ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"16" жовтня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/1700/18

Господарський суд Одеської області у складі судді Демешина О. А., при секретарі судового засідання Заболотна Я. О., розглянувши справу № 916/1700/18:

Позивач: Комунальний заклад „Саратська районна лікарня" (код - 01998880, 68200, смт. Сарата, вул. Соборна, 2, Одеська область)

Відповідач: Фізична особа-підприємець (ІН: НОМЕР_1, АДРЕСА_1)

про зобов'язання звільнити та повернути орендоване приміщення, стягнення 66712,91 грн.

з підстав закінчення строку договору оренди

за явкою представників сторін:

від позивача: Манова І.М. - довіреність

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ: 13.08.2018 року Комунальний заклад „Саратська районна лікарня" (далі - позивач) звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Міхайленко Олександра Вікторовича (далі - відповідач) про зобов'язання звільнити та повернути КЗ „Саратська районна лікарня", будинок 2 нежитлове приміщення загальною площею 18 м2, розташоване на другому поверсі в лікувальному корпусі №1 за адресою: 68200, Одеська область, Саратський район, вул. Соборна (Котовського), будинок 2 і було об'єктом договору оренди № 10 від 28.10.2013 року та стягнення 54756,28 гривень неустойки, 11956,63 гривень компенсації комунальних послуг по орендованому приміщенню.

13.08.2018 року суд відкрив провадження по справі, ухвалив розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

19.09.2018 року суд отримав Відзив на позовну заяву яким позивач позов не визнав в повному обсязі.

19.09.2018 року Позивач надав суду заяву про зміну предмета та підстав позову. Суд не приймає вказану заяву до розгляду, оскільки ч. 3 ст. 46 ГПК України передбачено право Позивача змінити предмет або підставу позову. Тобто, діючими нормами ГПК України одночасна зміна предмету та підстав позову не допускається, тому суд розглядає первинні позовні вимоги.

19.09.2018 року суд закрив підготовче засідання та призначив справу до розгляду по суті.

В С Т А Н О В И В :

28.10.2013 року між Сторонами справи було укладено договір оренди приміщення.

Судом встановлено, що сторони погодили всі істотні умови: а саме, згідно умов якого Орендодавець (позивач) зобов'язується передати Орендарю (відповідачу), а Орендар зобов'язується прийняти в оренду приміщення, що знаходиться на другому поверсі в лікувальному корпусі № 1, за адресою: смт. Сарата. вул. Соборна (колишня Котовського) 2, загальною площею 18 кв.м. Приміщення, що орендується, надається Орендарю для розміщення аптечного пункту. Орендна плата за договором встановлена в розмірі 550 гривень в місяць з наступним коригуванням її розміру на індекс інфляції (п.п. 1.1., 1.2., 1.3., 2.1., 4.3., 4.4. договору).

У відповідності до умов п.п. 3.6.. 3.8. договору після закінчення строку оренди або при припиненні (розірванні) цього договору Орендар у 3-денний строк повертає Орендодавцю майно шляхом підписання сторонами акту приймання-передачі майна. Обов'язок по складанню акта приймання-передачі покладається на сторону, яка передає майно іншій стороні договору.

Згідно п.п.8.1., 8.4., 8.9.5. договору цей договір укладається строком на 2 роки 11 місяців, діє з 28 жовтня 2013 року до 28 вересня 2016 року. У разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається пролонгованим на той самий строк і на тих самих у мовах, які були передбачені цим договором. Дія договору припиняється в разі: ...в інших випадках, передбачених договором чи чинним законодавством України (закінчення строку на який його було укладено).

Згідно акту передачі-приймання приміщення від 28 жовтня 2013 року КЗ «Саратська ЦРЛ» передала, а ФОП Міхайленко О.В. прийняв в строкове платне користування приміщення № 10, яке знаходиться на другому поверсі в лікувальному корпусі № 1, яке розташоване за адресою 68200, смт. Сарата вул. Соборна 2, Одеської області.

Позивач ґрунтує свої позовні вимоги посилаючись на те, що заявою від 07.10.2016 року № 654 Комунальний заклад «Саратська ЦРЛ» попереджав ФОП Міхайленка О.В. про припинення договору у зв'язку з закінченням строку його дії. Вказана заява була вручена працівнику аптечного пункта для передачі Міхайленко О.В.

19.06.2017 року Міхайленко О.В. було направлено претензію, на адресу вказаному в договорі, однак лист повернувся за закінченням терміну зберігання. Відповідач не звільнив приміщення № 10, яке знаходиться на другому поверсі в лікувальному корпусі № 1, яке розташоване за адресою 68200,смт. Сарата вул. Соборна 2, Одеської області.

Тому, позивач звернувся до суду із позовом про звільнення орендованого приміщення внаслідок припинення дії договору та про стягнення неустойки та комунальних послуг за період фактичного користування цим приміщенням після припинення строку його дії. При цьому позивач виходить з того, що дія договору оренди припинилась 28.10.2016р., прострочення на 01.07.2018р. складає 21 місяць, неустойка згідно розрахунку складає 54 756,28 грн., а витрати Орендодавця на комунальні послуги складають 11956,63 гривень

Відповідач не погодившись з позовом зазначив, що укладений між сторонами справи Договір оренди від 28.10.2013 року є діючим, а тому вимоги про звільнення приміщення та сплати неустойки є безпідставними, а щодо компенсації за комунальні послуги, Відповідач зазначає, що відповідні рахунки з боку Позивача не виставлялись.

Заслухавши пояснення сторін дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Однією із загальних засад цивільного законодавства України є свобода договору, відповідно ст. 3 ЦК України.

Згідно п. 1, ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Ч. 1 ст. 13 ЦК України передбачено, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

В той же час, ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України встановлено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами, відповідно до ст. 629 ЦК України.

Аналогічні положення містить і ГК України.

Так, відповідно ч. 2 ст. 67 ГК України підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Відповідно до п. 1, 2, 7 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання; належним чином відповідно до закону, інших правових актів та договору. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Як було зазначено, 28.10.2013 року між Сторонами справи було укладено договір оренди приміщення, згідно якого орендодавець (Позивач) зобов'язався передати орендарю (Відповідачу), а Орендар зобов'язався прийняти в оренду приміщення, що знаходиться на другому поверсі в лікувальному корпусі № 1, за адресою: смт. Сарата. вул. Соборна (колишня Котовського) 2, загальною площею 18 кв.м.

У відповідності до п. 8.1. даного договору, він укладався терміном на 2 роки 11 місяців, та діє з 28.10.2013 року по 28.09.2016 року.

Згідно п. 8.4 даного договору, у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору, після закінчення строку його чинності, протягом одного місяця, договір вважається пролонгованим на той самий строк і на тих самих умовах.

Так, в додатках до позовної заяви, міститься заява КЗ „Саратська ЦРЛ" від 07 жовтня 2016 року за №654 про припинення договору, з якої вбачається що КЗ „Саратська ЦРЛ" заявляє про припинення договору оренди приміщення, укладеного 28 жовтня 2013 року, б/н та просить Відповідача звільнити займане приміщення.

Проте, Відповідач заперечує факт отримання вказаної заяви.

Дослідивши вказану заяву, судом встановлено, що її отримано особою, прізвище ім'я та по батькові, посада та повноваження якої не вказано. Доказів направлення заяви на адресу Відповідача Позивачем суду не надано.

Отже, за відсутності доказів вручення з боку Позивача Відповідачу заяви від 07.10.2016р. про припинення договору оренди приміщення від 28.10.2013 року суд не погоджується з позицією Позивача, що договір припинив свою дію 28.10.2016р., оскільки відповідно до п.8.4. його дію було пролонговано на 2 роки 11 місяців, тобто - до 28.09.2019року.

Тому, вимоги Позивача про зобов'язання звільнити та повернути КЗ „Саратська районна лікарня", будинок 2 нежитлове приміщення загальною площею 18 м2, розташоване на другому поверсі в лікувальному корпусі №1 за адресою: 68200, Одеська область, Саратський район, вул. Соборна (Котовського), будинок 2 і було об'єктом договору оренди № 10 від 28.10.2013 року та стягнення 54756,28 гривень неустойки - є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Також слід відмовити у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача 54756,28 грн. неустойки у вигляді подвійної орендної плати за неповернення об'єкту оренди, відповідно до ч.2 ст.785 ГПК України, - оскільки відповідач продовжує користуватися орендованим приміщенням на підставі діючого договору оренди і обов'язку щодо повернення цього приміщення у відповідача на цей час не існує.

Щодо вимоги по сплаті комунальних послуг, суд звертає увагу Позивача на п.5.1.11 Договору, з якого вбачається що Орендар зобов'язаний протягом всього строку користування майном, щомісячно компенсувати Орендодавцю суми сплачені останнім за комунальні послуги по орендованому приміщенню на підставі виставленого Орендодавцем рахунку.

Проте, доказів виставлення рахунків за комунальні послуги за спірний період Позивачем суду не надано. Також не надано доказів фактичної сплати позивачем витрат на комунальні послуги, стягнення якої з відповідача в якості компенсації є предметом спору по справі.

На підставі викладеного, в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 238, 240 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України

та може бути оскаржено в порядку ст.ст.256-259 ГПК України .

Повне рішення складено 22 жовтня 2018 р.

Суддя О.А. Демешин