ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2018р. Справа № 904/3492/18

За позовом: Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» , м. Кривий Ріг

До: Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Дніпро

Про : стягнення 8 346, 90 грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ : не викликалися

СУТЬ СПОРУ :

ПрАТ «Північний ГЗК» (позивач) звернувся до господарського суду з позовом до ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» (відповідач) про стягнення 8 346, 90 грн. штрафу за несвоєчасну доставку вантажу. Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на наступні обставини : при здійсненні ПАТ «Українська залізниця» перевезення вантажів на адресу ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» зі станцій, зазначених в залізничних накладних до станції призначення - Терни Придніпровської залізниці, відповідачем було допущено прострочення його доставки, що є порушенням ст. 41, 116 Статуту залізниць України. За порушення терміну доставки вантажів позивач просить стягнути з відповідача штраф у розмірі 8 346, 90 грн. Також позивач (з урахуванням уточнень , а.с.96-100) просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 398, 47 грн.

Ухвалою від 20.08.18р. було відкрите провадження у справі №904/3492/18 за правилами спрощеного позовного провадження, встановленими ГПК України , без призначення судового засідання та виклику сторін - за наявними у ній матеріалами.

ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» (відповідач) у відзиві на позов (а.с.89-90) проти задоволення позовних вимог заперечував просив зменшити розмір штрафних санкцій на 30%; заперечував проти стягнення на користь позивача адвокатських витрат , посилаючись на недоведеність понесення позивачем цих адвокатських витрат та на незначну складність справи. Також відповідач зазначає, що по залізничним накладним №№41288481 , 41831272 та 41899311 позивач в продовж доби не здійснив розкредитування вантажу після отримання повідомлення про прибуття вантажу; а тому нарахуванням штрафу по вищезазначеним накладним в загальному розмірі 4 856, 40 грн. є не правомірним в розумінні статті 116 Статуту залізниць України.

ПрАТ «Північний ГЗК» (позивач) у відповіді на відзив (а.с.95-97) заперечував проти зменшення розміру штрафних санкцій та надав докази понесення ним витрат на професійну правничу допомогу ( платіжне доручення № від 04.10.18р. про оплату юридичних послуг за договором №434 від 16.03.18р. в розмірі 3 398, 47 грн., рахунок на оплату №179 від 04.10.18р. , акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №96 від 04.10.18р. , акт №1 приймання-передачі наданих послуг від 04.10.18р.). Окрім того - позивач заперечував проти тверджень відповідача щодо того, що по залізничним накладним №№41288481 та 41899311 є неправомірним нарахуванням штрафу; зазначаючи, що ці твердження спростовуються пам'ятками про подавання вагонів форми ГУ-45 №292 в яких чітко зазначено, що вантаж було забрано позивачем в продовж доби.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року ПАТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» (відповідач) до станції призначення Терни Придніпровської залізниці здійснено перевезення вантажів - глини бентонітової та труб металевих , одержувачем яких є ПрАТ «Північний ГЗК» (позивач). Вказані перевезення оформлені наступними залізничними накладними : №№41288481, 41238502, 41831272, 46019048, 41899311 (а.с.12-18).

Пунктом 5.4 Правил експлуатації власних вантажних вагонів встановлено, затверджених Мінінфраструктури України наказом від 29.01.2015р. № 17 встановлено, що перевезення власних вантажних вагонів у завантаженому і порожньому стані в усіх випадках (передислокація, ремонт тощо) оформляється перевізним документом (накладною) в електронному (із накладенням електронного цифрового підпису) або паперовому вигляді згідно з Правилами оформлення перевізних документів, що порожні власні вагони перевозяться за перевізними документами, в яких у графі «найменування вантажу» вказується: «Власник вагона (найменування власника). Направляється до пункту навантаження (у ремонт тощо)».

Порядок та розмір нарахування плати за перевезення власних приватних порожніх вагонів встановлений у пункті 14 розділу 1 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, затвердженого Міністерством транспорту та зв'язку України в наказі від 26.03.2009 № 317.

Отже, порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус «вантажу», які залізниця зобов'язана доставити на станцію призначення своєчасно і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній, а одержувач має щодо залізниці права та обов'язки, передбачені Статутом залізниць України, зокрема, право заявити до залізниці вимогу про сплату штрафу за прострочення в доставці вантажу.

Так, як вбачається із копій залізничних накладних наданих до позовної заяви, порожні власні вагони були доставлені на адресу позивача із простроченням. Відповідно до доданого розрахунку штраф за несвоєчасну доставку порожніх приватних власних вагонів у період з 01.02.2018р. по 28.02.2018 р. складає 8 346, 90 грн. (а.с.11).

В той же час, з судом встановлено, що за накладною № 41831272 Миколаїв-Вантажний вагони №56255771 та №53589602 прибули на станцію призначення Терни 25.02.2018р. ( про що зазначено у графі 51 накладної). В графі 49 накладної зроблено відмітку, що позивача повідомлено про прибуття вантажу 25.02.2018р. об 19-05 год.; а відповідно відомостей, що містяться в графі 53 накладної , розкредитування перевізного документу одержувачем здійснено 26.02.2018 о 21-42 год. (а.с.14) - тобто понад добу після отримання повідомлення про прибуття. Таким чином, сума штрафу 979, 10 грн. заявлена позивачем неправомірно; а тому в задоволенні цієї суми штрафу суд вважає за необхідне відмовити.

Відповідно до статті 307 Господарського кодексу України , положення якої кореспондуються із положеннями статті 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі - (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами) (ч.ч. 2, 3 ст. 909 Цивільного кодексу України).

Пунктом 8 статті 6 Статуту визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Статтею 116 Статуту залізниць України передбачено, що за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб'єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Відповідно до 41 Статуту залізниць України, затвердженого постановою КМУ від 6 квітня 1998р. №457, залізниці зобов'язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Так, пунктами 2.1, 2.2, 2.4,2.9, 2.10, 2.11 Правил обчислення термінів доставки вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №64, встановлено, що обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. При прийманні від відправника вантажу до перевезення раніше дня, на який призначено навантаження, термін доставки обчислюється з 24-ї години того дня, на який призначено навантаження, про що в накладній робиться відмітка в графі «Навантаження призначено на __________ число _____________ місяць». Терміни доставки для вагонних відправок застосовуються при перевезенні вантажів, для яких надані окремі вагони та при перевезенні порожніх власних і орендованих вагонів. Терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються:

на одну добу:

на операції, пов'язані з відправленням і прибуттям вантажу;

у разі переадресування вантажів;

на 2 доби:

у разі перевезення вантажів за участю поромної переправи;

у разі перевантаження вантажу у вагони іншої ширини колії.

У разі затримки вантажу в процесі перевезення термін доставки збільшується на термін: виконання митних та інших адміністративних правил; тимчасової перерви в перевезенні, яка трапилася не з вини залізниці; необхідний для ветеринарного огляду та напування тварин; вивантаження зайвої маси, виправлення навантаження або упаковки, а також на перевантаження, які трапилися з вини відправника; інших затримок, які трапились з вини відправника чи одержувача.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення, до закінчення встановленого терміну доставки.

За вимогами п.8 Правил видачі вантажів, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

Як підтверджується календарними штемпелями на залізничних накладних №№41288481, 41238502, 46019048, 41899311, доданих до позовної заяви, вантаж відповідачем доставлено позивачу із порушенням встановленого терміну доставки, визначеного ст.41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, у зв'язку із чим сума штрафу за несвоєчасну доставку порожніх приватних власних вагонів та вантажу у період з 01.02.18р. по 28.02.18р. складає 7 367, 80 грн.

Одночасно, суд критично оцінює заперечення відповідача стовно безпідставного нарахування позивачем штрафу за залізничними накладними №№41288481 та 41899311 ( оскільки ці заперечення спростовуються наданими позивачем доказами - пам'ятками про подавання вагонів форми ГУ-45 №292 в яких чітко зазначено, що вантаж було забарно позивачем в продовж доби, а.с.101-102 ).

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Враховуючи викладене, задоволенню підлягають позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 7 367, 80 грн. - штрафу; в задоволенні іншої частини позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити з вищенаведених підстав.

Водночас суд не знаходить підстав для задоволення клопотання відповідача про зменшення суми штрафу до 30% з таких підстав.

Статтею 233 ГК України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною 3 ст.551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Оскільки відповідачем у своєму клопотанні не зазначено жодних обставин, які мають істотне значення та які суд повинен врахувати при зменшенні розміру неустойки; не надано суду належних доказів щодо свого майнового становища, поважності причин неналежного виконання зобов'язань та причинних наслідків, винятковості даного випадку та невідповідності розміру штрафу наслідкам порушення; суд не вбачає достатньо правових підстав для задоволення вищезазначеного клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат в розмірі 3 398, 47 грн. на послуги адвоката (професійну правничу допомогу) , суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.126 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Поняття особи, котра є адвокатом, наводиться в статті 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», котра зазначає, що адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв'язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Позивачем в обґрунтування понесення ним витрат на оплату послуг адвоката надано договір №434 про надання юридичних послуг (правої допомоги ) від 16.03.18р. (укладений між позивачем та адвокатським об'єднанням «Всеукраїнська адвокатська допомога»), додаткова угода №2 від 23.07.18р. до вищезазначеного договору; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю на ім'я Новікова М.О. ; платіжне доручення № від 04.10.18р. про оплату юридичних послуг за договором №434 від 16.03.18р. в розмірі 3 398, 47 грн., рахунок на оплату №179 від 04.10.18р. , акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №96 від 04.10.18р., акт №1 приймання-передачі наданих послуг від 04.10.18р. (а.с.46-50,51-52, 65, 105-108 ).

Враховуючи вищезазначене, малозначність справи (її незначну складність з правої точки зору), розгляд справи без виклику (повідомлення) сторін, незначну ціну позову по цій справі, часткове задоволення позовних вимог; суд вважає за доцільне зменшити розмір витрат позивача на послуги адвоката, які підлягають стягненню з відповідача, до 2 000, 00 грн. (аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у додатковій постанові від 11.06.18р. по справі №923/567/17 )

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 178, 233, 238, 240, 241, 247-252 ГПК України, господарський суд , -

ВИРІШИВ :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з відповідача - Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вулиця Тверська, будинок 5; ) в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» (49600, м. Дніпро, пр. Д.Яворницького, 108; ) на користь позивача - Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (50079, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області; ): 7 367, 80 грн. - штрафу за несвоєчасну доставку вантажу ; 1 555, 31 грн. - витрат на сплату судового збору та 2 000, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням чинності.

3. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити, судові витрати в цій частині покласти на позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення складено та підписано без його проголошення 16.10.2018р.

Відповідно до вимог ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення . Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду , зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення .

Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції .

Суддя Васильєв О.Ю.