ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"17" жовтня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/1191/18

Господарський суд Одеської області у складі судді Демешина О. А., при секретарі судового засідання Заболотній Я. О., розглянувши матеріали справи № 916/1191/18

за позовом Публічного акціонерного товариства Одеська ТЕЦ (65003, м.Одеса, вул..Церковна, 29, код 05471158)

до відповідача ОСОБА_1 підприємства „Теплопостачання міста ОСОБА_2 (65029, м. Одеса, вул. Балківська, буд. 1-Б, код - 34674102)

про стягнення 363167851,24 грн.

з підстав неналежного виконання умов договору

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2 довіреність

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ: 14.06.2018р. до господарського суду Одеської області звернулось Публічне акціонерне товариство «Одеська ТЕЦ» із позовною заявою вх. № 1281/18 від 14.06.2018 року, в якій з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просить суд стягнути з ОСОБА_1 підприємства «Теплопостачання міста ОСОБА_2» заборгованість за договором поставки теплової енергії у вигляді гарячої води на потреби опалення та гарячого водопостачання, надання послуг на підживлення і ХВО №05-11-09/158/ТГО-577/09 від 05.11.2009р. у загальному розмірі 363 167 851, 24 грн., з яких заборгованість з виробництва теплової енергії з урахуванням штрафних санкцій складає 353 626 365, 22 грн. (308 190 523, 65грн. (основний борг за період з листопада 2017 по квітень 2018 року); 3 894 915, 27 грн. (збитки від інфляції ); 1 804 206, 91 грн. (збитки від 3% річних); 39 736 719, 39 грн. (пеня)) та заборгованість з постачання теплової енергії з урахуванням штрафних санкцій складає 9 541 486, 02 грн. (8 159 331, 51 грн. (основний борг за період з листопада 2017 по квітень 2018 року);170 930 грн. 58 коп. (збитки від інфляції);64 976 грн. 46 коп. (збитки від 3% річних); 1 146 247 грн. 47 коп. (пеня).

Ухвалою господарського суду Одеської області від 15.06.2018р. позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Одеська ТЕЦ» прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №916/1191/18.

Відповідач ОСОБА_3 підприємства «Теплопостачання міста ОСОБА_2» надав Відзив на позовну заяву (вх. 13811/18 від 10.07.2018 р.), в якій не погоджується із позовними вимогами про стягнення пені, 3% річних та інфляційних нарахувань, як нарахованих без законних підстав. В попередньому судовому засіданні Відповідачем визнано суму основного боргу по договору, але з урахуванням порядку оплати вартості теплової енергії відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 18 червня 2014 року № 217, вважає що основний борг змінюється щоденно.

Позивачем було надано Відповідь на відзив (вх. 14666/18 від 20.07.2018 року), в якій Позивач не погоджується з Відзивом на позов Відповідача, вважає нарахування штрафних санкцій, 3% річних та інфляції правомірним, зробленим із врахуванням оплат, здійснених Відповідачем. Розбіжності в нарахуванні інфляції, 3% річних та пені виникли внаслідок зарахування з боку Відповідача оплат в різні періоди, ніж це робив Позивач. На підтвердження суми основного боргу надав акт звіряння взаєморозрахунків, складений станом на дату подачі позову. Уточнені позовні вимоги повністю підтримує, просить позов задовольнити в повному обємі.

Відповідач надав заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в яких не погоджується із доводами Позивача, вважає, що штрафні санкції не підлягають задоволенню, сума основного боргу станом на момент подання Заперечення складає значно меншу суму ніж та, що заявлена в позові.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.08.2018 року у справі № 916/1191/18 продовжено підготовче провадження до 15.09.2018 року.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.08.2018 року у справі № 916/1191/18 оголошено перерву в підготовчому засіданні до 17.09.2018 року.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.09.2018 р. у справі № 916/1191/18 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні суду на 17.09.2018 на 14-00 годин.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.09.2018 р. у справі № 916/1191/18 внаслідок неявки сторін в судове засідання, розгляд справи призначено на 17.10.2018 року.

В С Т А Н О В И В :

05.11.2009р. між ПАТ «Одеська ТЕЦ» та КП «Теплопостачання міста ОСОБА_2» укладено договір №05-11-09/158/ТГО-577/09 поставки теплової енергії у вигляді гарячої води на потреби опалення та гарячого водопостачання, надання послуг на підживлення і ХВО.

Пунктом 1.1. даного договору встановлено, що згідно з умовами договору ПАТ «Одеська ТЕЦ» виробляє та постачає у теплові мережі КП «Теплопостачання міста ОСОБА_2» теплову енергію у вигляді гарячої води для потреб опалення та гарячого водопостачання населення, бюджетних установ та інших організацій, а КП «Теплопостачання міста ОСОБА_2» приймає теплову енергію та оплачує її.

Відповідно до п.2.1. договору, тарифи ПАТ «Одеська ТЕЦ» на теплову енергію у вигляді гарячої води для потреб опалення та гарячого водопостачання населення, бюджетних установ та інших організацій, затверджується Національною комісією регулювання електроенергетики.

Відповідно до п.2.2. договору, вартість послуг поставки теплової енергії складається з витрат, які не включені у склад тарифу на виробництво теплової енергії, у т.ч. витрати на водопровідну воду для підживлення тепломереж, вартість хімочищення підживлювальної води визначається у відповідності до узгодженої між сторонами калькуляції (додаток 3), плата за спец водокористування. Зміна вартості хімочищення узгоджується сторонами на підставі наданої калькуляції.

Відповідно до п.2.3. Договору, вартість постачання визначається на підставі узгодженого між Сторонами акту про відпуск теплової енергії у кількості підживлювальної води. 5-го числа місяця, наступного за розрахунковим, ПАТ «Одеська ТЕЦ» направляє КП «Теплопостачання міста ОСОБА_2» калькуляцію вартості послуг постачання теплової енергії з актом виконаних робіт за надання послуг з виробництва та постачання теплової енергії. Протягом пяти робочих днів КП «Теплопостачання міста ОСОБА_2» підписує акт виконаних робіт та повертає ПАТ «Одеська ТЕЦ».

Відповідно до п.2.4. Договору, розрахунки за послуги з виробництва та поставки теплової енергії здійснюються у грошовій формі або за узгодженням Сторін, в інших формах, які дозволені діючим законодавством України. Розрахунковим періодом є календарний місяць.

Відповідно до Додаткової угоди № 4 від 09.09.2014 р., були внесені зміни до п. 2.5. Договору, а саме, відповідно до п. 2.5.1. Договору оплата за вироблену теплову енергію здійснюється відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 року № 217, ст. 19-1 Закону України «Про теплопостачання» шляхом перерахування коштів на рахунки зі спеціальним режимом використання.

Відповідно до ч.1 ст. 19-1 Закону України «Про теплопостачання» оплата теплової енергії, для виробництва якої повністю або частково постачається природний газ гарантованим постачальником, здійснюється споживачами теплової енергії та теплопостачальними організаціями, які купують теплову енергію для її подальшого постачання споживачам, шляхом перерахування коштів на рахунки із спеціальним режимом використання, які відкривають теплопостачальні та теплогенеруючі організації для зарахування коштів, у тому числі від теплопостачальних організацій, які отримують теплову енергію для її подальшого постачання споживачам, в уповноваженому банку. Оплата теплової енергії шляхом перерахування коштів на інші рахунки забороняється.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 217 від 18.06.2014 року «Про затвердження порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу» визначається механізм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків із гарантованим постачальником природного газу та теплогенеруючих організацій (якою є в даному випадку ПАТ «Одеська ТЕЦ»).

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 року № 217, ст. 19-1 Закону України «Про теплопостачання», проведення розрахунку за вироблену теплову енергії з ПАТ «Одеська ТЕЦ» здійснюється наступним чином, грошові кошти, які надходять КП «Теплопостачання міста ОСОБА_2» за вироблену теплову енергію від його споживачів зараховуються на рахунки зі спеціальним режимом використання, враховуючи алгоритм розподілу грошових коштів, встановлений НКРЕКП в поточному місяці (в якому вироблялась теплова енергія), уповноважений банк здійснює відповідний розподіл частину грошових коштів перераховує гарантованому постачальнику природного газу, частину коштів теплогенеруючій організації ПАТ «Одеська ТЕЦ», а залишок коштів перераховує КП «Теплопостачання міста ОСОБА_2».

Згідно п. 2.5.2 Договору кінцевий розрахунок за фактично поставлену теплову енергію здійснюється до 30 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому здійснюється поставка шляхом перерахування грошових коштів на рахунок із спеціальним режимом використання. Підставою для кінцевого розрахунку є акт приймання-передачі послуг з виробництва та постачання теплової енергії, підписаний Сторонами, із зазначенням обємів виробленої теплової енергії в межах категорії споживачів.

Згідно п. 6.1.2. Договору, ПАТ «Одеська ТЕЦ» має право вимагати від КП «Теплопостачання міста ОСОБА_2» оплату за виробництво та передачу КП «Теплопостачання міста ОСОБА_2» теплової енергії у порядку, який передбачено Договором та діючим законодавством України.

Згідно п. 6.4.1. Договору, КП «Теплопостачання міста ОСОБА_2» зобовязано своєчасно здійснювати оплату послуг з виробництва та постачанню теплової енергії у порядку, який передбачено Договором.

Згідно п. 7.1. Договору, за невиконання або несвоєчасне виконання своїх зобовязань за Договором Сторони несуть відповідальність відповідно до Договору та діючого законодавства України.

Договір вступає в силу з дати підписання та вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення строку дії Договору не надійде письмова заява однієї зі Сторін про розірвання Договору, а в частині розрахунків - до повного виконання зобовязань (п. 10.1., 10.2. Договору).

Так, позивачем на виконання умов Договору було надано відповідачу наступні послуги з виробництва та постачання теплової енергії:

- у період з листопада 2017 року по квітень 2018 року включно ПАТ «Одеська ТЕЦ» надало КП «Теплопостачання міста ОСОБА_2» послуги з виробництва теплової енергії на загальну суму 391 292 757, 21 грн., що підтверджується актами приймання-передачі послуг з виробництва теплової енергії: за листопад 2017р. - на суму 45 913 961, 03 грн.; за грудень 2017р. на суму 76 820 279, 36 грн.; за січень 2018р. - на суму 93 360 075, 35 грн.; за лютий 2018р. - на суму 82 988 955, 23 грн.; за березень 2018 р. - на суму 82 454 707, 65 грн.; за квітень 2018р. - на суму 9 754 778, 59 грн..

- у період з листопада 2017 року по квітень 2018 року включно ПАТ «Одеська ТЕЦ» надало КП «Теплопостачання міста ОСОБА_2» послуги з постачання теплової енергії на загальну суму 9 227 694, 74 грн., що підтверджується актами приймання-передачі послуг з виробництва теплової енергії: за листопад 2017р. - на суму 1 739 424, 07 грн.; за грудень 2017р. на суму 1 774 269, 86 грн.; за січень 2018р. - на суму 1 677 137, 02 грн.; за лютий 2018р. - на суму1 599 056, 96 грн.; за березень 2018 р. - на суму 1 818 805, 61 грн.; за квітень 2018р. - на суму 619 001, 22 грн.

Згідно бухгалтерської довідки від 22.05.2018 року № 01/06-394 за послуги з виробництва теплової енергії станом на 30.04.2018 року було сплачено КП «Теплопостачання міста ОСОБА_2» 83 102 233, 56 грн.

Згідно бухгалтерської довідки від 21.06.2018 року № 01/06-488 (наданої із заявою про зменшення позовних вимог) за послуги з постачання теплової енергії станом на 21.06.2018 року було сплачено КП «Теплопостачання міста ОСОБА_2» 1 068 363, 23 грн.

Згідно акту звіряння взаємних розрахунків між ПАТ «Одеська ТЕЦ» та КП «Теплопостачання міста ОСОБА_2» за квітень 2018 року, підписаних з обох сторін, вбачається залишок заборгованості з послуг з виробництва теплової енергії з урахуванням здійснених сплат, на суму 308 190 523, 65грн., а також залишок заборгованості з послуг з постачання теплової енергії 9 227 694, 74 грн.

Наявність розбіжностей по періодами оплат виникла внаслідок того, що Позивачем грошові кошти обліковувались як погашення заборгованості попередніх періодів відповідно до вимог ст. 534 ЦК України, Відповідачем обліковувались як погашення основного зобовязання в поточних періодах.

З акту звіряння взаємних розрахунків між Сторонами за квітень 2018 року, вбачається, що сума грошових коштів, яка надійшла на рахунки Позивача в межах спірного періоду узгоджується з даними Відповідача, Сторонами договору не оспорюється, але виникає неузгодженість у віднесенні оплат по періодам опалювальних сезонів саме внаслідок невірного обліку сплачених коштів з боку Відповідача. А сума розбіжності по наданому акту звіряння за квітень 2018 року спростовується наданими поясненнями та доказами, оскільки частина коштів були стягнені примусово виконавчою службою та направлені на витрати з проведення виконавчих дій та на погашення виконавчого збору, та частина коштів складає різницю оплати вартості виробництва теплової енергії за грудень 2017 року, що було безпідставно не враховано Відповідачем.

Згідно договору про часткове відступлення права вимоги № ТМО-153/18 від 11.06.2018 року між ПАТ «Одеська ТЕЦ», КП «Теплопостачання міста ОСОБА_2» та ТОВ «Інфокс», за відступлене право вимоги погашається заборгованість КП «Теплопостачання міста ОСОБА_2» перед ПАТ «Одеська ТЕЦ» за послуги з постачання теплової енергії за лютий 2018 року на суму 1 068 363, 23 грн.

Таким чином, заборгованість з послуг з виробництва теплової енергії з урахуванням здійснених сплат за період з листопада 2017 року по квітень 2018 року включно складає 308 190 523, 65грн.; заборгованість з послуг з постачання теплової енергії з урахуванням здійснених сплат за період з листопада 2017 року по квітень 2018 року включно складає 8 159 331, 51 грн.

У звязку із порушенням відповідачем умов договору щодо строків оплати наданих послуг з виробництва та постачання теплової енергії позивач нарахував останньому інфляційні у розмірі 3 894 915, 27 грн. (за виробництво теплової енергії, нараховані в період з листопада 2017 року по квітень 2018 року); 170 930, 58 грн. (за постачання теплової енергії, нараховані в період з листопада 2017 року по квітень 2018 року ); 3% річних у розмірі 1 804 206, 91 грн. (за виробництво теплової енергії, нараховані в період з 01.01.2018 року по 01.06.2018 р.).; 64 976, 46 грн. (за постачання теплової енергії, нараховані в період з 01.01.2018 року по 01.06.2018 р.) та пеню у розмірі 39 736 719, 39 грн. (за виробництво теплової енергії, нараховані в період з 01.01.2018 року по 01.06.2018 р.); 1 146 247, 47 грн. (за постачання теплової енергії, нараховані в період з 01.01.2018 року по 01.06.2018 р.), посилаючись на ст.ст.193, 232 ГК України, ст.ст.526, 610, 612, 624, 625 ЦК України.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши представника позивача, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 901 ЦК України, передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Частиною 1 ст.903 Цивільного кодексу України визначено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. При цьому, зобовязання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому числі із договору.

За наявності у матеріалах справи доказів виконання позивачем зобовязань за договором поставки теплової енергії у вигляді гарячої води на потреби опалення та гарячого водопостачання, надання послуг на підживлення і ХВО №05-11-09/158/ТГО-577/09 від 05.11.2009р., а саме надання відповідачу послуг з виробництва теплової енергії на суму 391 292 757, 21 грн. та послуг з постачання теплової енергії на суму 9 227 694, 74 грн., акту звіряння взаємних розрахунків між ПАТ «Одеська ТЕЦ» та КП «Теплопостачання міста ОСОБА_2» за квітень 2018 року, підписаних з обох сторін, договору про часткове відступлення права вимоги № ТМО-153/18 від 11.06.2018 року, вбачається залишок заборгованості з послуг з виробництва теплової енергії з урахуванням здійснених сплат, за період з листопада 2017 року по квітень 2018 року включно, на суму 308 190 523, 65грн., а також залишок заборгованості з послуг з постачання теплової енергії за період з листопада 2017 року по квітень 2018 року включно на суму 8 159 331, 51 грн., а також за відсутності доказів виконання відповідачем обовязку щодо повної сплати за надані послуги, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «Одеська ТЕЦ» про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії та виробництва теплової енергії є законними та підлягають задоволенню.

Що стосується Акту приймання-передачі послуг з постачання теплової енергії за грудень 2017 року, який підписано з боку КП «Теплопостачання міста ОСОБА_2» із зауваженням, суд приймає доводи Позивача щодо визначення обєму Гкал відпущеної теплової енергії на підставі в кількості 66 940 000 Гкал, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3.1 Договору, кількість переданої теплової енергії визначається за показами вузла обліку теплової енергії.

Відповідно до п. 6.2.1. Договору, ПАТ «Одеська ТЕЦ» забезпечує безперервне виробництво та передачу теплової енергії з параметрами якості, в кількості та в строки визначені Договором.

Відповідно до п. 1.2. Договору, теплова енергія виробляється та передається в кількості та в строки, визначені Договором з параметрами якості відповідно ПТЕ.

За даними комерційного вузла обліку теплової енергії, що встановлено на ПАТ «Одеська ТЕЦ», КП «Теплопостачання міста ОСОБА_2» було відпущено теплової енергії за грудень 2017 року 66 940,00 Гкал, цей обєм теплової енергії було відображено в акті приймання-передачі послуг з постачання теплової енергії за грудень 2017 року.

Обєм відпущеної теплової енергії визначається відповідно до норм діючого законодавства, до договору № 05-11-09/158/ТГО-577/09 від 05.11.2009, за показами вузла обліку теплової енергії, тому його визначення та викладення в акті приймання-передачі відпущеної теплової енергії за грудень 2017 року на підставі даних комерційного вузла обліку теплової енергії, що встановлено на ПАТ «Одеська ТЕЦ» на суму 1 774 269, 86 грн., є правомірним та ґрунтується на умовах Договору та закону.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобовязання, відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін в силу положень ч.2 ст.598 цього Кодексу допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Згідно ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобовязання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно п.4 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, у вигляді відшкодування збитків та матеріальної шкоди.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому в силу вимог ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Як встановлено судом, КП «Теплопостачання міста ОСОБА_2» прострочило виконання грошового зобовязання за договором поставки теплової енергії у вигляді гарячої води на потреби опалення та гарячого водопостачання, надання послуг на підживлення і ХВО №05-11-09/158/ТГО-577/09 від 05.11.2009р.

Втрати від інфляції є наслідком інфляційних процесів в економіці, а тому їх слід вважати складовою частиною основного боргу, стягнення яких передбачене статтею 625 Цивільного кодексу України. Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів.

На думку суду, право позивача вимагати від відповідача сплатити 3% річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає в отриманні компенсації (плати) від відповідача за користування утримуваними ним грошовими коштами, належним до сплати за договором про надання послуг.

Розрахунок інфляційних втрат на загальну суму у розмірі 3 894 915, 27 грн. (за виробництво теплової енергії, нараховані в період з листопада 2017 року по квітень 2018 року) та на суму 170 930, 58 грн. (за постачання теплової енергії, нараховані в період з листопада 2017 року по квітень 2018 року ), а також розрахунок 3% річних на суму 1 804 206, 91 грн. (за виробництво теплової енергії, нараховані в період з 01.01.2018 року по 01.06.2018 р.). та на суму 64 976, 46 грн. (за постачання теплової енергії, нараховані в період з 01.01.2018 року по 01.06.2018 р.) перевірені господарським судом та встановлено відповідність розрахунку обставинам справи.

Таким чином позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% річних підлягають задоволенню в повному обємі.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобовязання. Водночас вимогами п.3 ч.1 ст.611 ЦК України також передбачено, що одним із наслідків порушення зобовязання є сплата неустойки.

В силу вимог ч.2 ст.551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

Вимогами п.3 ч.1 ст.611 ЦК України також передбачено, що одним із наслідків порушення зобовязання є сплата неустойки, зокрема, пені, а в силу вимог ч.1 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Відповідно до ч.2 ст.551 ЦК України, якщо предметом неустойки (пені) є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

В силу вимог ч. 1 ст.231 ГК України передбачено, що законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Як свідчить зміст договору № 05-11-09/158/ТГО-577/09, сторонами не було погоджено відповідальності Відповідача у вигляді пені за порушення строків оплати вартості послуг з виробництва та постачання теплової енергії, також не визначено її розмір.

В абзаці 3 п. 2.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» № 14 від 17.12.2013 р. зазначено, якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов'язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Поряд з цим слід зазначити, що між сторонами у справі, що розглядається, виник спір щодо несплати послуг з виробництва та постачання теплової енергії за спірним договором, тобто внаслідок невиконання грошового зобов'язання.

Так, в обґрунтування підстав для нарахування пені позивач послався на положення ст.3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», згідно якої розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

При цьому за змістом ст. 1 вказаного Закону платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Тобто у вказаній статті Закону мова йде саме про пеню, яка встановлюється за згодою сторін.

Таким чином, суд вважає безпідставним здійснення позивачем нарахування відповідачу пені, передбаченої положеннями Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» за період прострочення відповідачем виконання обов'язку по оплаті послуг з виробництва та постачання теплової енергії. Так, Закон України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» не встановлює безумовного обов'язку боржника, що прострочив виконання грошового зобов'язання, у будь-якому випадку прострочення сплачувати пеню. Натомість, вказаний Закон врегульовує лише порядок обчислення та максимальний розмір пені, у разі якщо таку відповідальність погоджено сторонами.

Відтак, оскільки при укладенні договору № 05-11-09/158/ТГО-577/09 від 05.11.2009 р. сторони спору в письмовій формі не досягли згоди щодо способу забезпечення виконання відповідачем зобов'язання з оплати послуг з виробництва та постачання теплової енергії у вигляді нарахування пені, її розміру та бази нарахування, суд доходить до висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в розмірі 39 736 719, 39 грн. (за виробництво теплової енергії, нараховані в період з 01.01.2018 року по 01.06.2018 р.) та в розмірі 1 146 247, 47 грн. (за постачання теплової енергії, нараховані в період з 01.01.2018 року по 01.06.2018 р.) грн., нарахованої на підставі ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», є необґрунтованими та безпідставними з урахуванням вимог ст. 547 ЦК України.

Відповідно до вимог ст.ст.73, 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінивши докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Одеська ТЕЦ» підлягають задоволенню в частині стягнення основного боргу по договору, інфляційних втрат та 3% річних, а в частині стягнення пені слід відмовити, з покладенням на відповідача судових витрат, виходячи з розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 238, 240 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 підприємства «Теплопостачання міста ОСОБА_2» (65029, м. Одеса, вул. Балківська, буд. 1-Б, код 34674102) на користь Публічного акціонерного товариства Одеська ТЕЦ (65003, м.Одеса, вул..Церковна, 29, код 0547155 гривень 16 коп. боргу, 4065845 гривень 85 коп. інфляційних 1869183 гривні 87 коп. сплати 3% річних та 616700 гривень судового збору

3. В решті позову відмовити

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України

та може бути оскаржено в порядку ст.ст.256-259 ГПК України .

Повне рішення складено 22 жовтня 2018 р.

Суддя О.А. Демешин