ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2018 рокуСправа № 912/2119/18
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Вавренюк Л.С. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу № 912/2119/18

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Югсталь"

до відповідача: приватного підприємства "Інгулбудсервіс"

про стягнення 88 935,58 грн.,

встановив: до Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "Югсталь" до приватного підприємства "Інгулбудсервіс" про стягнення з відповідача на користь позивача 88 935, 58 грн. заборгованості за поставлений товар.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов укладеного між сторонами договору поставки №№1/1905 від 19.05.2015 в частині своєчасного і повного розрахунку за поставлений товар.

Ухвалою від 13.08.2018 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №912/2119/18, постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, розпочати розгляд справи по суті 13.09.2018, встановив сторонам строк для подання заяв по суті справи.

У відповідності до вимог ч.ч. 5, 11 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, копії ухвали про відкриття провадження у справі направлені сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресами, зазначеними позивачем у позовній заяві та отримані сторонами, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 54-55).

Пунктами 4, 6 ч. 2 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України встановлено обов'язок учасників справи подавати всі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 8 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

20.08.2018 до суду надійшло клопотання позивача від 16.08.2018, згідно якого останній просить дозволити подати додаткові пояснення у справі з доданими до них доказами (а.с. 41-52).

Оскільки позивачем жодним чином не обґрунтовано неможливість подання доказів у справі разом з позовною заявою, господарський суд, на підставі ч. 8 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, не приймає до розгляду додаткові пояснення позивача з доданими до них доказами.

Статтею 178 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати: 1) суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; 2) позивачу, іншим відповідачам, а також третім особам - копію відзиву та доданих до нього документів. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Як вбачається з поштового повідомлення, відповідачем отримано копію ухвали про відкриття провадження у справі 17.07.2018, а отже, у строк до 03.09.2018 включно відповідач мав подати до суду письмовий відзив на позов.

Однак, відзив відповідачем подано до суду лише 13.09.2018, тобто з порушенням встановленого судом процесуального строку.

Разом з тим, оскільки у відзиві відповідач зазначає про неотримання ним позовної заяви з додатками, з метою дотримання принципів рівності всіх учасників перед законом і судом та змагальності сторін, господарський суд вважає за можливе, в порядку ч. 2 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України, продовжити відповідачу встановлений судом процесуальний строк для подання відзиву на позов до дати його фактичного подання.

Згідно поданого відзиву відповідач не визнає позовні вимоги та стверджує, що свої зобов'язання за договором від 19.05.2015 № 1/905 ним виконано в повному обсязі (а.с. 56-57).

Як визначено ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Розглянувши наявні у справі матеріали, оцінивши докази, господарський суд встановив наступні обставини.

19.05.2015 між товариством з обмеженою відповідальністю "Югсталь" (далі - Продавець, ТОВ "Югсталь") та приватним підприємством "Інгулбудсервіс" (далі - Покупець, ПП "Інгулбудсервіс") укладено договір поставки № 1/1905 (далі - Договір, а.с. 11), за умовами якого Продавець зобов'язався передати у власність Покупця, а Покупець зобов'язався прийняти та оплатити на умовах і в порядку, визначеному цим Договором, металопрокат (далі - товар).

Згідно п. 1.2. Договору, товар поставляється партіями. Асортимент, кількість, ціна, терміни поставки товару визначаються у видаткових накладних, які є невід'ємною частиною цього Договору.

У розділі 2 сторони погодили терміни платежу за Договором.

Так, відповідно до п.п. 2.1.-2.2. Договору, розрахунки за цим Договором здійснюються в національній валюті шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Продавця; Покупець сплачує вартість товару на умовах 100% передоплати, якщо інше не буде обумовлено у відповідних специфікаціях до цього Договору.

Пунктами 3.1.-3.2. Договору визначено, що Продавець зобов'язується відвантажити, а Покупець прийняти товар в терміни, узгоджені додатково сторонами; товар відвантажується на умовах EXW склад Продавця в м. Запоріжжя згідно Міжнародних правил тлумачення термінів "ІНКОТЕРМС" (у редакції 2010 року), які застосовуються із урахуванням особливостей, пов'язаних із внутрішньодержавним характером цього Договору, а також тих особливостей, що випливають із умов цього Договору.

Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2015, але в кожному разі до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим Договором (п. 9.1. Договору).

Договір підписаний повноважними представниками Продавця та Покупця, скріплений круглими печатками сторін.

Шляхом підписання Додаткової угоди від 28.11.2016 № 1 до Договору, сторонами внесено зміни до преамбули, п. 9.1. та розділу 10 в частині зазначення реквізитів Покупця Договору (а.с. 13).

Так, зокрема, п. 9.1. Договору сторонами викладено в наступній редакції: "9.1. Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2017, але в кожному разі до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим Договором. У разі, якщо за 10 днів до дати закінчення терміну дії Договору, цей Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік на умовах, які діяли на дату закінчення терміну дії Договору".

09.02.2018 сторонами підписано Специфікацію № 2 до Договору, якою погоджено поставку товару на загальну суму 166 440,73 грн.; датою поставки є дата підписання видаткової накладної сторонами; строк оплати за Специфікацією - до 13.03.2018 (а.с. 12).

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки, правовідносини за якими регулюються параграфом 3 Глави 54 Цивільного кодексу України.

Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник) зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж.

Відповідно до приписів ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

09.02.2018 позивачем виставлено відповідачу рахунок № 460 на оплату Покупцем поставки товару на суму 166 440,73 грн. (а.с. 15).

Як вбачається з видаткової накладної від 13.02.2018 № РН-1302/8, позивач свої зобов'язання за Договором на умовах Специфікації № 2 до Договору виконав в повному обсязі, поставивши відповідачу товар на загальну суму 166 440,73 грн. (а.с. 14).

Видаткова накладна від 13.02.2018 № РН-1302/8 містить підпис повноважної особи Покупця та печатку ПП "Інгулбудсервіс", які засвідчують отримання товару Покупцем. В матеріалах справи наявна також копія довіреності від 13.02.2018 № 14 на отримання директором ПП "Інгулбудсервіс" від ТОВ "Югсталь" цінностей за рахунком-фактурою від 09.02.2018 № 460 (а.с. 16).

Отже, належними у справі доказами підтверджено факт поставки позивачем та отримання відповідачем товару на суму 166 440,73 грн.

Разом з тим, за доводами позивача, Покупець здійснив оплату за поставлений товар несвоєчасно та не в повному обсязі.

Так, з наданих до суду позивачем платіжних доручень вбачається, що згідно платіжного доручення № 1 від 02.04.2018 відповідачем здійснено оплату рахунку № 460 в сумі 20 000,00 грн., платіжного доручення № 70 від 03.04.2018 - в сумі 9 440,73 грн., платіжного доручення № 74 від 16.05.2018 - в сумі 10 000,00 грн., платіжного доручення № 78 від 18.05.2018 - в сумі 7 000,00 грн., платіжного доручення № 87 від 30.05.2018 - в сумі 40 000,00 грн., платіжного доручення № 71 від 15.06.2018 - в сумі 10 000,00 грн., платіжного доручення № 74 від 17.07.2018 - в сумі 10 000,00 грн., платіжного доручення від 26.07.2018 - в сумі 17000,00 грн., платіжного доручення № 84 від 03.08.2018 - в сумі 20 000,00 грн., загалом на суму 143 440,73 грн. (а.с. 18-26).

Крім того, позивач зазначає, що в результаті переплати Покупцем вартості товару за попередніми поставками, сума в розмірі 594,39 грн., сплачена згідно платіжного доручення від 29.06.2017 № 139 (а.с. 17), зарахована позивачем в рахунок погашення заборгованості за Специфікацією № 2.

Господарський суд вважає за необхідне зазначити, що таке зарахування оплати за попередні поставки в рахунок погашення заборгованості Покупця за Специфікацією № 2 є правом Постачальника, реалізація якого не суперечить ані вимогами чинного законодавства, ані умовам Договору.

Таким чином, позивач стверджує, а матеріалами справи підтверджується, що станом на 03.08.2018 за відповідачем рахується заборгованість за Договором в сумі 22 405,61 грн. (166 440,73 грн. - 143 440,73 грн. - 594,39 грн. = 22 405,61 грн.).

Разом з тим, у поданому до суду відзиві на позов відповідач стверджує, що ним виконано умови Договору в повному обсязі та надає до суду, крім наявних у справі та зазначених вище платіжних доручень, платіжні доручення від 29.08.2018 № 99 на суму 12405,61 грн. та від 05.09.2018 № 106 на суму 10 000,00 грн., загалом на суму 22 405,61 грн., з призначенням платежу: "часткова оплата/доплата за матеріали згідно рахунку № 460 від 09.02.2018" (а.с. 70-71).

Таким чином, як вбачається з фактичних обставин справи, після відкриття провадження у даній справі відповідачем в повному обсязі сплачено основну заборгованість за Договором в сумі 22 405,61 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Отже, у зв'язку зі сплатою відповідачем після відкриття провадження у справі заборгованості за Договором в сумі 22 405,61 грн., слід дійти висновку про відсутність спору між сторонами в цій частині.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, провадження у справі в частині стягнення з відповідача суми основного боргу за Договором в розмірі 22 405,61 грн. підлягає закриттю.

Разом з тим, у позовній заяві позивач посилається також на несвоєчасність виконання відповідачем своїх зобов'язань за Договором, на підставі чого позивачем нараховано штраф у розмірі 49 753,90 грн., інфляційні втрати в сумі 4 082,32 грн. та 30% річних в сумі 12 693,75 грн.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачає, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Сторонами у Специфікації № 2 до Договору погоджено строк виконання відповідачем своїх зобов'язань з оплати товару - до 13.03.2018, однак, як вбачається з фактичних обставин справи, Покупцем здійснено оплату за поставлений товар з порушенням вказаного строку.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов'язання.

Відповідно до п. 7.2. Договору, який кореспондується з п. 6 Специфікації № 2 до Договору, у разі порушення термінів оплати товару більше ніж на 5 календарних днів, Покупець сплачує Продавцю штраф у розмірі 30% від вартості вчасно не оплаченого товару. Крім того, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, Покупець сплачує Продавцю 30% річних від простроченої суми.

Таким чином, зобов'язання відповідача з оплати штрафу за порушення термінів оплати товару виникло 19.03.2018 (шостий календарний день прострочення).

Враховуючи зарахування оплати в сумі 594,39 грн. в рахунок погашення заборгованості Покупця за Специфікацією № 2, станом на 19.03.2018 заборгованість відповідача за Договором складала 165 846,34 грн.

На підставі викладеного, здійснений позивачем розрахунок 30% штрафу на суму заборгованості 165 846,34 грн. в розмірі 49 753,90 грн. є обґрунтованим.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом.

Як зазначалось вище, сторонами у Договорі погоджено інший, ніж визначено законом, розмір відсотків річних від простроченої суми, які підлягають сплаті за прострочення грошового зобов'язання, а саме - 30%.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 30% річних та інфляційних втрат, господарський суд вважає за необхідне зазначити, що в результаті початку періоду нарахування 30% річних з 13.03.2018, а не з 14.03.2018 (початку прострочення виконання відповідачем зобов'язання), а також врахування в періоди прострочення днів часткової сплати відповідачем заборгованості, позивачем дещо завищено пред'явлену до стягнення суму 30% річних, яка, за підрахунком суду, складає 12 522,59 грн.

З урахуванням викладеного, здійснивши перерахунок інфляційних втрат позивача за весь період прострочення відповідачем виконання свого зобов'язання, господарський суд дійшов висновку, що стягненню з відповідача підлягає сума в розмірі 2 429,71 грн.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

В решті вимог позивача щодо стягнення 30% річних та інфляційних втрат слід відмовити.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, з урахуванням того, судом встановлено вину відповідача у простроченні виконання основного зобов'язання за договором, витрати зі сплати судового збору в цій частині також покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-80, 129, 231, 232-233, 236-238, 240-242, 326-327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Закрити провадження у справі в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 22 405,61 грн., у зв'язку з відсутністю предмету спору.

Стягнути з приватного підприємства "Інгулбудсервіс" (25031, м. Кропивницький, пр. Промисловий, 13, , р/р 2 у ПАТ "ОСОБА_1 Аваль", МФО 380805) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Югсталь" (69005, м. Запоріжжя, вул. Гребельна, 5, , р/р 3922 в АТ "ОТП ОСОБА_1", МФО 300528) заборгованість в сумі 64 706,20 грн., з яких 49 753, 90 грн. - штраф, 12 522,59 грн. - 30% річних, 2429,71 грн. - інфляційні втрати, а також витрати зі сплати судового збору в сумі 1282,03 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні решти позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Кіровоградської області.

Копії рішення направити сторонам, а саме:

позивачу за адресою: 69005, м. Запоріжжя, вул. Гребельна, буд. 5;

відповідачу за адресою: 25031, м. Кропивницький, пр. Промисловий, буд. 13.

Дата складення повного рішення 12.10.2018.

Суддя Л.С. Вавренюк