РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.10.2018Справа № 910/11585/18
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., при секретарі судового засідання Астаповій Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" до Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" про стягнення 58 609,65 грн., за участю представників позивача - не з'явився, відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року до господарського суду міста Києва звернувся позивач з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача 58 609,65 грн. страхового відшкодування на підставі ст.ст. 993, 1077, 1191 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування".

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18 лютого 2017 року біля 12 год. 05 хв. ОСОБА_1, керуючи автомобілем «ВАЗ 21093» д.н.з. НОМЕР_5, по вул. Героїв України в м.Ананьїв Одеської області, здійснив стоянку напроти Ананьївської ЦРЛ Одеської області, при цьому не вжив заходів недопущення самовільного руху автомобіля, в результаті чого автомобіль здійснив самовільний рух, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «SUZUKI» д.н.з. НОМЕР_4, внаслідок даного ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. При цьому позивач, на підставі укладеного договору відступлення права вимоги (цесії) від 11 лютого 2018 року отримав право вимоги до відповідача, як страхувальника особи, що є винною у ДТП.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.09.2018 року справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до розгляду на 16.10.2018 року.

14.09.2018 року відповідачем через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, у якому він просить суд відмовити в позові з тих підстав, що відповідачем на підставі підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» правомірно відмовлено позивачеві у виплаті страхового відшкодування, оскільки останній не звернувся з відповідною вимогою до відповідача протягом одного року з моменту скоєння ДТП.

25.09.2018 року позивачем через канцелярію суду надано відповідь на відзив, в якому він зазначає, що неподання відповідної заяви про виплату страхового відшкодування впродовж року не є підставою для відмови в позові.

04.10.2018 року відповідачем через канцелярію суду надано письмові заперечення, у яких він зазначає, що доводи позивача викладені у позові та відповіді на відзив спростовуються правовою позицією Великої Палати Верховного Суду.

18.07.2018 року представники сторін в судове засідання не з'явилися.

Сторони у справі були належним чином повідомлені про розгляд даної справи судом, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи постанови Ананьївського районного суду Одеської області у справі № 491/202/17 від 03.03.2017 року, 18 лютого 2017 року біля 12 год. 05 хв. ОСОБА_1, керуючи автомобілем «ВАЗ 21093» д.н.з. НОМЕР_5, по вул. Героїв України в м. Ананьїв Одеської області, здійснив стоянку напроти Ананьївської ЦРЛ Одеської області, при цьому не вжив заходів недопущення самовільного руху автомобіля, в результаті чого автомобіль здійснив самовільний рух, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «SUZUKI SX-4» д.н.з. НОМЕР_4, внаслідок даного ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Як вбачається із наявного в матеріалах справи свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 власником пошкодженого транспортного засобу «SUZUKI SX-4» д.н.з. НОМЕР_4, є ОСОБА_3.

Зазначеною постановою Ананьївського районного суду Одеської області у справі № 491/202/17 від 03.03.2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та накладено на нього штраф.

Пошкоджений автомобіль «SUZUKI SX-4» д.н.з. НОМЕР_4 був застрахований у Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "Здорово" на підставі добровільного страхування наземного транспорту № 1616503 від 24.12.2016 року.

Відповідно до рахунку №ГДрС-0001380 від 27.03.2017 року, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу «SUZUKI SX-4» д.н.з. НОМЕР_4 складає 58 123,74 грн.

Згідно акту виконаних робіт №ГДрС-000557 від 07.03.2017 року, було виконано роботи, що пов'язані з дефектуванням авто «SUZUKI SX-4» д.н.з. НОМЕР_4 на суму 486,00 грн.

11 лютого 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальність «МАРКС. КАПІТАЛ» (фактор) та Приватним акціонерним товариством «ЗДОРОВО» (клієнт) укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 01/11.02.2018 (далі - договір факторингу), за умовами якого, в порядку та на умовах, визначених цим договором, клієнт передає фактору, а фактор приймає і зобов'язується оплатити клієнтові усі права вимоги за грошовими зобов'язаннями, що перейшли від клієнта як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договорами страхування (надалі - «регресні вимоги»). Перелік регресних вимог визначено в додатку №1 до цього договору.

Згідно п. 1.2. договору факторингу фактор займає місце клієнта (як кредитора) в зобов'язаннях, що виникли із вищезазначеного договору відносно усіх прав клієнта, у тому числі права одержання від боржника сум основного боргу, відсотків, неустойок у повному обсязі.

Відповідно до п. 3 додатку № 1 до договору факторингу за договором факторингу розмір переданого фактору права вимоги до боржника складає 58 609,65 грн.

Таким чином, уклавши з Приватним акціонерним товариством «ЗДОРОВО» договір про надання фінансових послуг факторингу № 01/11.02.2018 від 11 лютого 2018 року, позивач отримав від первісних кредиторів право вимоги на одержання грошового відшкодування до боржника - відповідача у даній справі на загальну суму 58 609,65 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з нормами ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Пунктом 1.7 ст.1 Закону визначено, що забезпеченим є транспортний засіб, що зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно з статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Розглядаючи спір по суті суд також зазначає, що частиною п'ятою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Підпунктом 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якого підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Закріплене зазначеним положенням право страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ відмовити у здійсненні виплати страхового відшкодування у випадку пропуску встановленого строку на звернення до нього із заявою про виплату страхового відшкодування не залежить від суб'єкта звернення з відповідною заявою, тобто підлягає застосуванню, в тому числі у випадку, коли з такою заявою звертається не безпосередньо потерпілий, а особа, яка здійснила відшкодування потерпілому завданого внаслідок пошкодження належного йому транспортного збитку на підставі договору добровільного майнового страхування.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 910/7449/17 (провадження № 12-104гс18).

10.05.2018 року позивач звернувся до відповідача з претензією №68-17К/Д/АК щодо сплати страхового відшкодування у розмірі 52 609,65 грн., що було виплачене власнику автомобіля «SUZUKI SX-4» д.н.з. НОМЕР_4.

Проте, ДТП під час якого автомобіль «SUZUKI SX-4» д.н.з. НОМЕР_4 отримав пошкодження сталося 18 лютого 2017 року, тобто позивач звернувся з заявою про виплату страхового відшкодування після спливу одного року від моменту скоєння ДТП.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, з урахуванням приписів підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідачем правомірно відмовлено позивачеві у виплаті страхового вішкодування, оскільки останній звернувся з відповідною вимогою після спливу одного року від моменту скоєння ДТП.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, не порушено відповідачем, тому в позові про стягнення 58 609,65 грн. страхового відшкодування слід відмовити.

Відповідач просить суд стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 500,00 грн., на підтвердження чого надав суду відповідні належні докази, а саме - договір про надання правової допомоги №1/07-2018 від 06.07.2018 року, ордер про надання правової допомоги серії КВ № 743602 від 06.07.2018 року та акт про надання правової допомоги №22 від 12.09.2018 року, а також докази понесення вказаних витрат - платіжне доручення №1485 від 12.09.2018 року на суму 4 500,00 грн.

Судовий збір, а також витрати на професійну правничу допомогу понесені відповідачем, відповідно до вимог ст. ст. 126, 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" (36020, Полтавська обл., м. Полтава, вул. 1100-річчя Полтави, 14-А/22; код 37686922) на користь Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" (04080, м.Київ, вул. Кирилівська, 40; код 20602681) 4 500 (чотири тисячі п'ятсот) грн. 00 коп. судових витрат.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку та у строк, які визначені розділом IV ГПК України.

Повне рішення складено 22.10.2018р.

Суддя С.О. Чебикіна