РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.10.2018Справа № 910/10928/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., за участю секретаря судового засідання Купної В.В., розглянув матеріали господарської справи

За позовом приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа

Вієнна Іншуранс"

до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша"

про стягнення 8 258,90 грн.,

Представники сторін:

від позивача Дубовий О.С. (довіреність № 06-2018 від 03.01.18)

від відповідача Алєксєєв В.В. (довіреність № 3-2018 від 14.12.17)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс" звернулося до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" про стягнення 8 258,90 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Цивільного кодексу України та Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", не відшкодував позивачу матеріальну шкоду, завдану страхувальником відповідача внаслідок ДТП.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.08.2018 відкрито провадження у справі № 910/10928/18 та призначено судове засіданні у порядку спрощеного позовного провадження на 18.09.2018.

31.08.2018 від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшла інформація про страхове покриття.

12.09.2018 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. У поданому відзиві відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з наступних підстав: відповідно до ст. 606 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється поєднанням боржника і кредитора в одній особі; власником обох транспортних засобів, за участю яких трапилась ДТП, є ТОВ "Транс-Логістик", що свідчить про поєднання кредитора і боржника в одній особі, а тому підстави для виплати відповідачем страхового відшкодування відсутні.

18.09.2018 від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.09.2018 відкладено розгляд справи на 04.10.2018.

24.09.2018 від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач заперечив проти доводів, викладених у відзиві на позовну заяву.

02.10.2018 від позивача надійшли документи для долучення до матеріалів справи.

У судове засідання 04.10.2018 з'явились представники позивача та відповідача.

Позивач підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити.

Відповідач проти задоволення позову заперечив, подав клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів.

У судовому засіданні 04.10.2018 судом було проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників учасників процесу, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

01.11.2017 між ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс" (страховик) та ТОВ "Транс-Логістик" (далі - страхувальник) був укладений договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 103405 (далі - договір добровільного страхування), згідно з умовами якого були застраховані майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортними засобами, зазначеними в додатку № 1 до договору, зокрема автомобілем НОМЕР_1.

30.01.2018 у с. Квітневе, Київської області по вул. Гоголівська, 1-А, трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки "Scania G380", державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, та автомобіля марки "Scania R420", державний номерний знак НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_4 Внаслідок вказаної ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Відповідно до постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 21.02.2018 у справі № 361/767/18, ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП.

У той же час, відповідно до постанови Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17.04.2018 у справі № 539/969/18, ОСОБА_3 також визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП.

Таким чином, постановами Броварського міськрайонного суду Київської області від 21.02.2018 та Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17.04.2018 встановлено вину двох учасників ДТП, що сталась 30.01.2018.

Відповідно до рахунку на оплату № АРМ-30369 від 01.02.2018 вартість відновлювального ремонту автомобіля марки "Scania G380", державний номерний знак НОМЕР_2, становила 19 917,81 грн.

На підставі рахунку на оплату № АРМ-30369 від 01.02.2018, позивачем був складений страховий акт №91 від 01.03.2018, відповідно до якого прийнято рішення про виплату страхувальнику 16 517,81 грн. страхового відшкодування.

Судом встановлено, що позивач сплатив суму страхового відшкодування в розмірі 16 517,81 грн. на користь страхувальника (ТОВ "Транс-Логістик"), що підтверджується платіжним дорученням № ЗР018301 від 13.03.2018.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків (п. 36.4 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Згідно з приписами ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст.ст. 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

На підставі статей 512, 514 Цивільного кодексу України, страховик стає замість потерпілої особи кредитором у зобов'язанні щодо відшкодування заподіяної шкоди у межах виплаченої суми.

Таким чином, здійснивши виплату страхового відшкодування, позивач набув право вимоги до відповідальної за заподіяні збитки особи.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність водія "Scania R420", державний номерний знак НОМЕР_3, на момент скоєння ДТП була застрахована у відповідача - ПрАТ "Страхова компанія "Перша" згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/8118144 з лімітом відповідальності по майну 100 000,00 грн. та франшизою 0,00 грн.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Отже, на підставі вищезазначених норм чинного законодавства та у зв'язку з укладенням полісу № АК/8118144 відповідач прийняв на себе обов'язок відшкодовувати шкоду, заподіяну внаслідок експлуатації автомобіля марки "Scania R420", державний номерний знак НОМЕР_3.

Як встановлено судом, вищезазначена ДТП сталась з вини водіїв двох транспортних засобів.

Згідно зі ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Згідно з п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» при наявності вини обох володільців - розмір відшкодування визначається відповідно до ступеня вини кожного.

Таким чином, розмір частки відшкодування завданої власнику автомобіля "Scania G380", державний номерний знак НОМЕР_2, шкоди визначається відповідно до ступеня вини кожного з учасників вищезазначеної ДТП.

При визначенні цього розміру суд виходить зі змісту постанов Броварського міськрайонного суду Київської області від 21.02.2018 та Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17.04.201, якими було застосовано до обох винуватців вказаної ДТП однакове адміністративне стягнення - штраф у розмірі 340,00 грн.

Отже, ступінь вини ОСОБА_4 та ОСОБА_3 визначається судом як рівний, а тому шкода повинна бути відшкодована кожною із зазначених осіб у рівній частці від загального розміру заподіяної шкоди.

За таких обставин, враховуючи розмір права зворотної вимоги, який перейшов до позивача (16 517,81 грн.) та рівний ступінь вини обох водіїв, суд дійшов висновку, що відповідач зобов'язаний був відшкодувати позивачу витрати в розмірі 8 258,90 грн.

Матеріали справи свідчать, що позивач звернувся до відповідача з заявою № 91 від 14.03.2018 про виплату страхового відшкодування.

Листом від 09.07.2018 вих. № 1353/с відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на те, що зобов'язання припинилось поєднанням кредитора та боржника в одній особі.

Суд відхиляє вказані доводи відповідача, оскільки збіг власника автомобілів, які знаходились під керуванням учасників ДТП жодним чином не впливає на обов'язки страхової компанії відповідача, яка відповідно до вимог чинного законодавства є відповідальною за завдані збитки власнику автомобіля Scania G380", державний номерний знак НОМЕР_2, а тому зобов'язана відшкодувати суму виплаченого позивачем страхового відшкодування.

Аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові від 23.02.2016 у справі № 910/22856/15.

Більше того, у даному випадку відсутнє поєднання боржника і кредитора в одній особі, оскільки кредитором, після виконання обов'язку з виплати страхового відшкодування, став позивач, а не страхувальник.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

З огляду на наведені приписи п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" строк виконання відповідачем грошового зобов'язання перед позивачем на момент розгляду та вирішення даного спору по суті настав, проте відповідач доказів виконання вказаного зобов'язання у повному обсязі, зокрема й на суму 8 258,90 грн. суду не надав. Відтак, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про відшкодування відповідачем страхової виплати, що була сплачена позивачем, заявлена правомірно.

Пунктом 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Судом встановлено, що за умовами полісу № АК/8118144 розмір франшизи становить 0,00 грн.

Враховуючи викладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати з урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" (03150, м. Київ, вул. Фізкультури, буд. 30, ідентифікаційний код 31681672) на користь приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс" (04050, м. Київ, вул. Глибочицька, буд. 44, ідентифікаційний код 24175269) страхове відшкодування в розмірі 8 258,90 грн. (вісім тисяч двісті п'ятдесят вісім грн. 90 коп.) та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві грн. 00 коп.).

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 24.10.2018.

Суддя О.Г. Удалова