ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2018 Справа №914/860/18

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер технолоджі компані груп» (04108, м. Київ, пр. Правди, 35; поштова адреса: 02002, м. Київ, вул. В.Нестайка, 8, офіс 76; ідент.код 40064845)

до Відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-виробнича компанія Перша приватна броварня Для людей як для себе! (79032, м. Львів, вул. Джорджа Вашингтона, 10; ідент.код 31978272)

про стягнення грошових коштів у загальній сумі 1654707,26грн.

Суддя: Стороженко О.Ф.

Секретар: Мазуркевич М.Р.

Представники:

Позивача: ОСОБА_1 Довіреність б/н від 18.06.2018;

Відповідача: ОСОБА_2 Довіреність б/н від 01.01.2018.

Процесуальні дії вчинено судом у приміщенні Господарського суду Львівської області: зал судового засідання №3.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтер технолоджі компані груп» подано Позовну заяву з вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-виробнича компанія Перша приватна броварня Для людей як для себе! грошових коштів у загальній сумі 1654707,26грн., а саме:

-боргу у сумі 11194206,12грн., що виник у звязку з порушенням Відповідачем грошових зобовязань з оплати вартості товару, поставленого Позивачем на підставі Договору (б/н) від 22.02.2016;

-пені у сумі 293372,78грн., нарахованої у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України (від суми боргу) за кожен день прострочення платежів;

-трьох процентів річних у сумі 29540,79грн. та інфляційних втрат у сумі 137587,57грн., нарахованих згідно з нормою ч.2 ст.625 ЦК України.

Відповідачем заяви по суті справи не надано.

Представником Відповідача надано пояснення та, при цьому, зазначено про відсутність факту підписання Сторонами Договору від 22.02.2016, проект якого додано до Позовної заяви, що зумовлює безпідставність позовних вимог.

У судовому засіданні 11.09.2018 судом оголошувалась перерва до 27.09.2018.

Справу, згідно нормами статей 12, 247 ГПК України, розглянуто за правилами загального позовного провадження.

У ході дослідження обставин спору та поданих доказів, - суд встановив:

Підстава позову неналежне (часткове) виконання Відповідачем грошових зобовязань з оплати вартості продукції, яку поставлено відповідно до умов двостороннього Договору (без номеру) від 22.02.2016.

Позивачем, на підтвердження факту укладення зазначеного правочину, подано проект Договору від 22.02.2016, на якому відсутні підписи уповноважених осіб двох Сторін та відбитки печаток.

За ствердженням Позивача, підписаний Товариством «Інтер технолоджі компані груп» проект Договору (у двох примірниках) неодноразово вручався Відповідачу та надсилався йому електронною поштою (без електронного цифрового підпису), і другий примірник не повернуто, хоча, при здійсненні часткової оплати, Відповідач зазначав, у призначенні платежу, Договір від 22.02.2016, та, крім цього, вказував такий Договір і в Актах звіряння розрахунків.

Проте, згідно з нормою ч.1 ст.181 Господарського кодексу України, відсутність факту підписання двома Сторонами проекту Договору від 22.02.2016 у формі єдиного документу унеможливлює визнання факту укладення такого правочину (у формі єдиного документу).

Проте, за даними Виписок установи Банку, встановлено факт часткової сплати Відповідачем вартості поставленої продукції з призначенням платежів: «оплата за фільтраційний матеріал згідно з Договором (б/н) від 22.02.2016».

Крім цього, Сторони, здійснюючи звіряння розрахунків, у відповідних Актах (за жовтень місяць 2017 року, за І квартал 2018 року) вказали, що розрахунки здійснюються за Договором (б/н) від 22.02.2016.

Також про наявність двостороннього Договору зазначено у деяких Податкових накладних щодо спірних поставок.

Отже, наявний факт укладення Сторонами Договору від 22.02.2016 щодо поставки Позивачем (Відповідачу) певної продукції (фільтраційний матеріал), яка зазначена у двосторонніх Видаткових накладних за 20.01.2017-01.09.2017, проте, укладено його не шляхом викладення у формі єдиного документу, а у спрощений спосіб, передбачений нормою ч.1 ст.181 ГК України. Крім умов щодо предмету та ціни, які визначаються двосторонніми Видатковими накладними, інші умови такого Договору невідомі.

Згідно з нормою ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України, до договорів поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж.

Відповідно до норми ч.1 ст.692 ЦК України, у Відповідача (Покупець) виник обовязок з оплати вартості продукції, поставленої упродовж 20.01.2017-01.09.2017, з моменту її прийняття за відповідними Видатковими накладними.

Згідно з даними Видаткових накладних, загальна вартість продукції, поставленої упродовж 20.01.2017-01.09.2017, склала 1326596,20грн.

Відповідачем грошові зобовязання з оплати вартості поставленої продукції виконано лише частково і на час заявлення позову (04.05.2018) сума боргу, за даними Позивача, складала 1194206,12грн.

У ході судового процесу Відповідачем сплачено частину боргу у сумі 310000,00грн., що підтверджують Виписки установи Банку за період 11.04.2018-16.07.2018.

Отже, згідно з нормою п.2 ч.1 ст.231 ГПК України, наявні підстави для закриття провадження у справі стосовно частини позовних вимог про стягнення з Відповідача основного боргу у сумі 310000,00грн., - у звязку з відсутністю предмету спору.

Відповідно, станом на час вирішення спору по суті, сума боргу Відповідача за продукцію, поставлену упродовж 20.01.2017-01.09.2017, складає 884206,12грн.

Тому, позовна вимога про стягнення зазначеної суми боргу повністю обґрунтована та підлягає задоволенню.

Враховуючи факт укладення Сторонами 22.02.2016 Договору (стосовно поставки) у спрощений спосіб, що зумовлює відсутність факту погодження умов щодо сплати неустойки, правові підстави для задоволення позовної вимоги про стягнення з Відповідача пені відсутні.

При цьому, важливо, що, відповідно до норми ч.1 ст.547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобовязання (зокрема: неустойки) повинен вчинятись виключно у письмовій формі.

Враховуючи факт виникнення у Відповідача обовязку щодо оплати вартості продукції з моменту її прийняття за Видатковими накладними (ч.1 ст.692 ЦК України), факт порушення Покупцем зазначеного грошового зобовязання зумовлює наявність підстав для застосування норми ч.2 ст.625 ЦК України, згідно з якою Позивачем нараховано:

-три проценти річних (від прострочених платежів) у сумі 29540,79грн.;

-інфляційні втрати у сумі 137587,57грн.

Відповідно, позовні вимоги про стягнення зазначених сум процентів річних та інфляційних втрат повністю обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Згідно з нормою п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, наявні підстави для покладення на Сторін судових витрат у справі, - пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, згідно з нормою ч.9 ст.129 ГПК України, наявні підстави для покладення на Відповідача судових витрат у справі за позовною вимогою, стосовно якої закрито провадження у справі (так як спір виник внаслідок неправильних дій Покупця).

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 2, 12-14, 73-80, 86, 91, 129, 232, 233, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, - суд

ВИРІШИВ:

1.Закрити провадження у справі стосовно позовної вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-виробнича компанія Перша приватна броварня Для людей як для себе! боргу у сумі 310000,00грн.

2.У задоволенні позову відмовити частково: у частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-виробнича компанія Перша приватна броварня Для людей як для себе! пені у сумі 293372,78грн.

3.Позов стосовно решти позовних вимог задовольнити.

4.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-виробнича компанія «Перша приватна броварня «Для людей як для себе!» (79032, м. Львів, вул. Джорджа Вашингтона, 10; ідент.код 31978272) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер технолоджі компані груп» (04108, м. Київ, пр. Правди, 35; поштова адреса: 02002, м. Київ, вул. В.Нестайка, 8, офіс 76; ідент.код 40064845) борг у сумі 884206,12грн., три проценти річних (від прострочених платежів) у сумі 29540,79грн., інфляційні втрати у сумі 137587,57грн., а також - витрати на судовий збір у сумі 20420,02грн.

Дане Рішення набирає законної сили відповідно до норм статей 240, 241, 254, 256, 257 ГПК України, а саме:

- у випадку відсутності апеляційного оскарження після закінчення 20-денного строку, встановленого на подання апеляційної скарги (до Львівського апеляційного господарського суду), який обчислюється з дня складення повного Рішення;

- у випадку апеляційного оскарження і відсутності факту скасування після ухвалення Львівським апеляційним господарським судом відповідного судового рішення.

Повне Рішення складено 08.10.2018.

Суддя Стороженко О.Ф.