ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04.10.2018 м. Ужгород Справа № 907/129/18

Господарський суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Ушак І.Г.

при секретарі судового засідання Лазар С.Л.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом керівника Ужгородської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі - Ужгородської міської ради, м. Ужгород (позивач-1),

- Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради, м. Ужгород (позивач-2),

- Ужгородської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області, м. Ужгород (позивач-3)

до товариства з обмеженою відповідальністю Кадуцей-7, м. Ужгород

про стягнення 265096,55 грн. боргу та припинення договору оренди земельної ділянки, укладеного 30.05.2012, шляхом розірвання

представники:

прокуратури - ОСОБА_1, прокурор відділу прокуратури Закарратської області

позивачів-1, 2 - ОСОБА_2,представник за довіреністю

позивача-3 - не з'явився

відповідача - не з'явився

Прокурор звернувся до суду з даним позовом у зв'язку з невиконанням відповідачем у повному обсязі договірних зобовязань по сплаті орендних платежів на протязі з червня 2012р. по грудень 2017р., внаслідок чого виникла його заборгованість перед позивачем за вказаний період на суму 265093,55 грн. Представники позивача та прокуратури наполягають на задоволенні позовних вимог про стягнення наведеної заборгованості та на розірванні договору через систематичну несплату відповідачем орендної плати.

Відповідач, був повідомлений про дату, час та місце засідання суду, участі у ньому уповноваженого представника не забезпечив, відзиву на позов не надав. Кореспонденція суду у даній справі (ухвали суду від 10.07.18, 09.08.18 , 10.09.18) надіслана відповідачу за адресою вказаною в позовній заяві 88000, м. Ужгород, вул. Щедріна, 146, - яка за відкритими даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є його офіційним місцезнаходженням повернута на адресу суду без вручення адресату із зазначеннням причини невручення - закінчення строку зберігання.

Відповідно до правової позиції наведеної у постанові Пленуму Вищого господарського суду від 26.12.11 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (п. 3.9.1), якщо ухвала у справі надіслана за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною та зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, і не повернута підприємством зв'язку або повернута з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Отже, оскільки вважається, що відповідач належно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, однак не скористався своїм правом прийняти участь у засіданні суду, подати відзив на позов, суд вправі згідно ст. 178 ГПК України вирішити спір за наявними матеріалами.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників прокуратури та позивача1,2, встановив наступне.

Сторони у справі позивач-2 та відповідач - перебувають у договірних відносинах відповідно до укладеного договору оренди землі № 1503 від 15.01.08 в редакції 30.05.2012р., відповідно до умов якого ТОВ "Кадуцей-7" надано в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 0,90 га в м. Ужгороді по вул. Оноківській, б/н для розміщення виробничосервісноторгового комплексу строком до 24.05.22

Умовами договору передбачено його істотні умови, зокрема, орендну плату із зазначенням її розміру 52704,00 грн. на рік, строків оплати щомісячно протягом 30 календарних днів за останнім календарним днем податкового місяця в розмірі 4392,00 грн., порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; відповідальність сторін тощо.

За змістом п. 13 договору розмір орендної плати переглядається щороку у разі зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни нормативно-грошової оцінки землі; розмірів земельного податку, зміни ставок орендної плати, підвищення цін та тарифу, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; погіршення стану орендованої земельної ділянки з вини орендаря, інших випадках передбачених законом.

Сторони передбачили умовами договору (п. 27) право орендаря, зокрема, в односторонньому порядку вносити зміни до договору при зміні розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки, ставок земельного податку та ставок орендної плати відповідно до змін чинного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, розмір щомісячної орендної плати за даним договором змінювався та становив у період з червня 2015р. по червень 2016р. - 27471,89 грн. відповідно до змін внесених до договору оренди рішенням господарського суду Закарпатської області від 13.05.2015р. у справі № 907/215/15; у період з липня 2016р. по лютий 2017р. 39367,22 грн. відповідно до додаткової угоди від 17.03.16 про внесення змін до договору оренди та у період з березня 2017р. по грудень 2017р. 41729,30 грн. відповідно до додаткової угоди від 28.02.17 про внесення змін до договору оренди.

Про зміни до договору оренди позивач-2 повідомляв відповідача шляхом надсилання додаткових угод, копії яких долучені до матеріалів справи. Про обізнаність відповідача зі змінами орендної плати свідчать також здійснювані ним платежі у спірний період.

Аналізуючи матеріали справи та перевіривши розрахунок позовних вимог в частині стягнення заборгованості по орендній платі, судом виявлено, що розмір орендної плати зазначений у розрахунку не відповідає встановленому договором за січень-травень 2015р., березень-червень 2016р., січень-лютий 2017р., в результаті чого та з урахуванням часткової оплати орендної плати відповідачем, заборгованість останнього за спірний період становить суму 50518,07 грн., яка підлягає стягненню з відповідача до місцевого бюджету міста Ужгорода як така, що доведена матеріалами справи. В іншій частині позовні вимоги щодо стягнення орендної плати не відповідають фактичним обставинам справи, не доведені належними доказами, відтак - у їх задоволенні належить відмовити.

При цьому, суд приймає до уваги умови договору, згідно яких орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати, та керується приписами ст. 629 ЦК України, якими визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК України).

Щодо позовних вимог в частині розірвання договору оренди з підстав систематичної несплати відповідачем орендної плати, то суд виходить з наступного.

Приписами ст. 2 Закону України «Про оренду землі» (далі - Закон) встановлено, що відносини, повязані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Ст. 31 Закону передбачено підстави припинення договору оренди землі, зокрема, на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Приписами ст. 141 Земельного кодексу України встановлено, що, зокрема, систематична несплата земельного податку або орендної плати є підставою припинення права користування земельною ділянкою.

Верховний Суд України у постанові від 28.09.2016 року у справі № 6-977цс16 зазначив, що аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання як договору оренди, тоді як разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року у справі № 6-146цс12.

З наданого суду розрахунку заборгованості не встановлено випадків систематичної несплати орендної плати, у ході судового розгляду справи встановлено, що відповідач щомісячно сплачував орендну плату, заборгованість його виникла внаслідок сплати орендної плати в окремі місяці не у повному розмірі, що є підставою для стягнення заборгованості в судовому порядку, однак не є підставою за змістом наведених вище норм для розірвання договору оренди.

За таких обставин у задоволенні позовних вимог про розірвання договору оренди належить відмовити у зв'язку з недоведеністю наявності підстав, якими обґрунтовані позовні вимоги в цій частині.

За змістом ст. 129 ГПК України судовий збір сплачений при поданні позову належить відшкодувати прокуратурі Закарпатської області за рахунок відповідача пропорційно до розміру задоволених вимог майнового характеру - на суму 757,68 грн.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 86, 210, 220, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Кадуцей-7" (88000 м. Ужгород, вул. Щедріна, 146, і.к. № 34888187) до місцевого бюджету міста Ужгорода (р/р 002 ГУДКСУ у Закарпатській області МФО 812016 отримувач: УК у м. Ужгород, код платежу 18010600) заборгованість з орендної плати на суму 50518,07 грн. (п'ятдесят тисяч п'ятсот вісімнадцять грн. 07 коп.)

2. В іншій частині заявлених вимог - відмовити.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Кадуцей-7" (88000 м. Ужгород, вул. Щедріна, 146, і.к. № 34888187) на користь прокуратури Закарпатської області (88000, м. Ужгород вул. Коцюбинського, 2а, код: 02909967) у відшкодування сплаченого судового збору суму 757,68 грн. (сімсот п'ятдесят сім грн. 68 коп.) .

Відповідно до приписів ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України. Повний текст рішення складено 16.10.2018

Суддя Ушак І.Г.