УХВАЛА

19 жовтня 2018 року

м. Київ

Справа № 922/1486/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Сухового В.Г. - головуючого, Берднік І.С., Міщенка І.С.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРИВАТОФИС" на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 11.09.2018 (головуючий суддя Слободін М.М., судді Тихий П.В., Сіверін В. І.) та ухвалу Господарського суду Харківської області від 08.08.2018 (суддя Добреля Н.С.) у справі № 922/1486/18

за позовом Національного банку України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРИВАТОФИС"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

про звернення стягнення на предмет іпотеки

ВСТАНОВИВ:

27.09.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРИВАТОФИС" через Харківський апеляційний господарський суд подало до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 11.09.2018 та ухвалу Господарського суду Харківської області від 08.08.2018 у справі № 922/1486/18.

Дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та перевіривши матеріали справи, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, виходячи з такого.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

За приписами частини 1 статті 304 Господарського процесуального кодексу України ухвали судів першої та апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2 і 3 частини першої статті 287 цього Кодексу.

Так, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 287 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 13, 14, 21, 25, 26, 28, 30 частини першої статті 255 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Як вбачається з прохальної частини касаційної скарги, скаржник оскаржує ухвалу Господарського суду Харківської області від 08.08.2018 у справі № 922/1486/18 в частині відмови у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у даній справі та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 11.09.2018, якою залишено вказану ухвалу без змін.

Ухвала суду першої інстанції про відмову у зупиненні провадження у справі не належить до переліку ухвал, на які учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі (якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки), мають право подати касаційну скаргу.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.06.2018 у справі №18/1544-10 із врахуванням рішень Конституційного Суду України від 02.11.2011 №13-рп/2011 та від 25.04.2012 №11-рп/2012 дійшла висновку про наявність права на оскарження не лише ухвали про задоволення заяви про зміну способу та порядку виконання судового рішення, а й ухвали про відмову у задоволенні такої заяви.

Проте, колегія суддів зазначає, що у справі №18/1544-10 висновок Великої Палати Верховного Суду стосується застосування конкретної норми пункту 24 статті 255 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням вимог частини 7 статті 331 Господарського процесуального кодексу України у їх системному зв'язку, що саме й було підставою для передачі даної справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Постанова від 19.06.2018 у справі №18/1544-10 не містить висновку про можливість касаційного оскарження інших ухвал, які не зазначені у статті 287 та 255 Господарського процесуального кодексу України, оскільки це суперечило б положенням пункту 8 статті 129 Конституції України та частини 2 статті 304 Господарського процесуального кодексу України.

Статтею 287 Господарського процесуального кодексу України визначено вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, на які може бути подано касаційну скаргу після їх перегляду в апеляційному порядку, проте ухвала суду першої інстанції про відмову у зупиненні провадження у справі, не може бути оскаржена в касаційному порядку.

В контексті викладеного Суд вважає за необхідне зазначити, що Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23 жовтня 1996 року; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року).

Підсумовуючи викладене, колегія суддів зазначає, що вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до процесу правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати сталість судової практики.

Згідно з частиною 2 статті 304 Господарського процесуального кодексу України у разі подання касаційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення чи постанови суду, суд повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 234, 287, 304 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРИВАТОФИС" на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 11.09.2018 та ухвалу Господарського суду Харківської області від 08.08.2018 у справі № 922/1486/18 повернути заявнику.

2. Скаржнику надіслати копію даної ухвали разом з доданими до скарги матеріалами, в тому числі оригінал платіжного доручення № 2887 від 26.09.2018 на суму 3524,00 грн, іншим учасникам справи - копію ухвали.

3. Касаційну скаргу залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Суховий В.Г.

Судді Берднік І.С.

Міщенко І.С.