ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"16" жовтня 2018 р.м. Одеса Справа № 5017/2972/2012

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Курко Д.В.

За участю представників сторін:

Від прокурора: Гончаренко А.О /посвідчення/;

Від позивачів:

- Міністерства оборони України: Дідух С.П. за довіреністю №220/411/Д від 26.06.2018р.;

- Білгород -Дністровської квартирно -експлуатаційної частини району: Оксенчук С.С. за довіреністю №15 від 19.02.2018р.;

Від відповідачів:

- Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області: не з'явився;

- селянського фермерського господарства „Колос": не з'явився;

Від третьої особи: не з'явився;

Від органу ДВС: Янковська І.В. за довіреністю №б/н від 25.09.2018р.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Мельниченко А.В. (вх. №2-3842/18 від 30.07.2018р.) про встановлення способу та порядку виконання рішення суду по справі за позовом заступника Білгород -Дністровського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, в особі Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району до Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області, селянського фермерського господарства „Колос", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Кабінету Міністрів України про визнання недійсними договорів оренди землі та витребування земельних ділянок, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Одеської області від 26.05.2017р., залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 04.10.2017р. та постановою Верховного Суду від 22.03.2018р. по даній справі, позов прокурора був задоволений у повному обсязі, визнано недійсними укладені між відповідачами: договір оренди землі № б/н від 28.12.2007 року - об'єкт оренди - земельна ділянка площею 2100,0 га; договір оренди землі № б/н від 06.04.2009 року - об'єкт оренди - земельна ділянка площею 144,0 га; договір оренди землі № б/н від 06.04.2009 року - об'єкт оренди - земельна ділянка площею 105,25 га; договір оренди землі № б/н від 06.04.2009 року - об'єкт оренди - земельна ділянка площею 312,5 га; договір короткострокової оренди землі № 59 від 09.11.2011 року - об'єкт оренди - земельна ділянка площею 180,0 га; витребувано від СФГ „Колос" земельні ділянки, які були передані на підставі вище вказаних договорів, розподілено судові витрати.

17.10.2017р. господарським судом у порядку ст. 116 ГПК України було видано відповідні накази.

30.07.2018р. до господарського суду Одеської області від відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області надійшла заява про встановлення способу та порядку виконання рішення господарського суду Одеської області від 26.05.2017р. по даній справі.

В обґрунтування поданої заяви органом державної виконавчої служби з посиланням на судові рішення по даній справі, відповідно до яких суди дійшли висновку про відсутність доказів на підтвердження вжиття виконавцем заходів щодо витребування земельної ділянки, було зауважено, що чинними нормативно-правовими актами не передбачено такого способу та порядку виконання судового рішення як витребування майна, у зв'язку з чим, рішення у даній частині не може бути виконане державним виконавцем. При цьому, державним виконавцем було наголошено що для поновлення прав позивачів, з урахування змісту судового наказу, вжиття заходів щодо витребування майна як окремої виконавчої дії не потребується, у зв'язку з чим, орган державної виконавчої служби просить суд встановити спосіб та порядок виконання рішення господарського суду Одеської області від 26.05.2017р. шляхом зобов'язання СФГ „Колос" повернути Міністерству оборони України зі складанням акту приймання-передачі земельні ділянки загальною площею 2841,754 га, передані на підставі договору оренди землі № б/н від 28.12.2007 року - об'єкт оренди - земельна ділянка площею 2100,0 га; договору оренди землі № б/н від 06.04.2009 року - об'єкт оренди - земельна ділянка площею 144,0 га; договору оренди землі № б/н від 06.04.2009 року - об'єкт оренди - земельна ділянка площею 105,25 га; договору оренди землі № б/н від 06.04.2009 року - об'єкт оренди - земельна ділянка площею 312,5 га; договору короткострокової оренди землі № 59 від 09.11.2011 року - об'єкт оренди - земельна ділянка площею 180,0 га.

Листом від 02.08.2018р. судом було повідомлено орган державної виконавчої служби, що з огляду на надходження від державного підприємства „Чорноморський" апеляційної скарги на рішення суду від 26.05.2017р. та подальше скерування матеріалів справи до Одеського апеляційного господарського суду, заява про встановлення способу та порядку виконання рішення буде розглянута після повернення матеріалів справи №5017/2972/2012 до господарського суду Одеської області.

Ухвалою від 04.10.2018р. судом, у зв'язку із поверненням до господарського суду Одеської області матеріалів справи №5017/2972/2012, було прийнято заяву державного виконавця до розгляду в засідання суду із викликом сторін на 16.10.2018р. о 16:00 год.

Прокурором, позивачами та органом державної виконавчої служби було підтримано заяву відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про встановлення способу та порядку виконання рішення господарського суду Одеської області від 26.05.2017р. по даній справі.

У судове засідання, призначене судом для розгляду заяви органу державної виконавчої служби СФГ „Колос", Тарутинська районна державна адміністрація Одеської області, Кабінет Міністрів України не з'явились, про причини неявки суд не повідомляли, письмових пояснень з приводу поданої органом державної виконавчої служби від названих учасників судового процесу до господарського суду не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ГПК України заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

З огляду на приписи ч. 2 ст. 331 ГПК України, господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для розгляду заяви за відсутності представників відповідачів та третьої особи.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, суд дійшов наступних висновків.

Так, ч. 2 ст. 19, ст. 129-1 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 18 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. Не допускається касаційне оскарження судового рішення суду першої інстанції без його перегляду в апеляційному порядку.

Приписами ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року N 1404-VIII (з наступними змінами та доповненнями, далі - Закон України "Про виконавче провадження") встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

З матеріалів справи вбачається, що 18.10.2017р. державним виконавцем Тарутинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №54938990 з примусового виконання наказу від 17.10.2017р. по справі №5017/2972/2012 про витребування земельних ділянок та зобов'язання СФГ „Колос" їх повернути Міністерству оборони України.

15.11.2017р. державним виконавцем за участю, зокрема, Міністерства оборони України, Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району та СФГ „Колос", було складено акт приймання-передачі земельної ділянки, відповідно до якого Міністерству оборони України було повернуто земельну ділянку, площею 2841,754 га, що розташована за адресою: Одеська область, Тарутинський район, с. Весела Долина, військове містечко №11. Як вбачається з даного акту, на земельній ділянці знаходяться посіви озимих культур (ймовірно ріпак, озимі пшениця та ячмінь).

24.11.2017р. державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №54938990 з примусового виконання наказу від 17.10.2017р. по справі №5017/2972/2012 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України „Про виконавче провадження".

Ухвалою від 06.06.2018р. господарським судом у порядку ст. ст. 339-343 ГПК України було визнати неправомірною та скасовано постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Мельниченко А.В. від 24.11.2017р. про закінчення виконавчого провадження ВП №54938990 з примусового виконання наказу від 17.10.2017р. по справі №5017/2972/2012 про витребування земельних ділянок та зобов'язання СФГ „Колос" їх повернути Міністерству оборони України із складанням акту приймання-передачі.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 17.07.2018р. було частково задоволено апеляційні скарги заступника військового прокурора Південного регіону України, Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району на ухвалу господарського суду Одеської області від 06.06.2018р. по даній справі; ухвалу господарського суду Одеської області від 06.06.2018р. змінено, виклавши мотивувальну частину ухвали в редакції постанови суду апеляційної інстанції, в іншій частині ухвалу залишено без змін.

13.06.2018р. державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Мельниченко А.В. було винесено постанову про відновлення виконавчого провадження ВП №54938990 з примусового виконання наказу господарського суду Одеської області від 17.10.2017р. по справі №5017/2972/2012.

Звертаючись до господарського суду із заявою про встановлення чи зміну подальшого способу або порядку виконання рішення суду, органом державної виконавчої служби було наголошено про відсутність у положеннях чинного законодавства порядку виконання судових рішень про витребування майна, що унеможливлює виконання судового рішення, постановленого по даній справі.

Відповідно до ч. 1, 3, 7 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Згідно з ч. 3 ст. 33 Закону України „Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року N 1404-VIII (з наступними змінами та доповненнями) за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Господарський суд зауважує, що необхідною та обов'язковою умовою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є факт існування обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим.

Згідно з п. 7.1.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17 жовтня 2012 року N 9 під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття господарським судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Наприклад, зміна способу виконання рішення можлива шляхом видозмінення зазначеної у рішенні форми (грошової чи майнової) виконання, тобто за відсутності у боржника присудженого позивачеві майна в натурі або грошових коштів, достатніх для покриття заборгованості. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Господарський суд вважає за необхідне зауважити, що відповідно до закріпленого у ст. 387 Цивільного кодексу України загального правила власник майна має право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Відповідно до ст. 27 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2014р. № 1952-IV державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об'єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі, зокрема, рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

При цьому, положеннями п. 67 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України

від 23 серпня 2016 р. № 553) передбачено, що для державної реєстрації права власності у разі витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння на підставі рішення суду подаються необхідні для відповідної реєстрації документи, передбачені статтею 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та цим Порядком, що підтверджують право власності на нерухоме майно належного власника.

Вищенаведені приписи чинного законодавства дозволяють господарському суду дійти висновку, що судові рішення про витребування майна є однією із форм відновлення порушених прав позивачів та характеризуються особливим порядком їх виконання.

Разом з тим, приписами ст.10 Закону України „Про виконавче провадження" врегульовано, що заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

З огляду на вищевикладене, господарський суд доходить висновку, що судове рішення про витребування майна не підлягає виконанню у порядку, встановленому Законом України „Про виконавче провадження". Наведене дозволяє суду діти висновку про неможливість виконання органом державної виконавчої служби рішення господарського суду по даній справі шляхом витребування у відповідача майна.

Господарський суд зауважує, що прокурором при зверненні до суду із позовними вимогами до відповідачів, було самостійно обрано спосіб захисту порушеного права та, відповідно, сформовано зміст позовних вимог, спосіб формулювання яких, в даному випадку, має наслідком неможливість виконання судового рішення у частині витребування майна у відповідача у порядку, встановленому Законом України „Про виконавче провадження". Суд наголошує, що виконання судового рішення по даній справі в частині зобов'язання відповідача повернути Міністерству оборони України зі складанням акту приймання-передачі земельних ділянок фактично матиме наслідком відновлення порушених прав позивачів, у зв'язку з чим, витребування майна не є обов'язковим.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Положеннями ст. 86 ГПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи викладене вище, господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Мельниченко А.В., що має наслідком встановлення способу та порядку виконання рішення господарського суду Одеської області від 26.05.2017р. по даній справі шляхом зобов'язання СФГ „Колос" повернути Міністерству оборони України зі складанням акту приймання-передачі земельні ділянки загальною площею 2841,754 га, передані на підставі договору оренди землі № б/н від 28.12.2007 року - об'єкт оренди - земельна ділянка площею 2100,0 га; договору оренди землі № б/н від 06.04.2009 року - об'єкт оренди - земельна ділянка площею 144,0 га; договору оренди землі № б/н від 06.04.2009 року - об'єкт оренди - земельна ділянка площею 105,25 га; договору оренди землі № б/н від 06.04.2009 року - об'єкт оренди - земельна ділянка площею 312,5 га; договору короткострокової оренди землі № 59 від 09.11.2011 року - об'єкт оренди - земельна ділянка площею 180,0 га.

Керуючись ст. ст. 74, 86, 234, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Мельниченко А.В. про встановлення способу та порядку виконання рішення суду - задовольнити.

2. Встановити спосіб та порядок виконання рішення господарського суду Одеської області від 26.05.2017р. по справі №5017/2972/2012 шляхом зобов'язання селянського фермерського господарства „Колос" /67760, Одеська область, Білгород-Дністровський район, сільрада Маразліївська, комплекс будівель та споруд №1; 67725, Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Салгани, вул. Шабська, буд. 47-А, / повернути Міністерству оборони України /м. Київ, Повітрофлотський проспект, 6, / зі складанням акту приймання-передачі земельні ділянки загальною площею 2841,754 га, передані на підставі договору оренди землі № б/н від 28.12.2007 року - об'єкт оренди - земельна ділянка площею 2100,0 га; договору оренди землі № б/н від 06.04.2009 року - об'єкт оренди - земельна ділянка площею 144,0 га; договору оренди землі № б/н від 06.04.2009 року - об'єкт оренди - земельна ділянка площею 105,25 га; договору оренди землі № б/н від 06.04.2009 року - об'єкт оренди - земельна ділянка площею 312,5 га; договору короткострокової оренди землі № 59 від 09.11.2011 року - об'єкт оренди - земельна ділянка площею 180,0 га.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 18.10.2018р.

Суддя С.П. Желєзна