РІШЕННЯ

Іменем України

16 жовтня 2018 року справа № 927/638/18
Господарський суд Чернігівської області у складі судді Демидової М.О., за участю секретаря судового засідання Гринчук Л.К., розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фазар Агро, вул. Молодіжна, 1 А, с. Дробишів, Новгород-Сіверський район, Чернігівська область, 16061

до Команської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, вул. Молодіжна, 1 А, с. Араповичі, Новгород - Сіверський район, Чернігівська область, 16061

про визнання права власності на земельну ділянку

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність № 3 від 01.07.2018;

від відповідача: не прибув;

встановив:

Товариством з обмеженою відповідальністю Фазар Агро подано позов до Команської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання права власності на земельну ділянку, що знаходиться за адресою в межах населеного пункту: с. Дробишів, вул. Молодіжна, 2, Новгород-Сіверського району Чернігівської області, загальною площею 3299,2 м2.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що за актом приймання передачі від 26.09.2017 майновий комплекс механічного двору був переданий від ТОВ Україна позивачу, після чого останній здійснив державну реєстрацію права власності на майновий комплекс. Рішенням Команської сільської ради від 25.10.2017 відмовлено позивачу у наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) зовнішніх мереж земельної ділянки в натурі із земель колективної власності ТОВ Україна, оскільки спірна земельна ділянка відноситься до земель колективної власності ТОВ Україна, а відповідач не є розпорядником землями колективної власності.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 29.08.2018 відкрито загальне позовне провадження у справі №927/638/18, підготовче засідання призначено на 25.09.2018.

Від відповідача на адресу суду надійшло клопотання №03-16/239 від 11.09.2018, у якому відповідач позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить суд розглядати справу без участі повноважного представника.

У судовому засіданні 25.09.2018 суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі №927/638/18 та призначено справу до судового розгляду по суті на 16.10.2018, явка представників учасників судового процесу обов'язковою не визнавалась, про що зазначено у протоколі судового засідання від 25.09.2018.

У судове засідання 16.10.2018 прибув повноважний представник позивача у даній справі, який підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджено поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення №534 від 27.09.2018.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подання доказів в обґрунтування своїх позиції у справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

20.09.2017 Команською сільською радою Товариству з обмеженою відповідальністю «Фазар Агро» видане свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) від 20.09.2017, серія ЧННС №11635, відповідно до якого позивач має право на частку пайового фонду майна КСП ТОВ «Україна», с. Комонь, Новгород-Сіверський район вартістю 13125 грн. 00 коп. (а.с. 13).

Відповідно до протоколу зборів комісії з продажу майна співвласників майнових паїв ТОВ «Україна» №2 від 26.09.2017 Товариству з обмеженою відповідальністю «Фазар Агро» виділено в натурі майновий комплекс механічного двору, яке входить у пайовий фонд ТОВ «Україна» (а.с.14), а саме: Будинок механізаторів, літера по плану Б-1, Веранда, літера по плану б-1, Автогаражі, літера по плану Г-1, Ангар, літера по плану В-1, Ремонтна майстерня, літера по плану Д-1, Прибудова, літера по плану д-1.

Майновий комплекс механічного двору переданий Товариству з обмеженою відповідальністю «Фазар Агро» за актом приймання-передавання майна від 26.09.2017. (а.с. 15) відповідно до переліку: Будинок механізаторів, літера по плану Б-1, Веранда, літера по плану б-1, Автогаражі, літера по плану Г-1, Ангар, літера по

Оціночна вартість майнового комплексу склала 13125 грн. 00 коп. та за доводами позивача була сплачена співвласникам майна.

Відповідно до Технічного паспорту на майновий комплекс механічного двору за адресою вулиця Молодіжна, 2 село Дробишів (адміністративні межі Команської сільської ради), плану (схема), виготовленого станом на 12.09.2017 та експлікації земельної ділянки, загальна площа об?єктів нерухомості складає 3299,2 м2., а саме:

1. Будинок механізаторів, літера по плану Б-1, 130,9 м2.;

2. Веранда, літера по плану б-1, 38,5 м2.;

3. Автогаражі, літера по плану Г-1, 660,5 м.;

4. Ангар, літера по плану В-1, 1554,5 м2.;

5. Ремонтна майстерня, літера по плану Д-1, 910,2 м2.;

6. Прибудова, літера по плану д-1,4,6 м2. (а.с. 18).

Як зазначив позивач у позовній заяві, після отримання майнового комплексу в натурі 03.10.2017 позивачем здійснено державну реєстрацію права власності на майновий комплекс механічного двору.

Заявою №01-12/01/12 від 18.10.2017 позивач звертався на адресу відповідача з проханням надати дозвіл на розробку документації із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 3,5 га., яка розташована за адресою: с. Дробишів, вул. Молодіжна, 2 (майновий комплекс механічного заводу), права на яку перейшли ТОВ «Фазар Агро».

25.10.2017 Команською сільською радою прийнято рішення №168 Про розгляд заяви ТОВ «Фазар агро» щодо надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель колективної власності (а.с. 20), яким відмовлено позивачу у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (с. Дробишів, вул. Молодіжна, 2, орієнтовною площею 3,5 га) із земель колективної власності, оскільки спірна земельна ділянка відноситься до земель колективної власності ТОВ Україна, а відповідач не є розпорядником землями колективної власності.

З посиланням на ст. 120 земельного кодексу України та ст. 377 Цивільного кодексу України позивач звернувся до суду з даним позовом про визнання права власності на земельну ділянку, що знаходиться за адресою в межах населеного пункту: с. Дробишів, вул. Молодіжна, 2, Новгород-Сіверського району Чернігівської області, загальною площею 3299,2 м2.

Відповідачем позовні вимоги визнані у повному обсязі, що зазначено у поданому клопотанні.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та необхідність відмови у позові у повному обсязі з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповіднодо ч. 1ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що ним набуто право власності на майновий комплекс механічного двору: Будинок механізаторів, літера по плану Б-1, 130,9 м2.; Веранда, літера по плану б-1, 38,5 м2.; Автогаражі, літера по плану Г-1, 660,5 м.; Ангар, літера по плану В-1, 1554,5 м2.; Ремонтна майстерня, літера по плану Д-1, 910,2 м2.; Прибудова, літера по плану д-1,4,6 м2., що входить до пайового фонду ТОВ «Україна», тому вважає, що в силу ст. 377 Цивільного кодексу України ст. 120 Земельного кодексу України до позивача, як нового власника нерухомого майна, перейшло право на земельну ділянку на якій розташований майновий комплекс (нерухоме майно).

Відповідно до ст.13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Приписами ст.116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Матеріалами справи та її фактичними обставинами доведено факт, що майновий комплекс механічного двору (с. Дробишів, вул. Молодіжна, 2, Новгород-Сіверського району Чернігівської області), переданий відповідачем від КСП ТОВ Україна позивачу на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) від 20.09.2017, серія ЧННС №11635, протоколу зборів комісії з продажу майна співвласників майнових паїв ТОВ «Україна» №2 від 26.09.2017 та акту приймання-передавання майна від 26.09.2017, після чого останній 03.10.2017 здійснив державну реєстрацію права власності на об?єкти нерухомості (майновий комплекс механічного двору).

Відповідно до ч. 1 ст. 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення (ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України).

Суд зазначає, що відповідно до Плану (схема) земельної ділянки №2 (вул. Молодіжна, с. Дробишів, Новгород-Сіверського району Чернігівської області) та експлікації земельної ділянки, вищезазначені об?єкти нерухомості займають 3299,2 м2.

Таким чином, позивач набув право власності на нерухоме майно, яке займає 3299,2 м2.

В той же час позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що саме площа спірної земельної ділянки у розмірі 3299,2 м2 відповідає площі контуру об?єктів нерухомості, розташованих саме на цій земельній ділянці (оскільки площа нерухомого майна визначається шляхом підсумовування площ усіх поверхів вказаного нерухомого майна, а площа земельної ділянки охоплює лише площу перших поверхів нерухомого майна, що розташоване на цій ділянці).

Крім того, при зверненні позивача до відповідача із заявою №01-12/01/12 від 18.10.2017 про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, позивач вказав орієнтовну площу земельної ділянки у розмірі 3,5 га.

За таких обставин, у суду відсутня можливість встановити факт відповідності спірної земельної ділянки розміром 3299,2 м2 розміру площі земельної ділянки під об?єктами нерухомості.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем обставин, на які він посилається у позові та про необґрунтованість заявленого позивачем позову.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із приписами ст. 20 Господарського кодексу України кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

У розумінні зазначених правових приписів суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Процесуально-правовий зміст захисту права, закріпленого у Господарському процесуальному кодексі України, полягає у тому, що юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ст. 4 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, підставою звернення до суду є саме наявність порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи законного інтересу, за захистом якого особа звертається до суду.

Рішення Команської сільської ради №168 від 25.10.2017 Про розгляд заяви ТОВ «Фазар агро» щодо надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель колективної власності, на яке посилається позивач у позовні заяві, у судовому порядку ним не оспорювалося.

Корстувачем спірної земельної ділянки є не відповідач у даній справі, а інша юридична особа.

Судом не приймається до уваги відзив відповідача щодо визнання позовних вимог у повному обсязі, оскільки позивачем не надано жодного доказу невизнання відповідачем прав позивача, їх порушення та оспорення. Відповідач у даній справі не є тією особою, що повинна відповідати за позовом і з якою у позивача є спір про право, а тому визнання позову неналежним відповідачем не може бути беззаперечно прийняте судом.

Таким чином, заявлені позивачем вимоги про визнання права права власності на земельну ділянку фактично спрямовані на встановлення певного юридичного факту і при цьому між сторонами відсутній спір про право.

За таких обставин у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі з покладенням судових витрат на позивача відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в :

1. У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

2. Судові витрати покласти на позивача.

В судовому засіданні 16.10.2018 оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

3. Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п.п.17.5 п.17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою:http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення підписаний 22.10.2018.

Суддя Демидова М.