УХВАЛА

м. Київ

11.10.2018Справа № 910/4738/18

За скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Медичний комплекс - МК»

на дії головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Стельмах О.О.

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Медико-санітарна частина «Нафтохімік»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Медичний комплекс - МК»

про стягнення 647369,80 грн.

Суддя Літвінова М.Є.

Представники учасників справи:

від стягувача: не з'явився;

від скаржника (боржника): Кучер М.М. за дов.;

Коченовський О.Ю. за дов;

Державний виконавець: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

17.04.2018 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Медико-санітарна частина «Нафтохімік» з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Медичний комплекс - МК» про стягнення 647369,80 грн.

26.06.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представниками сторін подано спільну заяву про затвердження мирової угоди та закриття провадження у справі №910/4738/18.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.07.2018 затверджено мирову угоду у справі №910/4738/18 в редакції, поданій сторонами справи4 закрито провадження у справі №910/4738/18.

02.10.2018 до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «Медичний комплекс - МК» надійшла скарга на дії головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Стельмах О.О.

Обгрунтовуючи подану до суду скаргу, скаржник (боржник) вказав на те, що дії державного виконавця щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП№57197344 від 13.09.2018, на думку скаржника, є протиправними, а саме вказана постанова є незаконною та підлягає скасуванню з тих підстав, що державним виконавцем було передчасно відкрито виконавче провадження ВП№57197344, оскільки кінцевим строком виконання боржником (скаржником) зобов'язання зі сплати заборгованості є 30.09.2016, тоді як виконавче провадження ВП№57197344 було відкрито 13.09.2018.

Крім того, скаржник (боржник) вказав на те, що постанова про відкриття виконавчого провадження ВП№57197344 від 13.09.2018 не містить обов'язкових реквізитів виконавчого документу, встановлених Інструкцією з організації примусового виконання рішень, а саме: вступна частина не містить резолютивної частини виконавчого документу; в мотивувальній частині не зазначено мотивів; резолютивна частина не містить відомостей про відповідальність боржника за невиконання обов'язків.

За таких обставин, скаржник (боржник) просив суд: 1) визнати дії головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Стельмах О.О. незаконними; 2) постанову про відкриття виконавчого провадження №57197344, винесену головним державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Стельмах О.О. 13.09.2018 - скасувати.

Крім того, у поданій до суду скарзі, скаржник (боржник) просив суд поновити строк для звернення до суду із скаргою.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.10.2018 поновлено скаржнику (боржнику) строк для подання скарги у справі №910/4738/18; розгляд скарги призначено на 11.10.2018.

10.10.2018 до Господарського суду міста Києва від скаржника (боржника) надійшли письмові пояснення по скарзі за змістом, аналогічні обставинам, викладеним скаржником у скарзі.

У судовому засіданні 11.10.2018 представники скаржника (боржника) підтримали скаргу, просили її задовольнити.

Представник стягувача у судове засідання 11.10.2018 не з'явився, про розгляд судом скарги повідомлявся належним чином за адресою, вказаною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджується інформацією з офіційного сайту ПАТ «Укрпошта», з якого вбачається, що 09.10.2018 поштове відправлення не було вручене під час доставки.

Державний виконавець у судове засідання 11.10.2018 не з'явився, про розгляд судом скарги повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 680.

Відповідно до ч. 2 ст. 342 Господарського процесуального кодексу України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Судом враховані строки розгляду скарги, встановлені статтею 342 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши у судовому засіданні 11.10.2018 скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Медичний комплекс - МК» на дії головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Стельмах О.О., суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні з огляду на таке.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Як встановлено судом, ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.07.2018 затверджено мирову угоду у справі №910/4738/18 в редакції, поданій сторонами справи, закрито провадження у справі №910/4738/18.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського процесуального кодексу України виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і строки, передбачені цією угодою.

Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження" (ч. 2 ст. 193 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 3 ст. 193 Господарського процесуального кодексу України у разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Відповідно до п. 1 мирової угоди, затвердженої ухвалою суду від 30.07.2018 у справі №910/4738/18, Сторона 2 (боржник, скаржник) визнає позовні вимоги та зобов'язується перерахувати на поточний рахунок Сторони 1 (стягувач) заборгованість у сумі 657080 (шістсот п'ятдесят сім тисяч вісімдесят) гривень 35 коп., відповідно до графіку - рівними частками та у строк не пізніше останнього дня кожного місяця, починаючи з липня 2018 р. та закінчуючи 30 вересня 2018 р. включно, а саме:

Рік2018
Місяцьлипеньсерпеньвересень
Сума оплати219026,79 грн.219026,79 грн.219026,79 грн.
Пунктом 2 мирової угоди, затвердженої ухвалою суду від 30.07.2018 у справі №910/4738/18, сторони погодили, що вони дійшли згоди, що у випадку будь-яких порушень строку проведення оплат за графіком погашення заборгованості, що передбачений п. 1 (з липня 2018 р. по вересень 2018 р. включно, щомісячно, до останнього календарного дня місяця) даної Мирової угоди, Сторона 1 (стягувач) має право негайно звернутися з виконавчим документом для відкриття виконавчого провадження по справі № 910/4738/18 та стягнення заборгованості.

Таким чином, у мировій угоді сторони на власний розсуд та за взаємною згодою погодили, що відповідач (боржник, скаржник) здійснює виплату на користь позивача (боржника) заборгованості у загальному розмірі 657080,35 грн. відповідно до графіку, наведеного у п. 1 мирової угоди, а саме - 219026,79 грн. у строк до 31.07.2018 включно, 219026,79 грн. у строк до 31.08.2018 включно та 219026,79 грн. у строк до 30.09.2018 включно.

Водночас, як вбачається з п. 2 мирової угоди, сторони погодили, що у випадку, коли боржник (скаржник) допустить прострочення оплати будь-якого платежу, наведеного у графіку (наприклад, прострочить сплату платежу, який мав бути сплачений 31.07.2018), позивач (стягував) має право негайно пред'явити вказаний виконавчий документ (ухвалу суду від 30.07.2018 у справі №910/4738/18) до виконання.

З долучених скаржником (боржником) до скарги копій платіжних доручень вбачається, що скаржник почав сплачувати грошові кошти на користь стягувача, починаючи з 26.09.2018 (платіжне доручення №93 від 26.09.2018 на суму 300000,00 грн., платіжне доручення №94 від 27.09.2018 на суму 149000,00 грн., платіжне доручення №95 від 27.09.2018 на суму 198369,80 грн., платіжне доручення №96 від 27.09.2018 на суму 9710,55 грн.), що свідчить про те, що боржником (скаржником) було прострочено сплату платежів відповідно до графіку погашення заборгованості, встановленого у п. 1 мирової угоди, затвердженої ухвалою суду від 30.07.2018 у справі №910/4738/18, зокрема, прострочено сплату грошових коштів, які підлягали сплаті у липні та серпні 2018 року.

За таких обставин, оскільки скаржником (боржником) було прострочено сплату платежів (порушено строк проведення оплат за графіком погашення заборгованості), а умовами мирової угоди, затвердженої ухвалою суду від 30.07.2018 у справі №910/4738/18, передбачено у такому випадку (несплата будь-якого платежу відповідно до графіку) право позивача негайно пред'явити вказаний виконавчий документ (ухвалу суду від 30.07.2018 у справі №910/4738/18) до виконання, позивач (стягувач) реалізував вказане право та пред'явив до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві до виконання ухвалу суду від 30.07.2018 у справі №910/4738/18.

Згідно з ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Судом встановлено, що 13.09.2018 головним державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Стельмах О.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№57197344 щодо примусового виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 30.07.2018 у справі №910/4738/18 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Медичний комплекс - МК» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Медико-санітарна частина «Нафтохімік» грошових коштів у розмірі 657080,35 грн.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що державним виконавцем не було вчинено будь-яких протиправних дій, які б свідчили про порушення державним виконавцем норм законодавства України при прийнятті до виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 30.07.2018 у справі №910/4738/18 та відкритті виконавчого провадження ВП№57197344 шляхом винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження ВП№57197344 від 13.09.2018.

При цьому, у ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред'явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов'язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред'явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Таким чином, оскільки ухвала Господарського суду міста Києва від 30.07.2018 у справі №910/4738/18 набрала законної сили (30.07.2018), стягувачем не було пропущено строк пред'явлення вказаного виконавчого документа до виконання, ухвала суду відповідала вимогам, передбаченим ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а право пред'явити вказаний виконавчий документ до виконання виникло у стягувача (позивача) при простроченні сплати скаржником (боржником) першого платежу у сумі 219026,79 грн. (по суті з 01.08.2018), суд вважає необгрунтованими твердження скаржника про передчасне відкриття державним виконавцем виконавчого провадження ВП№57197344.

Крім того, скаржник (боржник) вказав на те, що постанова про відкриття виконавчого провадження ВП№57197344 від 13.09.2018 не містить обов'язкових реквізитів виконавчого документу, встановлених Інструкцією з організації примусового виконання рішень, а саме: вступна частина не містить резолютивної частини виконавчого документу; в мотивувальній частині не зазначено мотивів; резолютивна частина не містить відомостей про відповідальність боржника за невиконання обов'язків.

Так, у п. 7 Інструкції з організації примусового виконання рішень зазначено, що Постанова як окремий документ містить такі обов'язкові реквізити: - номер виконавчого провадження; - вступну частину із зазначенням: - назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення; - найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову або прізвища, імені та по батькові приватного виконавця, який виніс постанову, найменування виконавчого округу, в якому він здійснює діяльність; - назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (далі - реквізити виконавчого документа); - за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати об'єднання виконавчих проваджень у зведене; - мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову; - резолютивну частину із зазначенням: - прийнятого виконавцем рішення; - строку і порядку оскарження постанови.

Так, вступна частина постанови повинна містити, зокрема, резолютивну частину виконавчого документу.

Як вбачається з постанови про відкриття виконавчого провадження ВП№57197344 від 13.09.2018, в її вступній частині державним виконавцем зазначено назву виконавчого документа (ухвала суду №910/4738/18), коли та ким виданий (30.07.2018, Господарський суд міста Києва), резолютивна частини документа (стягнення боргу у сумі 657080,35 грн.).

Таким чином, за висновок суду державним виконавцем в оскаржуваній постанові було вказано резолютивну частину виконавчого документу (ухвали суду від 30.07.2018 у справі №910/4738/18).

Крім того, згідно з ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Як вбачається з резолютивної частини оскаржуваної постанови, державним виконавцем було зазначено, що він постановляє зобов'язати боржника подати декларацію про доходи та майно та попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

За таких обставин, суд вважає необгрунтованими твердження скаржника, що резолютивна частина постанови не містить відомостей про відповідальність боржника за невиконання обов'язків.

Також, постанова державного виконавця повинна містити мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, державним виконавцем у мотивувальній частині було зазначено, що при прийнятті рішення він керується ст.ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», тобто наведено лише норми закону, на підставі яких винесено рішення.

Втім, суд зазначає, що незазначення державним виконавцем в оскаржуваній постанові мотивів, а посилання лише на норми закону, не є підставою для скасування відповідної постанови, так як відсутність у рішенні державного виконавця будь-яких реквізитів не може свідчити, що таке рішення було прийняте з порушенням норм законодавства.

При цьому, скаржником (боржником) не обґрунтовано та не доведено суду, яким саме чином порушуються його права в ході виконання судового рішення у зв'язку з тим, що державним виконавцем у мотивувальній частині оскаржуваної постанови було зазначено лише перелік норм Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи викладені обставини суд дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Медичний комплекс - МК» на дії головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Стельмах О.О. (з підстав, вказаних скаржником у скарзі).

Відповідно до ст. 343 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 234, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Медичний комплекс - МК» на дії головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Стельмах О.О.

2. Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку у строк, встановлений статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано 12.10.2018 року.

Суддя М.Є. Літвінова