ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16.10.2018 Справа № 920/596/18

м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі судді Коваленко О.В., розглянувши матеріали справи № 920/596/18

за позовом: Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської

ради (вул. Садова, буд. 33, м. Суми, 40009, код 40456009)

до відповідача Фізичної особи-підприємця Урбановського Миколи Олексійовича (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1)

про стягнення 10549 грн. 06 коп. заборгованості за договором оренди нерухомого комунального майна УМКВ-0888 від 01.03.2016

за участю представників сторін:

Від позивача: Хижняк А.В.(довіреність № 06.01-27/21 від 20.04.2018);

Від відповідача: не з'явився;

При секретарі судового засідання Молодецькій В.О.

СУТЬ СПОРУ: позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 10549 грн. 06 коп., з яких: 9638 грн. 61 коп. основного боргу, 910 грн. 45 коп. пені, нарахованих у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору оренди нерухомого комунального майна УМКВ - 0888 від 01.03.2016, а також судових витрат по справі.

Ухвалою суду від 10.08.2018 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача в судовому засіданні 16.10.2018 надав усні пояснення в обґрунтування позовних вимог та просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, письмового відзиву на позовну заяву не подав, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позиції по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив:

1 березня 2016 року між Управлінням майна комунальної власності Сумської міської ради і фізичною особою - підприємцем Урбановським Миколою Олексійовичем було укладено договір оренди нерухомого комунального майна № УМКВ-0888, відповідно до умов якого позивач передає відповідачеві нерухоме майно, розташоване за адресою м. Суми, проспект Курський, буд. 133, площею 109,1 кв.м., а відповідач, в свою чергу, приймає у строкове платне користування (в оренду) на умовах, визначених договором вищевказане майно та сплачує орендну плату.

Рішенням Сумської міської ради № 254-МР від 27.01.2016 року управління майна комунальної власності Сумської міської ради було реорганізовано шляхом приєднання його до новоствореного департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради.

Відповідно до п. 1.8. Положення про департамент забезпечення ресурсних платежів, затвердженого рішенням Сумської міської ради від 26 квітня 2017 року № 2019-МРпозивач є правонаступником Управління майна комунальної власності Сумської міської ради по усіх майнових та не майнових правах та обов'язках.

Відповідно до ч.1 ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку що саме позивач на даний час має права Орендодавця у даному зобов'язанні.

Факт передачі в оренду майна підтверджується відповідним актом приймання-передачі нерухомого майна від 01.03.2016 (а.с. 12).

Відповідно до умов пункту 4.1 договору, орендна плата за об'єкт оренди розраховується на підставі чинної Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Суми та пропорції її розподілу, затвердженої відповідним рішенням Сумської міської ради. Розрахунок орендної плати є додатком № 4 до цього договору (додаток № 4) (а.с. 12 оборот).

Нарахування орендної плати починається з дня підписання акту приймання - передачі об'єкта оренди. Орендна плата щомісяця перераховується відповідачем в термін не пізніше 15-го числа місяця, наступного за звітним, з урахуванням ПДВ (п.п. 4.2, 4.3 договору).

Відповідно до пункту 4.3. договору, орендна плата з урахуванням ПДВ спрямовується відповідачем на рахунок міського бюджету: 0002 ГУ ДКСУ у Сумській області, МФО 837013, код отримувача 33525906. ПДВ нараховується позивачем і сплачується відповідачем незалежно від того чи є відповідач платником ПДВ чи ні згідно з рахунком - фактурою наданим позивачем.

Відповідно до п. 10.1. строк дії цього Договору встановлюється на два роки і одинадцять місяців з 01 березня 2016 року по 01 лютого 2019 року.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Сумської області від 29.11.2017 у справі № 920/963/17 було вирішено достроково розірвати Договір оренди нерухомого комунального майна від 01.03.2016 № УМКВ - 0888, укладений між Департаментом забезпечення русерсних платежів Сумської міської ради та фізичною особою - підприємцем Урбановським Миколою Олексійовичем та виселити фізичну особу - підприємця Урбановського Миколу Олексійовича із займаного нежитлового приміщення, що знаходиться на 1-му поверсі та у підвалі загальною площею 109, 1 кв. м. за адресою: АДРЕСА_2.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що на виконання наказу господарського суду Сумської області від 12.12.2017 № 920/963/17 20.07.2018 відбулося примусове виселення відповідача із займаного нежитлового приміщення, що знаходиться на 1-му поверсі та у підвалі за адресою: м. Суми, пр.-т. Курський, 133, що підтверджується копією акту державного виконавця. Тому, з 20.07.2018 нарахування позивачем орендної плати припинено.

Проте, за неналежне виконання договірних зобов'язань у відповідача перед позивачем існує заборгованість з орендної плати, яка станом на 30.06.2018 складає 9638 грн. 61 коп. за період з 01.09.2017 по 01.06.2018.

Приписами статті 795 Цивільного кодексу України передбачено що, передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором. Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Згідно зі ст. ст. 526, 629 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов Договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов'язання не допускається; договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями статті 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначено, що орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Пунктом 1 ст. 193 Господарського кодексу України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

Судом встановлено, що в порушення умов укладеного договору та вимог чинного законодавства відповідач не сплатив своєчасно та в повному обсязі орендну плату за період з 01.09.2017 по 01.06.2018 в загальному розмірі 9638 грн. 61 коп.

Відповідачем не подано ні доказів сплати боргу, ні аргументованих заперечень проти вимог позивача, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 9638 грн. 61 коп. заборгованості з орендної плати суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» № 2921-ІІІ від 10.01.2002, розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України, визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Зі змісту пункту 4.7 договору вбачається, що за несвоєчасне або у не повному обсязі сплату орендної плати відповідач сплачує пеню до міського бюджету у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожен день прострочення, включаючи день оплати.

Згідно з поданим позивачем розрахунком, відповідачеві нарахована пеня в сумі 910 грн. 45 коп. за загальний період з 01.09.2017 по 01.06.2018 (а.с. 18).

Відповідачем обґрунтованих заперечень щодо правомірності нарахування пені та контррозрахунку суми пені надано не було.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» з огляду на вимоги ст. 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Приймаючи до уваги те, що позивач здійснив розрахунок пені виходячи за межі 6-ти місячного строку за окремі період, суд здійснив перерахунок пені.

Згідно розрахунку, здійсненого судом загальний розмір пені складає 1257 грн. 96 коп. Розрахунок здійснений судом за допомогою програми ЛІГА:ЗАКОН ЕЛІТ 9.1.3 Інформаційно-аналітичний центр «ЛІГА», ТОВ «ЛІГА: ЗАКОН», 2018.

Враховуючи, що розрахунок пені здійснений судом становить суму більшу ніж заявлено до стягнення позивачем, суд не має права вийти за межі позовних вимог, тому, з огляду на викладене, оскільки право позивача щодо стягнення пені передбачене діючим законодавством України та умовами договору, позовні вимоги в частині стягнення пені в сумі 910 грн. 45 коп. є такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги підлягають повному задоволенню, то на відповідача покладаються витрати позивача зі сплати судового збору у розмірі 1762 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Урбановського Миколи Олексійовича (АДРЕСА_3, ІПН НОМЕР_1) на користь Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради (40030, м. Суми, вул. Садова, 33, ) 9638 грн. 61 коп. заборгованості, 910 грн. 45 коп. пені, 1762 грн. 00 коп. витрат на сплату судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, встановленому статтями 256-258 ГПК України.

Повний текст рішення підписаний 22.10.2018 р.

Суддя О.В. Коваленко