СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА
про залишення апеляційної скарги без руху

"19" жовтня 2018 р. Справа № 905/630/18

Суддя Терещенко О.І.
розглянувши апеляційну скаргу Військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), м.Бахмут (вх. № 335Д/1-18)

на рішення господарського суду Донецької області від 24.05.2018 року у справі №905/630/18, ухвалене в приміщенні господарського суду Донецької області (суддя Матюхін В.І.), повний текст якого складено 29.05.2018 року.

за позовом Хмельницького міського центру зайнятості- робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття , м. Хмельницький

до відповідача Військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), м Бахмут

про стягнення 634 грн.10 коп.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Донецької області від 24.05. 2018 року у справі №905/630/18 позов задоволено; стягнуто з Військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) на користь Хмельницького міського центру зайнятості - робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, м. Хмельницький 634,10грн. на відшкодування переплаченої допомоги по безробіттю, 1 762,00грн. на відшкодування витрат по оплаті судового збору.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 27.08.2018 року апеляційну скаргу Військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) м.Бахмут залишено без руху; апелянта зобов`язано усунути впродовж 10 днів з моменту отримання цієї ухвали встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 27.09.2018 року апеляційну скаргу Військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) повернуто заявникові.

Військова частина польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), вдруге, з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодилась та звернулась до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 29.05.2018 року у справі №905/630/18 повністю та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Приписами частини 5 та 7 статті 31 ГПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому цією статтею, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Відповідно до Указів Президента України від 29.12.2017 року №454/2017 "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" та від 28.09.2018 року № 295/2018 "Про переведення суддів", ч. 6 ст. 147 Закону України Про судоустрій і статус суддів та статті 31 ГПК України, справа була передана до Східного апеляційного господарського суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.10.2018 року, суддею доповідачем у даній справі визначено суддю Терещенко О.І. та сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Терещенко О.І., суддя Дучал Н.М., суддя Слободін М.М.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, суддя - доповідач дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.
Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 258 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Згідно з частиною 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

15.12.2017 року згідно з Законом України у редакції від 03.10.2017р. №2147-VIII Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів набув чинності Закон України "Про судовий збір" у новій редакції.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції після 15.12.2017р.) за подання до господарського суду апеляційних скарг на рішення суду ставка судового збору складає 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви та скарги.

У відповідності до підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 зазначеного Закону, за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір, що складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 1 статті 4 вищевказаного Закону встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до статті 7 Закону України Про Державний бюджет № 2246-VIII від 07.12.2016р., станом на 01.01.2018р. прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 1762,00 гривень.

Отже, при поданні позовної заяви заявником у відповідності до вимог Закону України Про судовий збір (у редакції, що діяла станом на дату звернення позивача до суду з позовом) повинно було бути було сплачено 1762,00 грн., а тому розмір судового збору, що підлягає сплаті за подання апеляційної скарги на рішення суду у даній справі становить 2643,00 грн. (1762,00 грн. * 150%=2643,00 грн.).

Разом з тим, апелянтом не надано доказів про сплату судового збору в порядку та розмірі, встановленому Законом України Про судовий збір (в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017р.).

Натомість, заявником апеляційної скарги заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Вказане клопотання мотивоване тим, що на даний час кошти на сплату судових витрат апелянту не виділені, а спрямовані Міністерством оборони України на проведення операції об`єднаних сил на території Донецької та Луганської областей.

Зазначене вище, на думку апелянта, є підставою, у розумінні статті 8 Закону України Про судовий збір, для відстрочення сплати судового збору.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Отже, підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 цього Закону, є врахування ним майнового стану сторін та лише за наявності умов визначених у частині 1 статті 8 Закону України Про судовий збір.

Проте, апелянтом не доведено наявності передбачених чинним законодавством України умов, необхідних для вирішення судом питання про відстрочення сплати судового збору.

Разом з тим, оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для відстрочення від такої сплати, враховуючи, що апелянтом не додано належних доказів, які б підтверджували можливість сплати судового збору протягом визначеного законом строку розгляду апеляційної скарги до прийняття постанови у справі.

Аналогічної правової позиції дійшов Верховний Суд в ухвалах від від 15.03.2018 року у справі №902/636/13, від 26.03.2018 року у справі №922/2732/17, від 15.02.2018 року у справі №921/16/14-г/15 та від 23.02.2018 року у справі №913/3359/13.

Враховуючи, що апелянтом не наведено жодного обґрунтування підстав відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Донецької області від 24.05.2018 року у справі №905/630/18, клопотання останнього про відстрочення сплати судового збору є необґрунтованим та не підлягає до задоволення.

Разом з тим, відповідно до пункту 3 частини 3 статті 258 Господарського процесуального кодексу України, до апеляційної скарги додаються докази надсилання копії скарги іншій стороні.

Статтею 259 Господарського процесуального кодексу України визначено, що особа, яка подає апеляційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

Проте, в додатках до апеляційної скарги відсутні докази надсилання копії апеляційної скарги позивачу Хмельницькому міському центру зайнятості- робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, що не відповідає вимогам статі 258 Господарського процесуального кодексу України.

Окрім того, згідно статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Тобто, перебіг строку на оскарження в апеляційному порядку судового рішення визначено в законодавчому порядку.

Згідно частини 1 статті 119 ГПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що апелянт зазначає, що оскаржуване рішення було отримано апелянтом лише 30.07.2018 року на військовому полігоні.

Втім, в прохальній частині апеляційної скарги апелянтом не порушується питання про поновлення пропущеного процесуального строку на оскарження рішення місцевого господарського суду.

Законодавець не передбачає обов`язок суду автоматично відновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання та в кожному випадку суд має визначити, з якої поважної причини такий строк був порушений скаржником, та чи підлягає відновленню; з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та докази, що підтверджують доводи заявника та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Відповідно до статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до статті 14 Закону України Про судоустрій і статус суддів учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Водночас статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

На розширення цього положення Основного Закону в статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі "Устименко проти України". Зокрема, Високий Суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі "Рябих проти Росії" (Ryabykh v. Russia), заява N 52854/99, п. п. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення). Зі змісту пункту 52 рішення випливає, що якщо національний суд просто обмежився вказівкою на наявність у відповідача "поважних причин" для поновлення пропущеного строку оскарження, то, відтак, він (суд) не вказав чітких причин такого рішення. За цих підстав Високий Суд одноголосно постановив, що було порушення пункту 1 статті 6 Конвенції та дійшов висновку, що національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин та скасувавши в подальшому постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції (п. 53 рішення). Частиною 2 статті 260 Господарського процесуального кодексу встановлено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, та відповідно апеляційна скарга підлягає залишенню без руху.

Статтею 174 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до частини 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо заявник не усунув недоліки у строк, встановлений судом, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається заявнику (ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи викладене, а саме відсутність доказів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку та розмірі, доказів надіслання копії апеляційної скарги іншій стороні у справі та клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги, відкриття апеляційного провадження у справі є неможливим.

Вказані обставини є підставою для залишення апеляційної скарги уповноваженої особи Військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) на рішення господарського суду Донецької області від 24.05.2018 року у справі №905/630/18 без руху, з наданням строку апелянту для усунення вказаних недоліків.

Керуючись статтями 174, 234, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, суддя-доповідач

УХВАЛИЛА:
1. Апеляційну скаргу Військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) на рішення господарського суду Донецької області від 24.05.2018 року у справі №905/630/18 залишити без руху.

2. Військовій частині польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

3. Роз`яснити Військовій частині польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), що при невиконанні вимог даної ухвали апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя - доповідач О.І. Терещенко