ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2018 року Справа № 915/417/18

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складi головуючого суддi ОСОБА_1,

за участю:

секретаря судового засідання Долгової А.О.,

представника позивача: ОСОБА_2 - дов.б/н від 07.05.2018;

представника відповідача: не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю БТК Агро

(68702, Одеська обл., Болградський р-н, м.Болград, вул.Г.Трайкова, буд.92),

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Імперія-Арго

(54000, м.Миколаїв, вул.Велика Морська, буд.143),

про: стягнення заборгованості в сумі 222200,00 грн, -

в с т а н о в и в:

11.05.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю БТК Агро звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою б/н від 07.05.2018, в якій просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Імперія-Арго заборгованість у сумі 222200,00 грн за Договором поставки мінеральних добрив №ОД-55/18-Д/МД від 11.12.2017.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач у визначений Договором поставки №ОД-55/18-Д/МД від 11.12.2017 строк не виконав свої зобовязання в повному обсязі щодо поставки товару. Як на підставу позовних вимог позивач посилається на умови зазначеного договору та приписи ст.ст.526, 629 ЦК України, ст.265 ГК України.

Ухвалою суду від 14.05.2018 даний позов залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 04.06.2018 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу визначено розглядати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі на 21.06.2018.

18.07.2018 ухвалою суду продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів.

15.08.2018 суд ухвалив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 03.09.2018.

03.09.2018 судом відкладено судовий розгляд справи на 01.10.2018.

Представником позивача під час розгляду справи позовні вимоги підтримано повністю.

Відповідач в судові засідання не зявлявся, відзив на позов не надав. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у відповідності до вимог Господарського процесуального кодексу України, шляхом надсилання ухвал суду від 04.06.2018, 05.07.2018, 18.07.2018, 15.08.2018 та 03.09.2018. В матеріалах справи містяться докази отримання зазначених вище ухвал відповідачем.

Згідно п.1) ч.3 ст.202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення про причин неявки.

За вказаних обставин, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності представника відповідача.

У судовому засіданні 01.10.2018 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів у їх сукупності, а також приймаючи до уваги, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступні обставини.

11.12.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю Імперія-Агро (постачальник, відповідач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю БТК Агро (покупець, позивач у справі) було укладено Договір поставки мінеральних добрив №ОД-55/18-Д/МД (надалі Договір №ОД-55/18-Д/МД), відповідно до умов якого постачальник зобовязується поставити (передати) у власність покупця мінеральні добрива (надалі - товар), а покупець зобовязується прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату.

Згідно п.2.1. Договору №ОД-55/18-Д/МД поставка та відвантаження товару, в рамках договору, здійснюється на умовах і в терміни, зазначені в специфікаціях до даного договору залізничним або іншим видом транспорту, або без використання такого, згідно умов зазначених в додатках до даного договору (відповідно до правил Інкотермс у редакції 2010 року). Розвантаження товару здійснюється за рахунок покупця.

Пунктом 2.6. Договору №ОД-55/18-Д/МД сторонами визначено, що датою відвантаження (поставки товару) вважається дата, зазначена на залізничній або товаротранспортній накладній в пункті відвантаження товару (пункт передачі товару перевізнику).

Відповідно до п.2.19. Договору №ОД-55/18-Д/МД право власності на товар, що поставляється за договором, переходить від постачальника до покупця з моменту підписання видаткової накладної.

Пунктом 4.1. Договору №ОД-55/18-Д/МД сторони визначили, що покупець здійснює оплату вартості товару, шляхом прямого банківського переказу грошових коштів у національній валюті України, на розрахунковий рахунок постачальника, на підставі виставлених рахунків постачальника на умовах 100% передоплати в термін зазначений у відповідному рахунку, якщо інше не передбачається в додатках.

На виконання умов Договору №ОД-55/18-Д/МД, позивачем було здійснено попередню оплату на розрахунковий рахунок відповідача у сумі 222200,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №66 від 21.12.2017 на вказану суму (а.с.30) та підписаним обома сторонами Актом звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2017 02.04.2018 (а.с.31-32).

Проте як зазначає позивач у позові, відповідачем не в повному обсязі виконані обовязки за договором, а саме не виконано останню поставку на суму 222200,00 грн, яку мало бути поставлено в березні 2018 року, що є порушенням та невиконанням умов Договору №ОД-55/18-Д/МД.

12.04.2018 позивачем направлено на адресу відповідача претензію б/н від 06.04.2018 щодо невиконання умов Договору поставки мінеральних добрив №ОД-55/18-Д/МД від 11.12.2017, в якій просить останнього протягом 7 (семи) календарних днів, з дня отримання даної претензії, здійснити поставку оплачених мінеральних добрив на користь ТОВ БТК Агро за договором. Вказана претензія 18.04.2018 отримана відповідачем, про що свідчить відмітка на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення №885 від 12.04.2018.

Відповідач відповіді на претензію не надав, у визначений позивачем строк умови договору не виконав.

Оскільки, після не виконання свого зобовязання за Договором №ОД-55/18-Д/МД, відповідач залишився винен позивачу кошти в сумі 222200,00 грн, позивач звернувся до суду з позовом.

Оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і обєктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи у їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд вважає, що позовні вимоги позивача слід задовольнити в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є, договори та інші правочини, інші юридичні факти.

У відповідності до ч.ч.1, 4 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст.193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку (ч.1 ст.173 ГК України).

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частинами 1, 2 ст.180 ГК України визначено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст.691 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Договір купівлі-продажу є оплатним, відтак одним із основних обов'язків покупця є оплата ціни товару. Ціна - грошове відображення вартості товару за його кількісну одиницю. Ціна товару, як правило, визначається у договорі за згодою сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач виконав свої зобов'язання зі здійснення попередньої оплати за товар у строк та за ціною, визначених у специфікації, однак відповідач обумовлений договором товар у визначений строк не поставив.

Частиною другою статті 693 ЦК України передбачено право покупця у разі порушення продавцем строку передання йому попередньо оплачених товарів або пред'явити вимогу про передання оплаченого товару, або вимагати повернення суми попередньої оплати (тобто відмовитися від прийняття виконання).

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобовязання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця.

Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Оскільки законом не визначено форму предявлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред'явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі формі позову.

Обмеження заявників у праві на судовий захист шляхом відмови у задоволенні позову за відсутності доказів попереднього їх звернення до продавця з вимогами, оформленими в інший спосіб, ніж позов (відмінними від нього), фактично буде призводити до порушення принципів верховенства права, доступності судового захисту, суперечити положенням частини другої статті 124 Конституції України та позиції Конституційного Суду України в рішенні від 9 липня 2002 року №15-рп/2002 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 124 Конституції України (справа про досудове врегулювання спорів), згідно з якою вирішення правових спорів у межах досудових процедур є правом, а не обовязком особи, яка потребує такого захисту.

Така правова позиція наведена зокрема, в постанові Верховного Суду України від 28.11.2011 у справі №3-127гс11 (№43/308-10).

Згідно ст.ст.73, 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Будь - яких доказів того, що відповідач належним чином і в повному обсязі виконав свої зобовязання щодо поставки товару або повернення отриманих коштів, відповідач, у порушення приписів ст.ст.73, 74 ГПК України, суду не надав, тобто не довів безпідставність позовних вимог, тоді як надані позивачем докази, як зазначалось вище, навпаки, підтверджують належне виконання позивачем зобовязань з оплати товару, а відтак і обґрунтованість позовних вимог.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 222200,00 грн є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання про судові витрати у справі, суд виходить з того, що, згідно ст.129 ГПК України, у разі задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст.73, 74, 76-79, 91, 210, 220, 232, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Імперія-Агро (54000, м.Миколаїв, вул.Велика Морська, буд.143, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю БТК Агро (68702, Одеська обл., Болградський р-н, м.Болград, вул.Г.Трайкова, буд.92, ) 222200,00 грн основного боргу та 3333,00 грн судового збору.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч.1 ст.254 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до пп.17.5) п.17) ч.1 Розділу XI Перехідні положення ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне судове рішення складено 11.10.2018 року.

Суддя М.В. Мавродієва