ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"11" жовтня 2018 р. Справа № 5004/655/11

Суддя господарського суду Волинської області Костюк С. В., розглянувши матеріали

за скаргою Торгового дому "Пальміра" Дочірнє підприємство компанії "Палма груп С.А." №01-10/18 від 01.10.2018р.

на дії державного виконавця Другого відділу ДВС м.Луцька Головного ТУЮ у Волинській області

у справі № 5004/655/11

за позовом Торгового дому "Пальміра" Дочірнє підприємство компанії "Палма груп С.А."

до відповідача Фізичної особи-підприємця Олешка Олега Владиславовича

про стягнення заборгованості у сумі 15 074, 12 грн.

за участю представників сторін:

від скаржника: н/з;

від ДВС: н/з;

від боржника: н/з.

У зв'язку з неявкою представників сторін звукозапис судової справи не здійснюється, відповідно до ч.3 ст. 222 ГПК України.

в с т а н о в и в:

Стягувач - Торговий дім "Пальміра" Дочірнє підприємство компанії "Палма груп С.А." 04.10.2018 року подав до суду скаргу на дії державного виконавця, в якій просить скасувати постанову про повернення виконавчого документу стягувачу від 22.06.2018 року та зобов'язати здійснити належні дії щодо виявлення нерухомого та іншого майна боржника.

При обґрунтуванні скарги зазначає, що оскаржувана постанова була отримана 24.09.2018 року та повернуто без виконання дублікат наказу Господарського суду Волинської області від 23.05.2011 року по справі № 5004/655/11-1 про примусове стягнення з підприємця Олешка О. В. на користь скаржника 15074,12 грн. основного боргу, 150,75 грн. витрат по державному миту, 236,00 грн. витрат за ІТЗ; підстава повернення - відсутність у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійсненні заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними; вважає, що державним виконавцем не було вжито заходів примусового виконання рішення в частині виявлення та звернення стягнення на нерухоме та інше майно боржника, не здійснено виконавчих дій щодо виявлення джерела доходів боржника від здійснення підприємницької діяльності.

11.10.2018 року від ВДВС поступило пояснення на скаргу, згідно якого просить відмовити в її задоволенні, оскільки державним виконавцем при виконанні виконавчого документа вчинено всі необхідні дії щодо виявлення рухомого та нерухомого майна боржника.

Рішенням господарського суду від 11.05.2014 року у справі № 5004/655/11 було задоволено позов Торгового дому "Пальміра" Дочірнє підприємство компанії "Палма груп С.А." до підприємця Олешка Олега Владиславовича, стягнуто з останнього 15074,12 грн. заборгованості за товар, а також 150,75грн. в повернення витрат по сплаті державного мита та 236 грн. в повернення витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На виконання даного рішення 23.05.2011 року видано наказ № 5004/655/11-1 зі строком пред'явлення до виконання до 11.05.2012 року, ухвалою суду від 05.03.2011 року за заявою стягувача відновлено строк пред'явлення наказу до виконання до 05.03.2015 року, а ухвалою суду від 08.04.2014 року було видано дублікат наказу.

З матеріалів наданих ВДВС вбачається, що виконавче провадження по наказу суду було відкрито 24.03.2016 року і цього ж дня винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження, державним виконавцем подано запити до органів реєстрації майна, згідно відповідей Держгеокадастру, територіального сервісного центру 0741, Держпродспоживслужби за боржником не зареєстровано нерухомого та рухомого майна; згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником відсутнє нерухоме майно, а згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна - відсутнє рухоме майно, згідно відомостей ПФУ боржник пенсію не отримує та не працює; згідно відповіді ДФС боржник не має джерел отримання доходів, в боржника наявні відкриті рахунки в ПАТ «Альфа-банк» та АТ «УкрСиббанк», однак кошти на них відсутні, 19.04.2016 року на дані рахунки накладено арешт.

З врахуванням зазначеного в запереченні вважає, що державним виконавцем при виконанні виконавчого документу повністю дотримано вимоги Закону України «Про виконавче провадження», а тому просить в задоволенні скарги відмовити.

Розглянувши додані до матеріалів скарги докази, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні скарги виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду.

Згідно із ст. 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

У ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції Закону, який діяв на момент відкриття спірного виконавчого провадження) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Стаття 5 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим законом.

Згідно із ч.1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 5 цієї статті виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього заяви або повідомлення, передбачених частиною першою цієї статті, отримує в Єдиному державному реєстрі виконавчих документів електронну копію виконавчого документа та виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції Закону, який діяв на момент відкриття спірного виконавчого провадження) примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Згідно з п.3 ч.2 ст.17 відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою судові накази.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону № 1404 виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як слідує з матеріалів справи зі сторони ВДВС вчинялись передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи щодо належного виконання наказу господарського суду № 5004/655/11-1, а тому доводи скаржника щодо бездіяльності ДВС при виконанні зазначеного наказу, на думку суду, безпідставні.

Щодо вимог скаржника в частині зобов'язання ДВС вчинити певні дії, то суд вважає, що при виконанні виконавчих документів виконавча служба керується відповідними нормативно-правовими актами і суд не наділений повноваженнями зобов'язувати її вчиняти дії не передбачені даними законодавчими актами.

З врахуванням зазначеного скарга Торгового дому "Пальміра" Дочірнє підприємство компанії "Палма груп С.А." №01-10/18 від 01.10.2018р. є не обґрунтованою, а тому суд відмовляє в її задоволенні.

Керуючись Конституцією України, Законом України "Про виконавче провадження", статтями 234, 235, 339-345 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги Торгового дому "Пальміра" Дочірнє підприємство компанії "Палма груп С.А." №01-10/18 від 01.10.2018р. відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст.235 Господарського процесуального кодексу ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до апеляційної інстанції протягом 10 днів з дня її проголошення (ст.256 ГПК України).

Повний текст

ухвали виготовлено

16.10.2018 року.

Суддя С. В. Костюк