УХВАЛА

09 жовтня 2018 року

м. Київ

Справа № 925/916/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Катеринчук Л.Й. - головуючий, Пєсков В.Г., Погебняк В.Я.

за участю секретаря судового засідання Сліпчук Н.В.

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в особі філії "Центр метрології та газорозподільних систем" Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

відповідач - Публічне акціонерне товариство "По газопостачанню та газифікації "Черкасигаз", представник - адвокат Беленкова В.В. (довіреність №23 від 12.03.2018)

розглянувши матеріали касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в особі філії "Центр метрології та газорозподільних систем" Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на постанову Київського апеляційного господарського суду

від 27.03.2018

у складі колегії суддів: Корсакова Г.В. (головуючий), Іоннікова І.А., Тарасенко К.В.

у справі № 925/916/17

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в особі філії "Центр метрології та газорозподільних систем" Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Черкасигаз"

про визнання договору укладеним

ВСТАНОВИВ:

Господарським судом Черкаської області ухвалою від 27.07.2017 порушено провадження у справі №925/916/17 за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в особі філії "Центр метрології та газорозподільних систем" Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - позивач) до Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Черкасигаз" (далі - ПАТ "Черкасигаз", відповідач) про визнання укладеним договору на експлуатацію газорозподільної системи та її об'єктів на запропонованих позивачем, як власником об'єктів газорозподільних систем, умовах, викладених у прохальній частині позовної заяви.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до рішення ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на Філію "Центр метрології та газорозподільних систем" ПАТ "НАК "Нафтогаз України" покладено здійснення функцій із забезпечення ефективного користування об'єктами газорозподільних систем, в тому числі забезпечення належного використання, експлуатації та контролю за майном (об'єктами) газорозподільних систем як таких, що належать державі та передані Компанії в користування згідно пункту 3 постанови КМУ від 25.05.1998 №747, так і тих, що належать Компанії та обліковуються на її балансі. Філія "Центр метрології та газорозподільних систем" ПАТ "НАК "Нафтогаз України" листом від 06.06.2017 №50/12-711 направила на адресу відповідача - ПАТ "Черкасигаз" прошитий, пронумерований та скріплений печаткою договір на експлуатацію газорозподільної системи та її об'єктів від 06.06.2017 №50/12/02/17, додаток 1 Перелік та балансова вартість майна, яке передається в експлуатацію користувачу (відповідачу), додаток 2 звіт про виконання договору в 2-х примірниках та документи, що підтверджують повноваження особи на їх підписання; згідно з додатком 1 до договору від 06.06.2017 №50/12/02/17 передачі користувачу підлягає таке майно: "Газопровід високого тиску від АГРС м. Монастирище до ГРП цукрового заводу смт Цибулів ГГРП м. Монастирище" та "Підвідний газопровід від с. Будище до с. Шевченкове та с. Моринці". Як відповідь, ПАТ "Черкасигаз" направило на адресу позивача лист від 29.06.2017 №1299/08 з підписаним та скріпленим печаткою договором на експлуатацію газорозподільної системи та її об'єктів від 06.06.2017 №50/12/02/17 та протоколом розбіжностей до нього, з яким позивач частково не погодився, так як запропоновані ПАТ "Черкасигаз" умови договору від 06.06.2017 №50/12/02/17 не містять таких істотних умов, як ціна та строк дії договору, а відповідачем не враховано, що укладення спірного договору на запропонованих позивачем умовах є способом управління окремим індивідуально визначеним майном Компанії, яке буде закріплено оператором ГРС на договірних засадах. Зазначене стало підставою для звернення позивача до суду з позовом про визнання договору на експлуатацію газорозподільної системи та її об'єктів від 06.06.2017 №50/12/02/17 укладеним у запропонованій позивачем редакції.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 25.09.2017 у справі №925/916/17 позов задоволено, визнано договір на експлуатацію газорозподільної системи та її об'єктів укладеним на умовах, визначених пунктом 2 резолютивної частини зазначеного судового рішення.

Місцевим суд виходив з того, що на правовідносини, що склалися між сторонами спору, поширюються приписи Кодексу газорозподільних систем та Закону України "Про ринок природного газу", що визначають відповідальність оператора ГРС за безпечну експлуатацію газорозподільних систем та обов'язковість укладення договору на експлуатацію газорозподільних систем з їх власниками, у зв'язку з чим відхилив, як необґрунтовані, доводи відповідача про відсутність правових підстав у позивача, як власника спірної газорозподільної системи, зобов'язувати відповідача, як користувача, до укладення договору на експлуатацію ГРС та її об'єктів. Судом встановлено, що суперечності між сторонами при укладенні спірного договору виникли щодо встановлення плати за експлуатацію об'єктів ГРС, так як відповідач, як її користувач, вважав, що експлуатація спірного майна (ГРС) позивача має здійснюватися відповідачем безоплатно. Пунктом 2.15.1. договору №50/12/02/17, поданого на затвердження до місцевого суду, визначено, що користувач (відповідач) починає здійснювати плату за експлуатацію майна, передбачену цим пунктом Договору, починаючи з місяця, наступного за місяцем затвердження НКРЕКП користувачу тарифу на послуги з розподілу природного газу з урахуванням зазначеної в абзаці першому цього пункту річної плати. Отже, до затвердження зазначеного тарифу відповідач не матиме обов'язку щодо здійснення плати за експлуатацію майна, а тому укладення спірного договору на запропонованих позивачем умовах не створює жодних негативних наслідків для відповідача в частині оплати за користування газорозподільною системою позивача до затвердження НКРЕКП відповідного тарифу користувачу. При цьому, місцевий суд зазначив, що відповідачем не підтверджено належними та достатніми доказами того, що запропонована позивачем редакція договору на експлуатацію ГРС та її об'єктів порушує права й законні інтереси відповідача, як користувача ГРС, та суперечить вимогам чинного законодавства.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.03.2018 у справі №925/916/17 рішення Господарського суду Черкаської області від 25.09.2017 скасовано, прийнято у справі нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено, стягнено з позивача на користь відповідача 1 760 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Відмовляючи в позові, апеляційний суд дійшов висновку, що сторони спору - позивач, як власник відповідних об'єктів газопостачання, та відповідач, як оператор газорозподільних систем, не дійшли згоди щодо всіх істотних умов договору на експлуатацію ГРС та її об'єктів, а тому в силу частини 8 статті 181 Господарського кодексу України спірний договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Апеляційний суд зазначив, що спірний договір на експлуатацію складових ГРС, визнання якого укладеним є предметом спору у справі №925/916/17, не базується на державному замовленні, не є обов'язковим до укладення в силу закону, попередні домовленості сторін спору щодо укладення спірного договору відсутні, а тому немає законних підстав для зобов'язання відповідача до укладення спірного договору або визнання його укладеним в судовому порядку. При цьому, зазначений в додатку №3 до Кодексу газорозподільних систем договір на експлуатацію складових газорозподільної системи не визначений як типовий або примірний, а Кодексом ГРС не встановлено обов'язку сторін щодо дотримання форми такого договору, у зв'язку з чим, за висновком апеляційного суду, договір на експлуатацію ГРС вчиняється сторонами на основі їх вільного волевиявлення та спільної домовленості щодо його істотних умов, в тому числі щодо ціни, що встановлюється за використання об'єктів газорозподільних систем. При розгляді спору у справі №925/916/17 апеляційним судом враховано правову позицію Верховного Суду у постанові від 06.02.2018 у справі №911/2354/17 про відсутність підстав для зобов'язання відповідача, як користувача ГРС, укладати спірний договір на експлуатацію газорозподільної системи та її об'єктів або визнавати його укладеним в судовому порядку, оскільки укладення такого виду господарських договорів не є обов'язковим, тоді як сторони не досягли попередніх домовленостей щодо його укладення та не погодили всі істотні умови спірного договору.

Не погоджуючись з прийнятим у справі №925/916/17 рішенням апеляційного суду, позивач звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою з наведенням доводів про прийняття постанови Київського апеляційного господарського суду від 27.03.2018 у справі №925/916/17 з порушенням вимог законодавства, що регулює порядок експлуатації газорозподільних систем, та неврахуванням апеляційним судом обставин того, що спірні об'єкти ГРС перебувають в користуванні відповідача, як оператора ГРС, за відсутності укладеного з позивачем, як власником ГРС, договору на їх експлуатацію, що не узгоджується з вимогами частини 1 статті 37 Закону України "Про ринок природного газу" та порушує права позивача на одержання плати за користування відповідачем належними йому на праві власності об'єктами ГРС.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №925/916/17 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Катеринчук Л.Й., суддя - Жуков С.В., суддя - Погребняк В.Я., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.05.2018.

Ухвалою Верховного Суду від 11.06.2018 колегією суддів у складі: Катеринчук Л.Й. - головуючий, Жуков С.В., Погребняк В.Я. відкрито касаційне провадження у справі №925/916/17 за касаційною скаргою ПАТ "Нафтогаз України" в особі філії "Центр метрології та газорозподільних систем" ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.03.2018 та призначено її розгляд на 24.07.2018 о 16 год. 30 хв.

У подальшому склад колегії суддів Касаційного господарського суду для розгляду справи №925/916/17 неодноразово змінювався в автоматизованому порядку у зв'язку з відпустками суддів; розгляд справи двічі відкладався Судом на 18.09.2018 та 09.10.2018.

14.09.2018 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшло клопотання позивача про передання справи №925/916/17 на розгляд об'єднаної палати Касаційного господарського суду з обґрунтуванням існування виключної правової проблеми вирішення спорів щодо укладення договорів на експлуатацію газотранспортних систем, так як відносини між власниками ГРС та операторами ГРС підлягають договірному врегулюванню, однак, примірні чи типові договори у таких правовідносинах законодавчо не встановлені, що в цілому ускладнює процедуру їх укладення та має наслідком експлуатацію ГРС їх операторами за відсутності договору та без здійснення оплати за користування таким майном на користь його власника.

Під час підготовки до розгляду справи №925/916/17 колегією суддів Касаційного господарського суду у складі: Катеринчук Л.Й. - головуючий, Пєсков В.Г., Погребняк В.Я. виявлено Постанову Верховного Суду у складі колегії суддів: Вронська Г.О., Баранець О.М., Студенець В.І. від 06.02.2018 у справі №911/2354/17 за позовом ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в особі філії "Центр метрології та газорозподільних систем" ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до ПАТ "Київоблгаз" про визнання договору укладеним, в якій Верховний Суд зробив висновок про те, що договір на експлуатацію складових газорозподільної системи, наведений у додатку №3 до Кодексу газорозподільних систем, не визначений як типовий або примірний, тому сторони при укладенні такого договору можуть відступити від дотримання його форми та визначити умови такого договору за взаємною згодою та узгодження всіх істотних умов (пункти 16.1., 16.2. Постанови ВС). Верховний Суд зазначив про помилковість визнання місцевим судом запропонованого до укладення позивачем договору примірним та погодився з висновком суду апеляційної інстанції про відсутність підстав зобов'язувати відповідача укласти спірний договір на експлуатацію газорозподільної системи та її об'єктів, який є предметом спору у даній справі, або визнавати його укладеним, так як сторони не дійшли згоди щодо всіх його істотних умов (пункти 16.4., 16.5. Постанови).

У Постанові від 23.05.2018 у справі №927/751/17 (колегія суддів у складі: Мамалуй О.О., Стратієнко Л.В., Ткач І.В.) за позовом ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в особі філії "Центр метрології та газорозподільних систем" ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до ПАТ "Чернігівгаз" про визнання договору укладеним, Верховний Суд погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність підстав для задоволення позову про визнання договору на експлуатацію газорозподільної системи та її об'єктів укладеним, так як спірний договір не визначений як типовий або примірний, а тому сторони вільні в погодженні його умов, в тому числі й щодо ціни договору; позивачем не надано суду доказів на підтвердження обґрунтованості ціни договору, що унеможливлює надання оцінки її правомірності, а відповідач заперечує такі умови договору, що в цілому свідчить про недосягнення сторонами згоди щодо всіх істотних умов спірного договору.

Відповідно до частини 2 статті 302 Господарського процесуального кодексу України, суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об'єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об'єднаної палати.

Згідно з частиною 3 статті 179 Господарського кодексу України, укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Частиною 1 статті 5 Закону України "Про природні монополії" до сфери діяльності суб'єктів природних монополій віднесено розподіл природного і нафтового газу трубопроводами.

Статтею 8 зазначеного Закону передбачено, що предметом державного регулювання діяльності суб'єктів природних монополій згідно з цим Законом є ціни (тарифи) на товари, що виробляються (реалізуються) суб'єктами природних монополій; доступ споживачів до товарів, що виробляються (реалізуються) суб'єктами природних монополій; інші умови здійснення підприємницької діяльності у випадках, передбачених законодавством.

Положеннями пунктів 1, 2 Глави I Розділу III Кодексу газорозподільних систем визначено, що експлуатацію газорозподільних систем здійснюють виключно Оператори ГРМ. Власники газової мережі, яка згідно з розділом ІІ цього Кодексу кваліфікується як газорозподільна система (крім газорозподільної системи, що відноситься до державного майна), що не є Операторами ГРМ, та Оператор ГРМ, до мереж якого підключені належні власникам газорозподільні системи (або на території ліцензованої діяльності якого знаходяться споживачі, підключені до цих газорозподільних систем), зобов'язані укласти договір про експлуатацію таких газорозподільних систем, або договір господарського відання чи користування з передачею газорозподільних систем на баланс Оператору ГРМ, або оформити передачу належних власникам газорозподільних систем у власність зазначеному Оператору ГРМ (у тому числі шляхом купівлі-продажу). Договори експлуатації, господарського відання та користування укладаються за формами, визначеними у додатках 3-5 цього Кодексу (крім газових мереж, що є державним майном).

Частинами 1, 6, 7 статті 7 Закону України "Про трубопровідний транспорт" передбачено, що магістральний трубопровідний транспорт має важливе народногосподарське та оборонне значення і є державною власністю України. Відчуження основних фондів, акцій та часток у статутному капіталі державних підприємств, що провадять діяльність з транспортування магістральними трубопроводами і зберігання у підземних газосховищах, а також підприємств, установ, організацій, утворених внаслідок їх реорганізації, передача їх з балансу на баланс, у концесію, оренду, лізинг, заставу, управління, до статутного фонду інших юридичних осіб, вчинення інших правочинів, що можуть призвести до відчуження основних фондів, акцій та часток у статутному капіталі цих підприємств, а також основних фондів та акцій Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", дочірніх та заснованих нею підприємств, забороняється, крім випадків, коли результатом таких дій є: передача основних фондів, акцій та часток у статутному капіталі таких підприємств виключно бюджетній установі, державному підприємству або акціонерному товариству, 100 відсотків акцій якого перебуває в державній власності України; створення державних підприємств або акціонерних товариств, 100 відсотків акцій та часток у статутному капіталі яких перебуває в державній власності України. Дія частини шостої цієї статті не поширюється на передачу майна, що перебуває в державній власності, у складі магістральних мереж та підземних сховищ газу в управління та/або концесію чи оренду на строковій платній основі без права відчуження для здійснення функцій оператора Єдиної газотранспортної системи України. Зазначена передача майна здійснюється виключно з метою та на виконання зобов'язань, взятих Україною відповідно до Закону України "Про ратифікацію Протоколу про приєднання України до Договору про заснування Енергетичного Співтовариства" (2787-17) на підставі договору і на умовах, затверджених Кабінетом Міністрів України, з урахуванням принципів додержання економічної безпеки держави. Для здійснення функцій оператора підземного сховища газу на умовах, встановлених цією статтею, можуть передаватися лише підземні сховища газу (одне або декілька).

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону України "Про ринок природного газу", оператор газорозподільної системи відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання у належному стані та розвиток (включаючи нове будівництво та реконструкцію) газорозподільної системи, якою він користується на законних підставах.

Отже, використання газорозподільної системи оператором є можливим за умови укладення з її власником одного з трьох видів договорів, передбачених пунктами 1, 2 Глави І розділу ІІІ Кодексу газорозподільних систем, зокрема, договору на експлуатацію газорозподільної системи з погодженням розміру плати за використання ГРС, оскільки протилежне матиме наслідком порушення права власності на об'єкти газорозподільної системи, яке гарантовано її власнику приписами статей 319, 321 Цивільного кодексу України.

У Постанові від 06.02.2018 у справі №911/2354/17 (колегія суддів Вронська Г.О., Баранець О.М., Студенець В.І.) та Постанові від 23.05.2018 у справі №927/751/17 (колегія суддів у складі: Мамалуй О.О., Стратієнко Л.В., Ткач І.В.) зроблено висновок про те, що договір на експлуатацію складових газорозподільних систем законодавцем не визначений як примірний або типовий, а тому, не є обов'язковим до укладення в силу закону. Відтак, сторони (власник ГРС та оператор ГРС), керуючись принципом свободи договору, вправі відступити від форми договору на експлуатацію ГРС та визначити його істотні умови договору за взаємною згодою, у зв'язку з чим відсутні правові підстави для зобов'язання сторін до укладення такого договору в судовому порядку.

Однак, враховуючи особливості здійснення господарської діяльності на ринку природного газу, передбачені ліцензією обов'язки оператора ГРС щодо забезпечення надійної та безпечної експлуатації та підтримання у належному стані газорозподільної системи, її експлуатації на законних підставах та необхідність стабільного забезпечення оператором ГРС кінцевих споживачів природним газом, неможливість укладення двох інших видів договору (договору господарського відання та договору безоплатного користування, з огляду на пряму заборону укладення таких договорів згідно із статтею 7 Закону України "Про трубопровідний транспорт"), колегія суддів Касаційного господарського суду у складі: Катеринчук Л.Й., Пєсков В.Г., Погребняк В.Я. при розгляді справи №925/916/17 дійшла висновку, що використання оператором ГРС об'єктів газорозподільної системи за відсутності укладеного з її власником договору на експлуатацію ГРС не відповідає ліцензійним умовам здійснення відповідачем діяльності з розподілу природного газу, як суб'єкта природної монополії, приписам пунктів 1, 2 Глави I Розділу III Кодексу газорозподільних систем та частини 1 статті 37 Закону України "Про ринок природного газу" щодо користування ГРС на законних підставах та порушує права власника ГРС на одержання плати за користування належним йому майном.

Отже, при вирішенні спору у справі №925/916/17 про визнання укладеним договору на експлуатацію газорозподільної системи колегія суддів Верховного Суду у складі: Катеринчук Л.Й., Пєсков В.Г., Погребняк В.Я. вважає за необхідне відступити від правової позиції у подібних правовідносинах, викладеної у Постанові від 06.02.2018 у справі №911/2354/17 (колегія суддів Вронська Г.О., Баранець О.М., Студенець В.І.) та Постанові від 23.05.2018 у справі №927/751/17 (колегія суддів у складі: Мамалуй О.О., Стратієнко Л.В., Ткач І.В.).

Зборами суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.12.2017 суддів Катеринчук Л.Й., Пєскова В.Г., Погребняка В.Я. було обрано до Судової палати для розгляду справ про банкрутство, тоді як судді Вронська Г.О., Баранець О.М., Мамалуй О.О., Стратієнко Л.В., Студенець В.І., Ткач І.В. входять до складу Судової палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів.

З огляду на таке та керуючись частиною 2 статті 302 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у складі: Катеринчук Л.Й., Пєсков В.Г., Погребняк В.Я. вважає за необхідне передати справу №925/916/17 на розгляд об'єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для формування єдиної правозастосовчої практики у спірних правовідносинах.

На підставі викладеного та керуючись статтями 234, 235, 302, 303 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, -

У Х В А Л И В:

Справу №925/916/17 за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в особі філії "Центр метрології та газорозподільних систем" Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Черкасигаз" про визнання договору укладеним передати на розгляд об'єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий Л.Й. Катеринчук

Судді В.Г. Пєсков

В.Я. Погребняк