ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2018 року Справа № 923/514/18

Господарський суд Херсонської області у складі судді Остапенко Т.А., при секретарі Фінаровій О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Заступника прокурора Херсонської області (73000, м. Херсон, вул. Михайлівська, 33, ідентифікаційний код: 04851120) в інтересах держави в особі:

Позивача-1: Державного агентства рибного господарства України, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 45-а, ідентифікаційний код: 37472282

Позивача-2: Регіонального відділення Фонду державного майна України в Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі, місцезнаходження: 73000, м. Херсон, пр. Ушакова, 47, ідентифікаційний код: 21295778

до Відповідача-1: Державного підприємства «Укрриба», місцезнаходження: 04050, м. Київ, вул. Тургенєвська, 82-А, ідентифікаційний код: 25592421

Відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю «Рибоводна ферма ЮВеНТ», місцезнаходження: 73039, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код: 38697935

про визнання недійсним договору зберігання державного майна та зобов'язання повернути майно

за участю представників сторін:

прокурора Пуляєв І.В.

від позивача-1 не прибув

від позивача -2 ОСОБА_1, представник за дорученням № 72 від 26.12.2017 року

від відповідача -1 не прибув

від відповідача -2 не прибув

07.06.2018 року Заступник прокурора Херсонської області в інтересах держави в особі Державного агентства рибного господарства України, Регіонального відділення Фонду державного майна України в Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі звернувся до Господарського суду Херсонської області із позовом до Державного підприємства «Укрриба», Товариства з обмеженою відповідальністю «Рибоводна ферма ЮВеНТ», в якому на підставі ст. ст. 203, 215, 235, 626, 628, 759, 936, 944 ЦК України, ст. ст. 131-141, 179 ГК України, ст. ст. 2, 4, 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного майна», просить визнати недійсним договір зберігання державного майна від 02.02.2016 року №4/16 зі змінами, внесеними додатковою угодою до нього від 04.02.2016 року, укладеного між ДП «Укрриба» та ТОВ «Рибоводна Ферма ЮВеНТ» та зобов'язати ТОВ «Рибоводна Ферма ЮВеНТ» повернути ДП «Укрриба» все отримане за договором майно, яке розташоване на території Широкобалківської сільської ради Білозерського району Херсонської області загальною вартістю 1641889,00 грн., а саме: ставок нагульний (44 га) вартістю 451677 грн. (інв. № 70007); ставок нагульний (45 га) вартістю 626229 грн. (інв.. 70009); ставок нагульний (90,2 га) вартістю 563983 грн. (інв. № 70008).

Справа на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.06.2018 року розподілена судді Остапенко Т.А.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 11.06.2018 року судом відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати у порядку загального позовного провадження.

Підготовче судове засідання, призначене на 12.07.2018 року відкладалось до 26.07.2018 року та 20.09.2018 року для надання сторонами додаткових доказів, необхідних для вирішення спору. Ухвалою від 26.07.2018 року на 30 днів продовжено строк проведення підготовчого провадження.

У підготовчому засіданні 12.07.2018 року, судом розглянуто клопотання Відповідача-1 про закриття провадження у справі, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, за відсутністю предмета спору. Позивачі підтримали заявлені прокурором вимоги, а в судовому засіданні прокурор та Позивач-2, наголошуючи на порушенні інтересів держави, висловили заперечення проти закриття провадження у справі в частині визнання недійсним оспорюваного договору зберігання з додатковою угодою. Зазначене клопотання частково задоволено судом, провадження у справі закрито, в частині позовних вимог щодо зобовязання ТОВ «Рибоводна Ферма-ЮВеНТ» повернути ДП «Укрриба» все отримане за договором майно, яке розташоване на території Широкобалківської сільської ради Білозерського району Херсонської області загальною вартістю 1641889,00 грн., а саме: ставок нагульний (44 га) вартістю 451677 грн. (інв. № 70007); ставок нагульний (45 га) вартістю 626229 грн. (інв. 70009); ставок нагульний (90,2 га) вартістю 563983 грн. (інв. № 70008).

Позивач-1, Відповідач-1, Відповідач-2, явку своїх представників в жодне судове засідання не забезпечили, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Ухвали суду від 11.06.2018 р. та 12.07.2018 р. отримані уповноваженими представниками сторін, що підтверджено матеріалами справи (а.с. 86-90, 136-140). Ухвала суду від 26.07.2018 р., надіслана на адресу Відповідача-2, повернулась до суду з довідкою пошти «за закінченням терміну зберігання» (а.с.164-166) та була отримана іншими учасниками справи, що підтверджено поштовими повідомленнями (а.с.160-163). Ухвалу суду від 20.09.2018 р., якою закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті в судовому засіданні на 03.10.2018 р., направлено на адреси учасників справи, які відповідають місцезнаходженню вказаних юридичних осіб, що зазначені у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Отже, учасники справи вважаються такими, що належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Позивачем-1 Державним агентством рибного господарства в Україні до суду надано заяву, в якій наголошено на підтриманні позовних вимог у повному обсязі та заявлено клопотання про розгляд справи без участі їх представника, яке судом задоволене. Своїм правом подати відзив на позовну заяву скористався лише Відповідач-1, заяви по суті справи від Відповідач-2 у встановлені строки до суду не надійшли.

За наведених обставин, справа, відповідно до ч.9 ст. 81, п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, була розглянута за відсутності Відповідача-1, Відповідача-2 та Позивача-1 за наявними в ній доказами.

Справу по суті розглянуто в судовому засіданні 03.10.2018 р. за межами строку, визначеного ст. 195 ГПК України, що обумовлено відпусткою судді з 06.08.2018 року по 17.09.2018 року.

Оцінюючи розумність строків розгляду цієї справи, судом враховано, що розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі.

В рішенні Європейського суду з прав людини Броуган та інші проти Сполученого Королівства від 29.11.1988 року розяснено, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків.

За змістом ст. 114 ГПК України, суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій, строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

В судових засіданнях прокурор позовні вимоги в частині визнання недійсним договору зберігання від 02.02.2016 р. та додаткової угоди від 04.02.2016 р. підтримав, послався на те, що 02.02.2016р. між ДП «Укрриба» та ТОВ «Рибоводна Ферма ЮвеНТ» було укладено договір №4/16 зберігання державного майна гідротехнічних споруд рибницьких ставів, які обліковуються на балансі ДП «Укрриба» та розташовані у Херсонській області, Білозерський район, в межах Широкобалківської сільської ради загальною вартістю 1807864,00 грн., а саме: електромережі вартістю 1856 грн. (інв.№70027), канал підводящий вартістю 12478 грн. (інв. №70010), насосна станція з трубопроводом вартістю 78004 грн. (інв. №70030), ставок нагульний вартістю 451677 грн. (інв. № 70007), ставок нагульний вартістю 563983 грн. (інв. № 70008), ставок нагульний вартістю 626229 грн. (інв. № 70009), шлюз регулятора вартістю 73637 грн. (інв. №70005).

04.02.2016р. між сторонами було укладено додаткову угоду до Договору зберігання, відповідно до якої ТОВ «Рибоводна Ферма ЮвеНТ» надано право користування державним майном, що передано йому на зберігання відповідно до договору для аквакультури. Прокурор зазначає, що договір зберігання та додаткова угода укладені відповідачами всупереч положень ГК України, ЦК України, Закону України «Про оренду державного та комунального майна», Закону України «Про приватизацію державного майна» в редакціях що діяли на момент вчинення спірних правочинів, а також для приховування іншого правочину договору оренди майна. Таким чином, посилаючись на ст.121 Конституції України, ст.ст. 203,215,216,235,626,628,759,936,944 ЦК України, ст.ст. 133-141,179,287 ГК України, ст.2,4,5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», ст.5 Закону України «Про приватизацію державного майна», прокурор обґрунтовує звернення до суду в особі Позивачів 1, 2 захистом інтересів держави щодо незаконного надання та користування державним майном всупереч визначеному законом порядку.

Позивач 2 - Регіональне відділення Фонду державного майна в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі в судових засіданнях підтримав позовні вимоги у цій справі та просив суд визнати недійсним договір №4/16 зберігання державного майна від 02.02.2016р. з додатковою угодою від 04.02.2016 р.

Відповідач-1 ДП «Укрриба» просив закрити провадження у справі, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, за відсутністю предмета спору, оскільки 25.06.2018 р. між відповідачами було укладено додаткову угоду, якою було припинено дію договору №4/16 02.02.2016 р. за згодою сторін, державне майно повернуто за актом приймання-передачі. Крім того, Відповідач-1 посилається на те, що відповідно до п. 3.2 Статуту предметом діяльності підприємства є забезпечення зберігання, ефективне використання нагляд за технічною експлуатацією державного майна гідротехнічних споруд рибогосподарських технологічних водойм, включаючи ставкові рибоводні споруди, повязані з ними робочі машини та обладнання, а також інше майно, необхідне для рибогосподарської діяльності, що знаходяться на балансі Відповідача-1. Тому, Відповідач-1 мав повноваження на укладення договору зберігання. Також, звернув увагу, що прокурором у позові не зазначено, яким нормам чинного законодавства не відповідав оспорюваний правочин на момент укладення.

В судовому засіданні 03.10.2018 р. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повідомлено про дату підготовки повного судового рішення, розяснено процедуру оскарження рішення.

Зясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, заслухавши пояснення учасників справи присутніх в судових засіданнях, суд

в с т а н о в и в:

На підставі спільного наказу Міністерства аграрної політики України та Фонду державного майна від 06.05.2003р. №126/752 «Про передачу гідротехнічних споруд» до сфери управління Міністерства аграрної політики України передано гідротехнічні споруди, включаючи ставкові рибоводні споруди та пов'язані з ними робочі машини і обладнання, інше майно, яке на момент приватизації не увійшло до статутних фондів господарських товариств, створених в процесі приватизації на базі підприємств рибного господарства, зазначених у додатку.

20.10.2003 р. Державним департаментом рибного господарства видано наказ №297, яким затверджено акт від 10.10.2003 р. приймання-передачі гідротехнічних споруд, які не увійшли до статутного фонду ВАТ «Херсонрибгосп». Додатком до цього акту визначений перелік гідротехнічних споруд, які не увійшли до статутного фонду ВАТ «Херсонрибгосп» та передаються на баланс ДП «Укрриба» (а.с. 22-29).

Державне агентство рибного господарства України (Указ Президента України №484/2011 від 16.04.2011 р.) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України. Агентство забезпечує реалізацію державної політики у сфері рибного господарства та рибної промисловості охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів, регулювання рибальства відповідно до покладених на нього завдань виконує в межах повноважень функції з управління обєктами державної власності, що належать до сфери його управління.

Згідно з Положенням про регіональне відділення Фонду державного майна України, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 15.05.2012 р. №678, регіональне відділення Фонду державного майна України є територіальним відділенням Фонду державного майна України, що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, оцінки, використання та відчуження державного майна, управління обєктами державної власності у тому числі корпоративними правами держави щодо обєктів державної власності, що належить до сфери його управління.

ДП «Укрриба» засноване на основі державної власності, входить до сфери управління Державного агентства рибного господарства України та йому підзвітне. Майно підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання. Джерелами формування майна підприємства є, зокрема, майно, передане уповноваженим органом управління. Пункт 6.8. Статуту Відповідача-1 передбачає його повноваження щодо відчуження майнових обєктів, що належать до основних фондів. Розпоряджатися в іншій спосіб таким майном підприємство має право лише у межах повноважень та у спосіб що передбачені законодавством України (а.с. 142-156).

02.02.2016р. між Державним підприємством «Укрриба» (відповідач-1, поклажодавець) та ТОВ «Рибоводна Ферма ЮвеНТ» (відповідач-2, зберігач) укладено договір № 4/16 зберігання державного майна (далі Договір), відповідно до умов якого поклажодавець передає, а зберігач приймає на відповідальне зберігання згідно з Актом приймання-передачі нерухоме державне майно - гідротехнічні споруди рибницьких ставів, які обліковуються на балансі поклажодавця і передані йому на підставі спільного наказу Міністерства аграрної політики України та Фонду державного майна України «Про передачу гідротехнічних споруд» від 06.05.2003р. № 126/752 (а.с. 30-36).

Обєктом зберігання (п.1.2) є гідротехнічні споруди рибницьких ставів майно, що перебуває в державній власності, та яке розташоване за адресою: Херсонська область, Білозерський район, в межах Широкобалківської сільської ради (а.с. 96, 171-182).

Відповідно до умов договору (п.2.1.) зберігач зобовязався зберігати майно, яке передано йому поклажодавцем і повернути його останньому у такому стані, в якому воно було прийнято на зберігання, з урахуванням зміни його природних властивостей.

Також, сторонами передбачено (п.2.9), що зберігач має право у випадках, коли для збереження якісних властивостей майна необхідне його використання, звертатися до поклажодавця за дозволом стосовно використання майна, переданого на зберігання, в порядку дії ст. 944 ЦК України.

Пунктом 5.1 договору встановлено, що за відповідальне зберігання майна щомісячний розмір плати складає 10 грн., в т.ч. ПДВ. Плата за відповідальне зберігання майна перераховується на розрахунковий рахунок зберігача один раз на рік по закінченню календарного року до 15 січня наступного року на підставі Акту виконаних робіт (послуг), який зберігач направляє поклажодавцю до 31 грудня звітного року.

Пунктом 7.1 договору сторони узгодили, що договір набуває чинності з дня підписання Акту приймання-передачі згідно п.4.1. цього Договору і діє до укладання договору оренди.

02.02.2016 р. між Державним підприємством «Укрриба» та ТОВ «Рибоводна Ферма ЮвеНТ» було підписано Акт приймання-передачі гідротехнічних споруд, які передавалися на зберігання, Протокол про договірну ціну за відповідальне зберігання державного майна, зазначену у договорі №4/16 від 02.02.2016р.

04.02.2016р. між відповідачами укладено Додаткову угоду до договору зберігання державного майна №4/16 від 02.02.2016 р., якою (п.1) поклажодавець надав згоду зберігачеві на користування майном (відповідно до ст. 944 ЦК України), переданим останньому на зберігання в порядку цієї Додаткової угоди до Договору зберігання. Зберігач здійснює використання майна відповідно до «Правил технічної експлуатації гідротехнічних споруд рибоводних господарств», затверджених наказом Державного департаменту рибного господарства України від 13.01.2004р. №6 та «Виробничої програми», що розроблена зберігачем та погоджена із поклажодавцем і є невідємною частиною даної Додаткової угоди до Договору зберігання (а.с. 37-40).

Сторони домовилися про припинення зобовязання зберігача, встановленого п.2.5. Договору зберігання (щодо зобовязання зберігача передати поклажодавцеві плоди та доходи, які були ним одержані від майна з моменту їх виявлення).

За умовами додаткової угоди, (п.4) зберігачу надано право у разі необхідності за попереднім погодженням із поклажодавцем здійснювати за власний рахунок капітальний, поточний та інші види ремонтів майна, що ним використовується, без компенсації його вартості з боку поклажодавця.

Також, зберігач зобовязався щомісячно до 5 числа місяця наступного за звітним надавати поклажодавцю звіт про вилов риби, добування інших живих ресурсів за встановленою формою згідно наказу Держрибагенства України від 13.02.2012р. №84; до 20 січня календарного року, наступного за звітним - надавати копію звіту за формою №1А-риба(річна) «Виробництво продукції аквакультури».

Відповідно до п.8 додаткової угоди, зберігач зобовязався проводити плату за користування державним майном, зазначеним в Акті приймання-передачі, щомісячно на розрахунковий рахунок поклажодавця не пізніше 14 числа місяця, наступного за звітним, у розмірі 9618 грн. Ціна за користування державним майном визначається у Протоколі про договірну ціну, який є невідємною частиною даної Додаткової угоди та підписаний відповідачами 04.02.2016 р.

Пунктом 12 визначено, що дію цієї додаткової угоди може бути припинено відповідно до п.7.3. Договору зберігання (підстави припинення дії договору).

06.08.2017 р. між відповідачами укладено Додаткову угоду до договору зберігання державного майна №4/16 від 02.02.2016 р., якою, відповідно до п. 9.2. Договору зберігання, зберігач передав а поклажодавець прийняв зі зберігання державне нерухоме майно, а саме: електромережі (інв.№70027), канал підводящий (інв. №70010), насосна станція з трубопроводом (інв. №70030), шлюз регулятора (інв. №70005). Про приймання-передачу майна сторонами 06.08.2017 р. складений акт (а.с. 41-42).

25.06.2018 р. між Державним підприємством «Укрриба» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рибоводна Ферма-ЮВеНТ» укладено додаткову угоду до договору зберігання державного майна №4/16 від 02.02.2016 р., пунктом 1 якої припинено дію цього договору за згодою сторін (а.с. 112-113).

Заступник прокурора Херсонської області, вважаючи, що вказаний договір зберігання та додаткова угода до нього укладені з правом користування річчю є удаваним правочином, відповідно до ст. 235 ЦК України, оскільки укладені для приховування іншого правочину - договору оренди державного майна, який насправді вчинено сторонами, та вказуючи на те, що обєкти, які є предметом спірного договору, відносяться до захисних гідротехнічних споруд і не підлягають приватизації та передачі в оренду, звернувся до суду з цим позовом з метою захисту інтересів держави в особі Позивача-1 та Позивача-2 про визнання недійсним договору зберігання №4/16 від 02.02.2016 р. з додатковою угодою від 04.02.2016р.

Підставою недійсності правочину у відповідності до ст.215 ЦК України є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Так, ч. 1-3,5,6 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст. 235 ЦК України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховування іншого правочину, який вони насправді вчинили; якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховування іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Удаваний правочин як неправомірний може бути визнаний недійсним на підставі ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, оскільки зовнішнє волевиявлення сторін не збігається з їх внутрішньою волею.

Відповідно ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Статтею 944 ЦК України передбачено, що зберігач не має права без згоди поклажодавця користуватися річчю, переданою йому на зберігання, а також передавати її у користування іншій особі. Тобто, користування речами, які були взяті на зберігання, не передбачається. Воно можливе лише за згодою поклажодавця чи за необхідності забезпечити схоронність майна.

У відповідності до ст. 946 ЦК України плата за зберігання та строки її внесення встановлюються договором зберігання.

Частиною 2 ст. 949 ЦК України передбачений обовязок зберігача передати плоди та доходи, які були ним одержані від речі.

На підставі ч.1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 1 ст. 762 ЦК України встановлено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої визначається договором найму.

Наймачеві належить право власності на плоди, продукцію, доходи, одержані ним у результаті користування річчю, переданою у найм (ст.. 775 ЦК України).

Таким чином, правовий аналіз норм чинного законодавства свідчить про те, що як правило, договір зберігання укладається без права користування річчю, адже правовою метою такого договору є забезпечення зберігання речі та повернення її непошкодженою, оскільки така річ перебуває у володінні зберігача, але не у користуванні. Право користування річчю зберігач може отримати за попередньою згодою поклажодавця, і в такому разі виникають правовідносини найму.

Дійсна правова природа зберігання полягає у спрямуванні волі і волевиявлення сторін на зберігання речі, при цьому послугу надає зберігач, а оплачує поклажовавець (власник чи інший титулований володілець майна), а у договорі майнового найму послугу оплачує наймач, який користується майном. Якщо ж сторони оформлюють договором зберігання відносини оренди, слід застосовувати положення про удаваний правочин.

Проаналізувавши умови договору зберігання №4/16 від 02.02.2016 р. та додаткової угоди від 04.02.2016 р., суд визнає, що оспорюваний договір з додатковою угодою є удаваним правочином, оскільки за своєю суттю є договором оренди державного майна (гідротехнічних споруд та рибогосподарських технологічних водойм), за яким відповідач-2 використовує державне майно для потреб аквакультури (рибництва), оплачуючи це користування відповідачу-1.

Також, зі змісту приписів цивільного законодавства вбачається, що оскільки при вчиненні удаваного правочину, настання його мети приховати інший правочин бажають досягнути обидві сторони, то до відносин цих сторін застосовуються правила того правочину, якому відповідала внутрішня воля сторін і який вони насправді вчинили.

Так, згідно із ст. 283 ГК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 5 ст. 22 Господарського кодексу України, держава реалізує право державної власності у державному секторі економіки через систему організаційно-господарських повноважень відповідних органів управління щодо суб'єктів господарювання, що належать до цього сектора і здійснюють свою діяльність на основі права господарського відання або права оперативного управління.

Відповідно до Положення про Державне агентство рибного господарства України затвердженого Указом Президента України від 16 квітня 2011 року N 484/2011, Позивач-1 здійснює функції органу управління у сфері рибного господарства.

Згідно. п.п. а,б,в п.2 ст. 7 Закону України «Про управління обєктами державної власності» ФДМ України відповідно до законодавства щодо нерухомого та іншого окремого індивідуально визначеного державного майна: виступає відповідно до законодавства орендодавцем державного майна; розробляє методичні засади визначення орендної плати відповідно до ринкової вартості майна; здійснює контроль за використанням майна, переданого в оренду, виконанням договорів оренди державного майна.

Відповідно до п.п. 30 п.1 ст. 6 Закону України «Про управління обєктами державної власності», уповноважені органи управління відповідно до покладених на них завдань надають орендодавцям об'єктів державної власності згоду на оренду державного майна і пропозиції щодо умов договору оренди, які мають забезпечувати ефективне використання орендованого майна та здійснення на орендованих підприємствах технічної політики в контексті завдань галузі.

Оскільки предметом договору зберігання №4/16 від 02.02.2016 р. з додатковою угодою від 04.02.2016 р. є державне майно, яке перебуває на балансі Відповідача-1, про що вказано в п.1.1 договору, то правовідносини сторін регулюються Законом України «Про оренду державного та комунального майна».

За приписами ст. 287 ГК України та ст. 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» єдиним орендодавцем державного майна майна цільових майнових комплексів, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, що є державною власністю, є Фонд державного майна України, його регіональні відділення і представництва.

Пунктом 3 спільного наказу Міністерства аграрної політики України та Фонду державного майна від 06.05.2003р. №126/752 «Про передачу гідротехнічних споруд» зазначено, що: з дозволу ФДМ України (регіональних відділень) орендодавцем майна, переданого згідно з цим наказом, виступає ДП «Укрриба» Відповідач-1.

Матеріалами справи підтверджено, що за оспорюваним договором зберігання №4/16 від 02.02.2016 р. з додатковою угодою від 04.02.2016 р. державне майно було передано в користування без відома органів управління державним майном та без погодження з ФДМ України, його регіональних відділень і представництв.

Отже, оспорюваний договір зберігання №4/16 від 02.02.2016 р. з додатковою угодою від 04.02.2016 р. укладений з порушенням ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, оскільки не відповідає чинному законодавству - ст.287 ГК України, ст. 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», ст. 6 Закону України «Про управління обєктами державної власності» та зовнішнє волевиявлення сторін цього правочину не збігається з їх внутрішньою волею.

Про спрямування волевиявлення сторін на оформлення оспорюваним договором з додатковою угодою саме орендних правовідносин вказують терміни укладення додаткової угоди на право користування державним майном, протягом 2-х днів після підписання договору зберігання, умова про припинення обовязку зберігача передавати поклажодавцеві плоди та доходи, одержані від майна (п.2.5. Договору), докази фактичного використання майна Відповідачем-2 для потреб аквакультури, відсутність документального підтвердження оплати Відповідачем-1 послуг зберігання (а.с. 57-72).

Зазначене спростовує посилання Відповідача-1 у відзиві на положення ст. 217 ЦК України та відповідність чинному законодавству договору зберігання державного майна №4/16 від 02.02.2016 р. на момент укладення, оскільки обставини справи свідчать про наявність волі сторін саме на отримання Відповідачем-2 за плату права користування державним майном, а Відповідачем-1 права на одержання цієї плати за оспорюваним договором з додатковою угодою.

Також, суд зазначає про помилковість тверджень прокурора, що передані за оспорюваним договором зберігання з додатковою угодою обєкти відносяться до гідротехнічних захисних споруд, заборона на передачу яких в оренду встановлена ст. 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного майна». Паспортом і правилами експлуатації визначено що ці обєкти є рибогосподарськими технологічними водоймами з гідротехнічними спорудами, виключення щодо заборони передачі в оренду яких також міститься в ст. 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Внаслідок укладення Відповідачами оспорюваного договору зберігання №4/16 від 02.02.2016 р. з додатковою угодою від 04.02.2016 р. порушено майнові інтереси держави в особі уповноважених органів - Позивачів. Так, відповідно до п. 8 додаткової угоди від 04.02.2016 р. до договору зберігання №4/16, всупереч п. 3 спільного наказу Міністерства аграрної політики України та Фонду державного майна від 06.05.2003р. №126/752 «Про передачу гідротехнічних споруд», за яким орендна плата спрямовується до Державного бюджету України у розмірі, визначеному чинним законодавством, - оплата за користування державним майном проводиться на розрахунковий рахунок Відповідача-1 та визначена протоколом про договірну ціну. Відповідачами доказів виконання оспорюваного договору щодо оплати користування державним майном у розмірі і порядку, визначеному законом, суду не надано.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України).

Згідно зі статтею 16 ЦК України, визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів осіб, а загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 цього Кодексу.

У відповідності до статті 216 Цивільного кодексу України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. До удаваних правочинів наслідки недійсності, передбачені статті 216 Цивільного кодексу України, можуть застосовуватися, коли правочин, який сторони насправді вчинили, суд визнає недійсним як оспорюваний.

Таким чином, враховуючи наведені правові норми та встановлені обставини справи, наявні підстави для задоволення позовних вимог про визнання недійсним договору зберігання державного майна від 02.02.2016 року № 4/16 з додатковою угодою від 04.02.2016 року, який укладений між Державним підприємством «Укрриба» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рибоводна Ферма-ЮВеНТ».

Прокурором при зверненні із цим позовом платіжним дорученням № 780 від 04.06.2018 р. сплачено 3524 грн. судового збору (а.с. 13).

Ухвалою суду від 12.07.2018 р. закрито провадження у справі в частині позовних вимог про зобов'язання ТОВ «Рибоводна Ферма-ЮВеНТ» повернути ДП «Укрриба» все отримане за договором майно, яке розташоване на території Широкобалківської сільської ради Білозерського району Херсонської області загальною вартістю 1641889,00 грн., а саме: ставок нагульний (44 га) вартістю 451677 грн. (інв. № 70007); ставок нагульний (45 га) вартістю 626229 грн. (інв.. 70009); ставок нагульний (90,2 га) вартістю 563983 грн. (інв. № 70008).

Отже, на підставі ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», внаслідок закриття провадження у справі в частині позовних вимог про повернення майна, питання про повернення судового збору буде вирішено за клопотанням особи, яка його сплатила.

Таким чином, відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір, сплачений за позовною вимогою про визнання недійсним договору зберігання державного майна від 02.02.2016 року № 4/16 з додатковою угодою від 04.02.2016 року, в рівних частинах покладається на відповідачів.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 237, 238, 240, п.п. 17.5 п. 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

1. Позовні вимоги Заступника прокурора Херсонської області в інтересах держави в особі: Державного агентства рибного господарства України, Регіонального відділення Фонду державного майна України в Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним договір зберігання державного майна від 02.02.2016 року № 4/16 з Додатковою угодою від 04.02.2016 року, укладений між Державним підприємством «Укрриба» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рибоводна Ферма-ЮВеНТ».

3. Стягнути з Державного підприємства «Укрриба» (04050, м. Київ, вул. Тургенєвська, 82-А, ідентифікаційний код: 25592421) на користь Прокуратури Херсонської області (73000 м. Херсон, вул. Михайлівська, буд. 33; ідентифікаційний номер 04851120) судовий збір у розмірі 881,00 грн.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Рибоводна ферма ЮВеНТ» (73039, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код: 38697935) на користь Прокуратури Херсонської області (73000 м. Херсон, вул. Михайлівська, буд. 33; ідентифікаційний номер 04851120) судовий збір у розмірі 881,00 грн.

5. Після набрання судовим рішення законної сили видати наказ по справі.

6. Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Херсонської області (підпункт 17.5 пункту 1 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 17.10.2018 року

Суддя Т.А. Остапенко