. 96 Цивільного кодексу України відповідач як юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Таким чином, за порушення грошових зобов'язань з оплати теплової енергії за договором відповідальність несе саме відповідач.

На підставі зазначеного, з урахуванням закриття судом провадження у справі в частині стягнення основного боргу, суд задовольняє позовні вимоги частково.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача в частині задоволених вимог.

Так, при поданні позову позивачем сплачено судовий збір платіжним дорученням №9226 від 23.08.2018 в сумі 1762,00 грн., що відповідає розміру судового збору, встановленому в пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Звідси пропорційно до задоволених позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі: 5985,07 грн. (задоволено)/59944,82 грн. (заявлено) х 1762,00 грн. (судовий збір за розгляд заявлених позовних вимог) = 175,92 грн.

В частині вимог, провадження з розгляду яких судом закрито (53959,75 грн. (закрито)/ 59944,82 грн. (заявлено) х 1762,00 грн. (судовий збір за розгляд заявлених позовних вимог) = 1586,08 грн.), судовий збір підлягає поверненню позивачу ухвалою суду відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» в разі звернення позивача до суду з відповідним клопотанням.

Керуючись 129, 231, 238, 240, 241, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з комунального підприємства "Наше місто" (69095, м. Запоріжжя, вул. Українська, буд. 29-а, ) на користь концерну "Міські теплові мережі" (бул. Гвардійський, буд. 137, м. Запоріжжя, 69091, , на поточний рахунок №1951 у Філії - Запорізьке обласне управління ПАТ "Державний ощадний банк України", МФО 313957, ) пеню в сумі 1032,78 грн. (одна тисяча тридцять дві грн. 78 коп.), 3% річних в сумі 916,54 грн. (дев'ятсот шістнадцять грн. 54 коп.), інфляційні втрати в сумі 4035,75 грн. (чотири тисячі тридцять п'ять грн. 75 коп.), витрати зі сплати судового збору в сумі 175,92 грн. (сто сімдесят п'ять грн. 92 коп.).

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Закрити провадження у справі в частині стягнення 53959,75 грн. (п'ятдесят три тисячі дев'ятсот п'ятдесят дев'ять грн. 75 коп.) основного боргу.

Судовий збір в сумі 1586,08 грн. (одна тисяча п'ятсот вісімдесят шість грн. 08 коп.) після набрання судовим рішенням законної сили повернути позивачу ухвалою суду в разі звернення його до суду з відповідним клопотанням.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 17.5 Розділу ХI Перехідних положень ГПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16.10.2018.

Суддя О.В.Федорова