ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2018 року

м. Київ

Справа № 927/1050/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Мачульського Г.М. - головуючого, Кушніра І.В., Краснова Є.В.

за участю секретаря судового засідання Лихошерст І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гран Терра"

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 24.07.2018 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Смірнова Л.Г., судді Дідиченко М.А., Кропивна Л.В.)

за заявою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Батьківщина" про перегляд постанови Київського апеляційного господарського суду від 13.04.2017 у справі №927/1050/16 за нововиявленими обставинами

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гран Терра"

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Батьківщина"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_4

про зобов'язання вчинити певні дії та стягнення неустойки

за зустрічним позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Батьківщина"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гран Терра"

про визнання недійсним контракту

за участю:

позивача: 1) Коваленко Я.В. (довіреність від 13.12.17), 2) Слюзар Т.І. (довіреність від 30.12.17)

відповідача: 1) Степаненко О.М. (ордер від 18.06.18), 2) Ковальчук О.О. (довіреність від 27.04.2018),

ВСТАНОВИВ:

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Батьківщина" (далі-заявник) звернулось у суд із заявою про перегляд постанови Київського апеляційного господарського суду від 13.04.2017 у справі № 927/1050/16 за нововиявленими обставинами (далі-заява), згідно якої просило скасувати дану постанову суду апеляційної інстанції та прийняти нову, якою відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Гран Терра" у задоволенні первісного позову та закрити провадження у справі за зустрічним позовом.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Господарського суду Чернігівської області від 06.12.2017 у справі № 927/976/17, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.03.2018, визнано недійсним контракт на поставку сільськогосподарської продукції від 21.03.2016 № 05/2363 (далі-контракт), який укладено між заявником та ТОВ "Гран Терра" та був предметом спору за зустрічним позовом у справі Господарського суду Чернігівської області № 927/1050/16, а тому на момент прийняття Київським апеляційним господарським судом постанови від 13.04.2017 у справі № 927/1050/16, істотні обставини, які були встановлені рішенням Господарського суду Чернігівської області від 06.12.2017 у справі № 927/976/17 не були і не могли бути відомі заявнику, тобто вони є нововиявленими обставинами.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.07.2018, скасовано постанову цього суду від 13.04.2017 у справі № 927/1050/16 за нововиявленими обставинами та прийнято нову, якою рішення Господарського суду Чернігівської області від 30.01.2017 у справі № 927/1050/16 скасовано в частині зустрічного позову заявника до ТОВ "Гран Терра" про визнання недійсним контракту та закрито провадження у справі у цій частині. В іншій частині рішення Господарського суду Чернігівської області від 30.01.2017 у справі № 927/1050/16 залишено без змін.

У касаційній скарзі ТОВ "Гран Терра" просить скасувати вище вказану постанову суду апеляційної інстанції, відмовити у задоволенні заяви, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.04.2017 у справі № 927/1050/16 залишити в силі, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування своїх доводів скаржник спираючись на низку судових рішень, які відображені у ній, посилався на те, що обставини, які встановлені у рішенні Господарського суду Чернігівської області від 06.12.2017 у справі № 927/976/17 не є нововиявленими обставинами, оскільки дане рішення суду з'явилося вже після остаточного розгляду судами різних ланок справи № 927/1050/16. При цьому посилається на те, що апеляційний суд безпідставно прийняв до розгляду заяву, оскільки її повинен був розглянути суд касаційної інстанції.

Відзив відповідача за первісним позовом на касаційну скаргу не може бути розглянуто, оскільки він поданий 09.10.2018, тобто поза межами строку, визначеного ухвалою Касаційного господарського суду від 19.09.2018.

Так ухвалою Верховного Суду від 19.09.2018 визначено строк для подання відзиву на касаційну скаргу з доказами надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, до Касаційного господарського суду до 04.10.2018.

Частиною 1 статті 295 Господарського процесуального кодексу України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року N 2147-VIII передбачено, що учасники справи мають право подати до суду касаційної інстанції відзив на касаційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом касаційної інстанції в ухвалі про відкриття касаційного провадження.

Згідно частини 4 статті 13 цього Кодексу кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до положень частини 1 статті 118 вказаного Кодексу право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Отже поза межами вказаного строку право на подачу відзиву відсутнє.

На підставі викладеного, зазначений відзив залишено судом без розгляду, оскільки він був поданий після закінчення строку, наданого для його подання.

Переглянувши у касаційному порядку оскаржену постанову суду апеляційної інстанції, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, беручи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, виходить з наступного.

Як встановлено апеляційним судом, рішенням Господарського суду Чернігівської області від 30.01.2017 у справі №927/1050/16 відмовлено у задоволенні первісного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Гран Терра" до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Батьківщина" про зобов'язання вчинити певні дії (виконати умови контракту та поставити 21 000,00 метричних тонн насіння соняшнику) та стягнення 83 234 279 грн. 07 коп. штрафних санкцій. Зустрічний позов про визнання недійсним контракту задоволено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.04.2017 рішення Господарського суду Чернігівської області від 30.01.2017 скасовано та прийнято нове, яким первісний позов задоволено частково, зобов'язано відповідача за первісним позовом виконати умови контракту та поставити позивачу за первісним позовом 21 000,00 метричних тонн насіння соняшнику, стягнуто з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом 835 685 грн. 54 коп. неустойки, 40 781 454 грн. 00 коп. штрафу, в іншій частині первісного позову відмовлено. В задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 21.06.2017 скасовано вище вказану постанову суду апеляційної інстанції в частині стягнення штрафу та неустойки, і в цій частині прийнято нове рішення, яким стягнуто 20 390 727,00 грн. штрафу за несвоєчасну поставку товару та 835 685,54 грн., в іншій частині постанову суду апеляційної інстанції залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду України від 04.10.2017 відмовлено у допуску з перегляду вказаних постанов суду касаційної та апеляційної інстанцій.

При цьому апеляційним судом встановлено, що в іншій справі № 927/976/17 рішенням Господарського суду Чернігівської області від 06.12.2017, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.03.2018 та постановою Верховного Суду від 12.06.2018, визнано недійсним зазначений контракт.

Як зазначалося вище, заявник звернувся із заявою про перегляд постанови Київського апеляційного господарського суду від 13.04.2017 за нововиявленими обставинами, посилаючись на те, що рішенням Господарського суду Чернігівської області від 06.12.2017 у справі № 927/976/17, яке набрало чинності, визнано недійсним контракт, на підставі якого постановою суду апеляційної інстанції, яку заявник просив переглянути за нововиявленими обставинами, відповідача за первісним позовом було зобов'язано виконати умови цього контракту та поставити позивачу за первісним позовом 21 000,00 метричних тонн насіння соняшнику. Також цією постановою було відмовлено у задоволенні зустрічного позову про визнання недійсним контракту.

Апеляційний суд скасовуючи за нововиявленими обставинами постанову та приймаючи нову, виходив з того, що в основу постанови суду, що переглядалася за нововиявленими обставинами, було покладено факт існування контракту, а із нього виникав обов'язок у сторони виконати поставку насіння за первісним позовом. Також цей суд виходив із того, що контракт вже визнаний недійсним за рішенням суду у іншій справі № 927/976/17, тому обов'язок здійснити поставку насіння відпав, а предмет спору за зустрічним позовом відсутній, що є підставою для закриття провадження у справі.

Крім того розглядаючи заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами суд апеляційної інстанції виходив із того, що з врахування того, що Вищий господарський суд змінив своєю постановою розмір фінансових санкцій, то перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами здійснюється тим судом, який змінив судове рішення, або прийняв нове.

Підстави для скасування оскарженої постанови суду апеляційної інстанції відсутні виходячи із наступного.

Приписами статті 320 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами (ч.1). Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (п.1 ч.2).

Частинами четвертою та п'ятою статті 321 наведеного Кодексу передбачено, що заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 3 частини третьої статті 320 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення. Заява про перегляд судових рішень судів апеляційної і касаційної інстанцій з підстав, зазначених у частині четвертій цієї статті, якими змінено або скасовано судове рішення, подається до суду тієї інстанції, яким змінено або ухвалено нове судове рішення.

У даній справі, що переглядається у касаційному порядку, встановлено, що контракт, на підставі якого судом було встановлено права і обов'язки сторін спору, визнано недійсним в іншій справі, і рішення у ній набрало законної сили.

При цьому у даній справі, що переглядається у касаційному порядку, судовими рішеннями було встановлено права і обов'язки сторін спору на підставі цього контракту.

Однак враховуючи такі, встановлені статтею 3 Цивільного кодексу України, засади цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність, слід погодитися із висновками суду апеляційної інстанції про те, що судове рішення не може бути обґрунтоване контрактом, який визнано недійсним в іншій справі, і рішення у ній набрало законної сили, а відтак таке рішення не повинно встановлювати права чи обов'язки для сторін спору.

Таким чином за недійсним контрактом у жодної із його сторін не повинно виникати прав чи обов'язків, а суд не повинен у такому випадку залишати відповідні умови для того, щоб такі права чи обов'язки могли бути реалізовані, у такому випадку суд немає застосовувати формальний підхід, а виходити і тієї суті фактичних правовідносин, які на момент перегляду судом існують між сторонами.

Крім того із аналізу наведених норм процесуального закону вбачається, що зміненим або скасованим є таке судове рішення, у якому суд вищої інстанції по іншому визначив права, обов'язки сторін, і саме таке рішення підлягає перегляду за нововиявленими обставинами тим судом, який вчинив таку зміну або скасування судового рішення і визначив права, обов'язки сторін. Тобто за нововиявленими обставинами судом вищої інстанції переглядається та частина судового рішення, яка змінена або скасована ним. У разі ж коли суд вищої інстанції щодо якихось вимог такої зміни або скасування судового рішення не вчиняв, а залишив судове рішення у відповідній частині без змін, у нього не виникає права перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, яке у відповідній частині ухвалено іншим судом та залишено без змін судом вищої інстанції.

Із доводів скаржника, наведених у касаційній скарзі не вбачається, що Верховним судом в інших справах за нововиявленими обставинами переглядалися судові рішення, які були залишені судом касаційної інстанції без змін, чи за такими обставинами переглядалися ті частини судових рішень, які були також залишені судом касаційної інстанції без змін.

Крім того не може бути підставою для задоволення касаційної скарги посилання скаржника на постанову Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14.02.2018 зі справи №147/325/13-ц, оскільки приймаючи зазначене судове рішення цей суд виходив із положень Цивільного процесуального кодексу України, тоді як у даній справі що переглядається у касаційному порядку, суд приймаючи постанову вважає за необхідне виходити із зазначених вище положень Цивільного кодексу України.

З наведених підстав дана справа також не може бути передана на розгляд Великої Палати за положеннями частини 3 статті 302 Господарського процесуального кодексу України, оскільки колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду не застосовує у даній справі положення Цивільного процесуального кодексу України, а саме необхідність відступити від висновку щодо застосування норм права і є правовою підставою для передачі справи на розгляд Великої Палати.

Наведеним спростовуються доводи, викладені у касаційній скарзі, щодо незаконності постанови суду апеляційної інстанції.

Разом з тим за наслідками скасування постанови Київського апеляційного господарського суду від 13.04.2017 залишаючи без змін рішення Господарського суду Чернігівської області від 30.01.2017 в іншій частині, а саме щодо первісного позову щодо покладення обов'язку здійснити поставку насіння та про стягнення неустойки, судом апеляційної інстанції у резолютивній частині оскарженої у касаційному порядку постанови не зазначено про те, яким чином вирішено заяву про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення в частині стягнення неустойки.

У касаційній скарзі ТОВ "Гран Терра" просить скасувати вище вказану постанову суду апеляційної інстанції, відмовити у задоволенні заяви, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.04.2017 у справі № 927/1050/16 залишити в силі.

Отже вбачається, що за результатами розгляду касаційної скарги заявник по суті просить ухвалити нове рішення за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Російської Федерації"), у справі "Нєлюбін проти Російської Федерації", повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії), згідно з якими зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).

Згідно ж із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до положень статті 311 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування у касаційному порядку судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (ч.1). Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення (ч.2). Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (ч.3). Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (ч.4).

Оскільки із наведеного вище не вбачається, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, яке б призвело до ухвалення незаконного рішення, і фундаментальних порушень не встановлено, а враховуючи спірний характер правовідносин сторін наведена міра обґрунтування даного судового рішення є достатньою у світлі конкретних обставин справи щоб продемонструвати сторонам що вони були почуті, суд касаційної інстанції вважає, що підстави для задоволення касаційної скарги, а відтак і для скасування оскарженої постанови суду апеляційної інстанції, відсутні.

При цьому зацікавлена особа не позбавлена права звернутися до компетентного суду із заявою про прийняття додаткової постанови щодо вимоги, стосовно якої не було ухвалено рішення, та не позбавлена права звернутися до компетентного суду із заявою про перегляд судового рішення, ухваленого судом касаційної інстанції, за нововиявленими обставинами.

Керуючись статтями 301, 308, 309, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гран Терра" залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 24.07.2018 у справі Господарського суду Чернігівської області № 927/1050/16, залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.М. Мачульський

Судді І.В. Кушнір

Є.В. Краснов