ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2018 р.м. ХарківСправа № 922/2455/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Рильової В.В.

при секретарі судового засідання Горбачовій О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумигаз Збут", м. Суми
до Харківського Національного університету внутрішніх справ, м. Харків
про стягнення 114 620,74 грн.
за участю представників:

позивача - Сіденко Л.В. довіреність № 007.2Др-32-1217 від 29.12.2017;

відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сумигаз Збут" (позивач) звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з Харківського Національного університету внутрішніх справ (відповідач) 114 620,74 грн. заборгованості за отриманий в січні 2018 року та лютому 2018 року природний газ. Також позивач просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 762,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 10.09.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 922/2455/18; розгляд справи постановлено здійснювати з повідомленням сторін; призначено розгляд справи в судовому засіданні на 02 жовтня 2018 року.

26 вересня 2018 року до суду надійшов відзив Національного університету внутрішніх справ на позовну заяву (вх. № 28094), в якому відповідач зазначив, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумигаз Збут" є безпідставними та необґрунтованими у зв'язку з чим не підлягають задоволенню через наступне.

Харківський національний університет внутрішніх справ є державним вищим навчальним закладом четвертого рівня акредитації, підпорядкованим Міністерству внутрішніх справ України, повністю фінансується з Державного бюджету України, на його ім'я відкриті реєстраційні рахунки. Крім того Харківський національний університет внутрішніх справ зареєстровано у ДПІ Основ"янського району, як неприбуткову організацію та присвоєно ознаку неприбутковості 0002.

Відповідно до затвердженого бюджетного розпису розпорядники коштів Державного бюджету України одержують бюджетні асигнування, що є підставою для затвердження кошторисів. Затвердження, а також коригування протягом бюджетного року кошторисів бюджетних установ здійснюється розпорядниками коштів відповідно до затвердженого бюджетного розпису Державного бюджету України. Бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року. Таким чином будь-який договір від імені бюджетної установи може укладатися тільки в межах календарного року. Окрім того будь-які договори укладаються відповідно до Закону України "Про публічні закупівлі".

Договір від 14 листопада 2017 року № 41ABSmz970-17/1284 на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів, зі строком дії до 31 грудня 2017 року, на який посилається позивач, було укладено за результатами проведеного тендеру.

Відповідно до п. 11.1 Договору в редакції Додаткової угоди № 1 від 30.11.2017 цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) сторін і діє до 31 грудня 2017 року, та поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.10.2017 до 31.12.2017 включно, а в частині розрахунків - до їх повного здійснення.

Протягом жовтня - грудня 2017 року позивачу було сплачено 381 940,80 грн. в рахунок поставленого газу. В той же час, до кінця 2017 року позивачем було поставлено природний газ на суму 245 101,91 грн.. отже, залишок суми 136 838,89 грн. позивач повинен був повернути як зайво сплачені кошти. Крім того, на думку відповідача, Товариство з обмеженою відповідальністю "Сумигаз Збут" не мало права постачати ХНУВС природний в 2018 році, проте позивач, нав'язавши свої позадоговірні умови здійснював постачання газу без укладеного договору.

01 жовтня 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Сумигаз Збут" подало до суду відповідь на відзив (вх. № 28460), в якому зазначило, що підписання та скріплення печаткою відповідачем акту приймання - передачі природного газу, який фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий газ, а відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

В судовому засіданні 02.10.2018 у справі № 922/2455/18 було оголошено перерву до 16 жовтня 2018 року на підставі частини другої статті 216 Господарського процесуального кодексу України, про що постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання.

Представник позивача, який брав участь в судовому засіданні 16.10.2018, позовні вимоги підтримував в повному обсязі та просив суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання 16.10.2018 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення ХНУВС ухвали суду від 02.10.2018, яке повернулось на адресу суду з відміткою про отримання відповідачем зазначеної ухвали 05.10.2018.

Враховуючи, що неявка учасників справи в судове засідання, відповідно до приписів частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України, не перешкоджає розгляду справи по суті, а також приймаючи до уваги обмежені строки розгляду справи, визначені статтею 248 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

14 листопада 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Сумигаз Збут" (Постачальник) та Харківським Національним університетом внутрішніх справ (Споживач) було укладено Договір № 41ABSmz970-17/1284 на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів, згідно умов якого Постачальник зобов'язується поставити Споживачу у 2017 році природний газ (далі - газ) у необхідних для нього об'ємах (обсягах), а Споживач зобов'язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором.

Відповідно до п. 11.1 Договору в редакції Додаткової угоди № 1 від 30.11.2017 цей Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) сторін і діє до 31 грудня 2017 року, та поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.10.2017 до 31.12.2017 включно (згідно частини 3 статті 631 Цивільного кодексу України), а в частині розрахунків - до їх повного здійснення.

З матеріалів справи вбачається, що протягом жовтня - грудня 2017 року відповідачу було поставлено природний газ на загальну суму 245 101,91 грн., за який останній розрахувався у повному обсязі. Разом з тим, враховуючи, що ХНУВС в рахунок поставленого газу було сплачено 381 940,80 грн., залишок отриманої ТОВ "Сумигаз Збут" суми склав 136 838,89 грн.

Позивач зазначає, що на підставі усної домовленості у 2018 році ТОВ "Сумигаз Збут" поставило Харківському національному університету внутрішніх справ природний газ на загальну суму 251 459,63 грн. Факт отримання газу відповідачем підтверджується актами приймання-передачі природного газу, які належним чином підписані представниками та скріплені печатками сторін, відповідно до яких нарахування становлять:

- за січень 2018 на суму 137 931,10 грн. (Акт № СМЗ00000556 від 31 січня 2018 року);

- за лютий 2018 на суму 113 528,53 грн. (Акт № СМЗ00004136 від 28 лютого 2018 року).

Отримання природного газу на загальну суму 251 459,63 грн. у січні - лютому 2018 року підтверджується також Актом звіряння взаємних розрахунків за період: лютий 2018, підписаним представниками та скріпленим печатками сторін, а також не заперечується представником Харківського Національного університету внутрішніх справ. Однак, відповідач зобов'язання по оплаті поставленого природного газу належним чином не виконав, посилаючись на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Сумигаз Збут" не мало права постачати ХНУВС природний в 2018 році без укладеного договору.

З урахуванням передплати в розмірі 136 838,89 грн., що узгоджено також сторонами в Акті звіряння взаємних розрахунків за період: лютий 2018, залишок заборгованості ХНУВС за отриманий газ становить 114 620,74 грн., що в свою чергу зумовило звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумигаз Збут" до суду з позовом у даній справі.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного.

Згідно статті 509 Цивільного кодексу України, статті 173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною третьою статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та статтею 174 Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною першою статті 202 Цивільного кодексу України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Крім того, згідно також з частиною першою статті 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у письмовій формі. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телефонограмами тощо, а також прийняттям до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Окремим видом зобов'язання є договір поставки. Так, згідно з частинами першою, другою статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму; до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Стаття 655 Цивільного кодексу України передбачає, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Підписані сторонами акти приймання - передачі природного газу, є первинними обліковими документами у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", і відповідають вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, оскільки фіксують факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин.

Аналіз змісту первинних бухгалтерських документів свідчить про фактичне виникнення між сторонами цивільно-правових відносин, зокрема двосторонніх зобов'язань щодо передачі відповідачем певного товару (природного газу) та прийняття зазначеного товару позивачем тобто між сторонами по справі у спрощений спосіб фактично було укладено договір, що містить ознаки поставки (купівлі -продажу), що також не суперечить приписам ст. 205 ЦК України, ст. 181 ГК України.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ст. 692 ЦК України).

Із наведеного вбачається, що за загальним правилом, обов'язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього. Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором купівлі-продажу не встановлено інший строк оплати.

Враховуючи викладене, відповідач був зобов'язаний оплатити природний газ після його прийняття. Тобто, акти приймання-передачі природного газу № СМЗ00000556 від 31 січня 2018 року на суму 137 931,10 грн. та № СМЗ00004136 від 28 лютого 2018 року на суму 113 528,53 грн. фіксують факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин та є самостійною підставою виникнення обов'язку у відповідача здійснити розрахунок.

Згідно статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Крім того, за змістом статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

У відповідності до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Посилання відповідача на відсутність у Харківського Національного університету внутрішніх справ, як державного вищого навчального закладу що підпорядкований Міністерству внутрішніх справ України та повністю фінансується з Державного бюджету України, необхідних коштів суд вважає безпідставними та такими, що не можуть бути підставами для відмови в задоволенні позову.

Так, з урахуванням вимог частини другої 617 Цивільного кодексу України, частини другої статті 218 Господарського кодексу України та правових висновків, викладених в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005, постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 року у справі №3-28гс12, відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України на відповідний рік, не виправдовує бездіяльність органу державної влади і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення грошового зобов'язання.

Факт неналежного виконання відповідачем зобов'язань щодо оплати фактично отриманого у січні - лютому 2018 року природного газу не спростовано відповідачем, в той час як передача Товариством з обмеженою відповідальністю "Сумигаз Збут" газу підтверджується копіями актів приймання - передачі, актом звіряння взаємних розрахунків станом на 28.02.2018, підписаним представниками та скріпленим печатками сторін, звітом про поділ фактичного обсягу природного газу, відібраного з точки входу ПАТ "Сумигаз" у яких містяться дані щодо підтверджених обсягів поставки природного газу, здійсненого ТОВ "Сумигаз Збут" саме Харківському національному університету внутрішніх справ.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому Господарським процесуальним кодексом України порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростував, доказів оплати природного газу не надав, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумигаз Збут" про стягнення з Харківського Національного університету внутрішніх справ 114 620,74 грн. заборгованості за отриманий в січні 2018 року та лютому 2018 року природний газ - обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується частиною першою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підставі, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Позовні вимоги у даній справі задоволено у повному обсязі, тому витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 762,00 грн. покладаються на Харківський Національний університет внутрішніх справ та підлягають стягненню з останнього на користь позивача.

З огляду на наведене, відповідно до статей 11, 202, 205, 509, 525, 526, 610, 617, 627, 655, 692, 712 Цивільного кодексу України, статтями 173, 174, 181, 193 Господарського кодексу України та керуючись ст.ст. 1, 13, 73-80, 86, 123, 129, 202, 233, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумигаз Збут" до Харківського Національного університету внутрішніх справ задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Харківського Національного університету внутрішніх справ (61080, м. Харків, просп. Льва Ландау, буд. 27; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумигаз Збут" (40000, м. Суми, вул. Олексія Береста, буд. 21; ) 114 620,74 грн. заборгованості за отриманий в січні 2018 року та лютому 2018 року природний газ та 1 762, 00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 256 ГПК України та п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено 18.10.2018 р.

Суддя В.В. Рильова

справа № 922/2455/18