ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
04.10.2018 м. Ужгород Справа № 907/489/18
Господарський суд Закарпатської області у складі
головуючого судді Васьковського О.В.,
за участю секретаря судового засідання Дергачової Ю.А.,
розглянувши матеріали за заявою приватного акціонерного товариства "Закарпаттяобленерго", с.Оноківці, Ужгородський район про ухвалення додаткового рішення у справі №907/489/18
за позовом приватного акціонерного товариства "Закарпаттяобленерго", с.Оноківці, Ужгородський район
до відповідача фізичної особи-підприємця Рішко Михайла Івановича, с.Драгово, Хустський район
про стягнення суми 8251,90 грн. вартості необлікованої електричної
енергії згідно з договором про постачання енергії №15-0955 від
11.07.2005 р., відповідно до ст.ст.509, 525,526,610, 612, 617, 625 ЦК
України та ст.193,275 ГК України
від позивача - Чекан В.В., адвокат, Боднар А.М.. юрисконсульт (дов. від 20.09.2018 №264)
від відповідача - Рішко М.І., підприємець
Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 20.09.18р. позов приватного акціонерного товариства "Закарпаттяобленерго" задоволено повністю. При цьому, ухвалено стягнути з відповідача суму 1762 грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору, заяву ж позивача в частині понесених витрат на правову допомогу в розмірі 5000 грн - розглянути після ухвалення рішення по суті позовних вимог з призначенням судового засідання.

В судовому засіданні 17.08.2018 представником позивача було подано заяву про розподіл судових витрат після постановлення рішення суду.

Зважаючи на зроблену позивачем заяву, подану в межах передбаченого законом строку(з огляду на розгляд справи в порядку спрощеного провадження), беручи до уваги об'єктивні причини, які унеможливили подання всіх необхідних доказів для прийняття судом рішення про розподіл судових витрат позивача в частині витрат на правову допомогу, ухвалою суду від 26.09.2018 суд призначив судове засідання по розгляду вказаної заяви.

Через канцелярію суду 27.09.2018 позивач подав заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, долучивши до неї копію Акту про надання правової допомоги №26 від 24.09.2018 року та докази надіслання заяви з додатком відповідачу.

В судовому засіданні представник позивача підтримав подану заяву в повному обсязі.

Відповідач проти задоволення заяви усно заперечив.

Розглянувши матеріали заяви та додані до неї докази суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 126 ГПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Позивачем заявлено до відшкодування суму 5000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.ч. 1-4 ст. 126 ГПК України).

Поняття особи, котра є адвокатом, наводиться в статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", котра зазначає, що адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Суд зазначає, що згідно зі статтею 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Судом встановлено, що в судовому засіданні 17.08.2018 представником позивача було подано заяву про розподіл судових витрат після постановлення рішення суду. Заявник пояснив, що правова допомога надається позивачу на підставі укладеного між приватним акціонерним товариством «Закарпаттяобленерго» та Професійним адвокатським об'єднанням «Консенсус» договору №38 від 30.01.2018 про надання правової допомоги.

Так, згідно з Додатком №50 до вказаного договору розмір витрат ПрАТ «Закарпаттяобленерго» на професійну правничу допомогу за здійснення всіх необхідних дій щодо стягнення в судовому порядку з фізичної особи-підприємця Рішка М.І. суми 8251,90грн. у господарській справі №907/489/18 у суді першої інстанції складає 5000грн. На підтвердження понесених витрат заявником подано платіжне доручення №9937 від 15.08.2018, сплачене на підставі рахунку №43 від 18.07.2018 року, яке долучене до заяви.

Проте, цим же Додатком визначено, що акт про надання правової допомоги клієнту(позивачу) складається та направляється на підпис клієнту (позивачу) об'єднанням не пізніше наступного дня після ухвалення судом відповідної інстанції рішення по суті позовних вимог або про закриття провадження у справі / залишення позовної заяви без розгляду / затвердження мирової угоди тощо, а клієнт підписує такий акт протягом 3-х робочих днів з дня отримання клієнтом такого акта.

Частиною 8 статті 129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ст. 221 ГПК України? якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п'ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

На підтвердження надання адвокатських послуг, позивачем до матеріалів справи долучено оригінал витягу з укладеного між позивачем та Професійним адвокатським об'єднанням "Консенсус" (далі за текстом - Адвокатське об'єднання) договору №38 від 30.01.2018р., Додаток №500 від 04.07.2018 до договору про надання правової допомоги від 30.01.2018 №38., оригінали ордерів серії ЗР №49015 від 03.08.2018р. та серії ЗР №49039, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЗР №21/852, платіжне доручення №9937 від 15.08.2018, сплачене на підставі рахунку №43 від 18.07.2018 року, Акту про надання правової допомоги №26 від 24.09.2018 року.

Таким чином, сума понесених Позивачем судових витрат у зв'язку з розглядом у Господарському суді Закарпатської області справи №907/489/18, а саме, витрат на професійну правничу допомогу складає 5000,00 грн. (П'ять тисяч гривень 00 коп.).

З наданих до матеріалів справи клопотань, заяв вбачається, що вони підписані адвокатами Чекан В.В.та Пеняк І.В., які згідно з протоколами судових засідань в дійсності представляли інтереси позивача по справі № 907/489/18.

Згідно з ч. 6 ст. 126 ГПК України обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Присутній в судовому засіданні відповідач, хоча й заперечував проти задоволення заяви, жодних доказів на підтвердження, які б свідчили про неспівмірність витрат позивача, заявлених до стягнення, суду не надав.

Відтак, суд констатує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката співмірний зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; а також предметом позовних вимог та строку розгляду справи, а тому вона підлягає стягненню з відповідача 1.

З огляду на вищенаведене, враховуючи те, що під час винесення рішення по справі № 907/489/18 судом не вирішено питання про розподіл судових витрат позивача на правову допомогу, суд дійшов висновку про задоволення заяви позивача, що є підставою для ухвалення додаткового рішення по справі №907/489/18 на суму 5000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 221, 234, 244 Господасрького процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

ухвалити додаткове рішення у справі №907/489/18.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Рішка Михайла Івановича (90432, АДРЕСА_1 код НОМЕР_1) на користь приватного акціонерного товариства "Закарпаттяобленерго" (89412, Закарпатська обл., Ужгородський район, с.Оноківці, вул. Головна, 57, ) суму 5000,00 грн. - витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного додаткового рішення.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Васьковський О.В.