ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2018 р. м. Київ Справа № 911/1648/18

Розглянувши матеріали справи за позовом Державного спеціалізованого підприємства "Чорнобильська АЕС"

до Комунального закладу охорони здоров'я "Спеціалізована медико-санітарна частина" Славутицької міської ради

про стягнення 2178,61 грн.

Суддя Карпечкін Т.П.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області 27.07.2018 року звернулось Державне спеціалізоване підприємство "Чорнобильська АЕС" із позовною заявою № 2531/0 від 19.07.2018 року до Комунального закладу охорони здоров'я "Спеціалізована медико-санітарна частина" Славутицької міської ради про стягнення 2178,61 грн. з яких 1972,76 грн. пені, 105,44 грн. 3 % річних та 100,41 грн. інфляційних за Договором № 257 Е про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна від 12.02.2018 року.

Згідно з ч. 1 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п'яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Так, позовна заява Публічного акціонерного Державного спеціалізованого підприємства "Чорнобильська АЕС" підлягає прийняттю до розгляду судом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Одночасно з позовною заявою № 2531/0 від 19.07.2018 року позивачем заявлено клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного провадження.

Згідно зі ст. 249 Господарського процесуального кодексу України клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження подається у письмовій формі одночасно з поданням позовної заяви або може міститися у ній.

Таке клопотання має стосуватися розгляду в порядку спрощеного позовного провадження всієї справи і не може стосуватися лише певної частини позовних вимог, інакше суд не приймає його до розгляду, про що зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі.

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України).

У порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті (ч. ч. 1-2 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України).

У п. 1 ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частинами 1-3 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі. У випадку, передбаченому ч. 2 ст. 247 цього Кодексу, за наслідками розгляду відповідного клопотання позивача суд з урахуванням конкретних обставин справи може: 1) задовольнити клопотання та визначити строк відповідачу для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження; або 2) відмовити в задоволенні клопотання та розглянути справу за правилами загального позовного провадження.

Розглянувши клопотання позивача про розгляд зазначеної справи в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, ціну позову, яка не перевищує 100 розмірів встановленого на 01 січня відповідного року прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд дійшов висновку про задоволення зазначеної заяви позивача та розгляд справи № 911/1648/18 за правилами спрощеного позовного провадження.

У зв'язку з чим, ухвалою Господарського суду Київської області від 01.08.2018 року відкрито провадження у справі № 911/1648/18, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч.ч. 1-2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 248 Господарського процесуального кодексу України).

15.08.2018 року до суду від представника позивача надійшли письмові пояснення по суті позовних вимог на виконання ухвали суду від 01.08.2018 року, зокрема щодо заявленої до стягнення суми пені.

30.08.2018 року у встановлений судом строк від представника відповідача надійшли заперечення проти позову, в яких останній стверджує, що на порушення строків виконання передбачених Договором зобов'язань, зокрема оплату спірних Актів наданих послуг, вплинуло отримання Актів з прострочення строків, що позбавило відповідача можливості їх своєчасної оплати, а також зазначає про несвоєчасне надходження бюджетних асигнувань на оплату наданих послуг згідно спірного Договору, у зв'язку з чим просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Окрім того звертає увагу на те, що станом на момент розгляду справи відповідачем сплачено в повному обсязі усі належні за спірним Договором платежі.

03.09.2018 року представником позивача подано відповідь на відзив, в якій останній спростовує твердження відповідача щодо несвоєчасного отримання Актів та відповідно несвоєчасної оплати, у зв'язку з чим просить суд задовольнити позов в повному обсязі.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

У ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин, 12.02.2018 року між Державним спеціалізованим підприємством "Чорнобильська АЕС" (далі - позивач, Балансоутримувач) та Комунальним закладом охорони здоров'я "Спеціалізована медико-санітарна частина" Славутицької міської ради (далі - відповідач, Орендар) укладено Договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна № 257 Е (далі - Договір).

Відповідно до п.1.1 Договору Балансоутримувач забезпечує виконання комплексу робіт, послуг, витрат, пов'язаних з утриманням двоповерхової будівлі з підвалом та технічним поверхом «Реабілітаційного центру «ОУ», розміщеної за адресою: Київська обл., м.Славутич, вул. 77-ої Гвардійської дивізії, 10 (далі - Будівля), загальною площею 4156,8 м2, а Орендар компенсує витрати Балансоутримувача на виконання вказаних в Додатку 1 робіт, послуг та витрат на утримання Будівлі.

Орендар користується будівлею відповідно до Договору оренди № 2059/257 тіт від 26.01.2018 року.

Будівля використовується з метою розміщення Комунального закладу охорони здоров'я "Спеціалізована медико-санітарна частина" Славутицької міської ради.

Розрахунки за надані послуги згідно з цим Договором проводяться виключно в грошовй формі. Розмір витрат Орендаря за розрахунковий період визначається, виходячи з обсягів фактично наданих послуг Балансоутримувачу, діючих тарифів та відображається в «Розрахунку платежів по утриманню орендованої будівлі за (місяць) 20 р.» (Додаток 3), який підписується обома сторонами.

Витрати за фактично спожиту електроенергію за розрахунковий період сплачуються на підставі показань лічильників та роздрібних тарифів, які щомісячно встановлюються НКРЕ (Додаток2) (п. 4.2 Договору).

Витрати, пов'язані зі сплатою земельного податку, визначаються виходячи із нормативної грошової оцінки земельної ділянки під розміщення Будівлі, затвердженої рішенням Славутицької міської ради з урахуванням її індексації та ставки податку згідно Податкового кодексу.

Витрати, пов'язані зі сплатою податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, визначаються виходячи із загальної площі Будівлі та ставки податку, затвердженої рішенням Славутицької міської ради.

Розмір земельного податку та податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, може змінюватися у разі зміни нормативних документів, внесенню змін у Податковому кодексі України та в інших випадках, передбачених чинним законодавством, про що Балансоутримувач письмово повідомляє Орендаря.

Нарахування ПДВ здійснюється в порядку, визначеному чинним законодавством (п. 4.3 Договору).

Розрахунковим періодм є календарний місяць (п. 4.4 Договору).

Орендар сплачує вартість робіт, послуг та витрат, визначених згідно Розрахунку платежів по утриманню Будівлі шляхом безготівкового перерахування коштів на розрахунковий рахунок Балансоутримувача не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим (п. 4.5 Договору).

Згідно з п. 6.1 Договору Договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє до закінчення терміну договору оренди № 2059/257 тіт від 26.01.2018 року, в частині фінансових зобов'язань - до повного виконання їх сторонами, а в частині відшкодування витрат Балансоутримувача з 26.01.2018 року.

Додатком 1 до Договору «Перелік послуг, робіт та витрат, які підлягають відшкодуванню Орендарем» Сторони погодили перелік послуг, робіт та витрат, які підлягають відшкодуванню Орендарем, зокрема: послуги по постачанню водяної пари і гарячої води Будівлі; послуги по постачанню електричної енергії Будівлі; послуги по централізованому водопостачанню і водовідведенню Будівлі; витрати, пов'язані з земельним податком; витрати, пов'язані з податком на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки.

На виконання умов Договору позивач у період лютий-травень 2018 року надав відповідачу послуги передбачені Договором на загальну суму 183741,27 грн., що підтверджується Актами наданих послуг: № 18-03-0030 від 15.02.2018 року на суму 1661,88 грн. (отримано відповідачем 19.02.2018 року про що свідчить відмітка на відповідному Акті), № 18-03-0062 від 28.02.2018 року на суму 8586,38 грн. (отримано відповідачем 15.03.2018 року про що свідчить відмітка на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення та витяг з сайту «Укрпошта», наданими позивачем), № 18-03-0068 від 31.03.2018 року на суму 118406,12 грн. (отримано відповідачем 12.04.2018 року про що свідчить відмітка на відповідному Акті), № 18-03-0102 від 30.04.2018 року на суму 43004,56 грн. (отримано відповідачем 17.05.2018 року про що свідчить витяг з сайту «Укрпошта», наданий позивачем), № 18-03-0137 від 31.05.2018 року на суму 12082,33 грн. (отримано відповідачем 13.06.2018 року про що свідчить відмітка на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, наданому позивачем), які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплений їх печатками, виставлені відповідно до здійсненого Розрахунку платежів по утриманню Будівлі за спірний період по кожному місяцю окремо (Додаток 3) (копії наявні в матеріалах справи).

З метою досудового врегулювання спору, позивач звернувся до відповідача з Претензією № 1893/18 від 06.06.2018 року, якою останній просив погасити нараховані штрафні санкції за несвоєчасну оплату наданих послуг згідно спірного Договору протягом семи днів з моменту отримання претензії.

У відповіді № 01-16/79 від 18.06.2018 року на Претензію відповідач зазначав про несвоєчасне надходження фінансування з бюджету, що є об'єктивною, на його думку, причиною прострочення сплати наданих спірних послуг. Окрім того, відповідач стверджував про те, що спірні Акти наданих послуг надходили останньому із запізненням, що не давало можливості оплатити їх в строки передбачені Договором, у зв'язку з чим відмовив у сплаті нарахованих позивачем сум пені, 3 % річних та інфляційних та просив внести змінив в пункт договору в частині строку оплати наданих послуг.

Відтак, оскільки відповідачем в порушення умов Договору та вимог чинного законодавства, надані послуги за спірний період сплатив з простроченням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

В ході розгляду спору відповідачем подано заперечення на позов, в яких останній стверджує про те, що на порушення строків виконання передбачених Договором зобов'язань, зокрема оплату спірних Актів наданих послуг, вплинуло отримання Актів з прострочення строків, що позбавило відповідача можливості їх своєчасної оплати, а також несвоєчасне надходження бюджетних асигнувань на оплату наданих послуг згідно спірного Договору, у зв'язку з чим просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Окрім того зазначає про те, що станом на момент розгляду справи відповідачем сплачено в повному обсязі усі належні за спірним Договором платежі.

Проте, суд не погоджується з твердженнями відповідача щодо пов'язаності моменту отримання Акту з днем оплати спірного Акту, оскільки п. 4.5 Договору чітко передбачено спосіб та строк оплати, а саме не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, який не має прив'язки до дня вручення відповідачу відповідного Акту.

Окрім того, у відповіді на відзив позивач повторно спростовує твердження відповідача щодо несвоєчасного отримання Актів та відповідно несвоєчасної оплати та зазначає, що докази належного та своєчасного отримання відповідачем спірних Актів додано до позовної заяви, у зв'язку з чим просить суд задовольнити позов в повному обсязі.

Щодо посилань відповідача на відсутність бюджетних асигнувань, суд погоджується із запереченнями позивача, викладеними у відповіді на відзив, та зазначає, що відсутність бюджетного фінансування не може бути підставою для звільнення особи від обов'язку виконання свого зобов'язання належним чином.

Як визначено ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання (п. 5 Оглядового листа Вищого господарського суду України № 01-06/374/2013 від 18.02.2013 року).

Аналогічна правова позиція викладена в Постановах Верховного Суду України від 15.05.2012 року у справі № 11/446, від 15.05.2012 року у справі № 3-28гс12 та Постанові Вищого господарського суду України від 23.08.2012 року у справі № 15/5027/715/2011.

Тобто, відповідач, як юридична особа відповідає за своїми зобов'язаннями, які виникли безпосередньо із закону і така відповідальність не може ставитись в залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку позову та наданих відповідачем спірних Актів наданих послуг з відмітками про оплату, відповідачем Акт наданих послуг № 18-03-0030 від 15.02.2018 року на суму 1661,88 грн. сплачено 23.04.2018 року в сумі 1498,06 грн., 27.04.2018 року - 163,82 грн.; Акт № 18-03-0062 від 28.02.2018 року на суму 8586,38 грн. сплачено 23.04.2018 року в сумі 7739,96 грн., 27.04.2018 року - 846,42 грн.; № 18-03-0068 від 31.03.2018 року на суму 118406,12 грн. сплачено 27.04.2018 року; № 18-03-0102 від 30.04.2018 року на суму 43004,56 грн. сплачено 29.05.2018 року в сумі 30155,76 грн., 19.06.2018 року - 12848,80 грн.; № 18-03-0137 від 31.05.2018 року на суму 12082,33 грн. сплачено 09.07.2018 року, тобто, станом на момент подання позову, у відповідача перед позивачем борг за спірними Актами відсутній.

Проте, прострочення їх сплати є підставою для застосування до відповідача відповідальності за несвоєчасне виконання господарського зобов'язання.

У зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача 1972,76 грн. пені нарахованої на суми боргу по спірних Актах з врахуванням інфляційних втрат за загальний період з 21.02.2018 року по 09.07.2018 року на підставі п. 5.2 Договору, 105,44 грн. 3 % річних та 100,41 грн. інфляційних за загальний період з 21.02.2018 року по 09.07.2018 року на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Приписами ст. 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не виконав його в строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не передбачено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

При несвоєчасному внесенні плати, Орендар сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індесації, за кожний день прострочення, включаючи день оплати (п. 5.2 Договору).

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом досліджено та встановлено, що позивачем нарахована пеня, 3 % річних та інфляційні по кожному періоду на фактичні суми заборгованості.

Враховуючи встановлені судом обставини щодо фактів прострочення платежів, суд дійшов висновку про правомірність вимог позивача про стягнення пені, 3 % річних та інфляційних.

Однак, судом було виявлено помилки в наданому позивачем розрахунку, зокрема, помилки в періодах нарахування, оскільки позивачем помилково дні часткових проплат включені в періоди нарахування пені, 3 % річних та інфляційних на суми без врахування часткових проплат. Окрім того, позивачем неправомірно нараховано пеню на суму боргу по Актах з врахуванням індексу інфляції, який діяв у відповідний період, оскільки позивачем окремо заявлено до стягнення інфляційні втрати, що призводить до подвійного стягнення інфляційних втрат нарахованих на одні і ті ж суми за одні і ті ж періоди.

Судом було здійснено правильний розрахунок пені, 3 % річних та інфляційних за заявлений позивачем період на суми боргу по Актах, згідно з якими з відповідача підлягає стягненню 1797,49 грн. пені, 3 % річних та інфляційні підлягають задоволенню в заявленому розмірі в сумі 105,44 грн. та 100,41 грн. відповідно.

Як визначено ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Проаналізувавши вищезазначені норми чинного законодавства України, повно та всебічно розглянувши матеріали справи господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в сумі 2003,34 грн. з яких 1797,49 грн. пені, 105,44 грн. 3 % річних, 100,41 грн. інфляційних. В решті позов задоволенню не підлягає.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до статей 123, 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1620,25 грн.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Державного спеціалізованого підприємства "Чорнобильська АЕС" до Комунального закладу охорони здоров'я "Спеціалізована медико-санітарна частина" Славутицької міської ради про стягнення 2178,61 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального закладу охорони здоров'я "Спеціалізована медико-санітарна частина" Славутицької міської ради (07100, Київська обл., м. Славутич, Центральна площа, 7, ідентифікаційний код 41736008) на користь Державного спеціалізованого підприємства "Чорнобильська АЕС" (07100, Київська обл., м. Славутич, вул. 77-ї Гвардійської дивізії, 7/1, ідентифікаційний код 14310862) 1797 (одна тисяча сімсот дев'яносто сім) грн. 49 коп. пені, 105 (сто п'ять) грн. 44 коп. 3 % річних, 100 (сто) грн. 41 коп. інфляційних та 1620 (одна тисяча шістсот двадцять) грн. 25 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

4. В задоволенні решти позову Державного спеціалізованого підприємства "Чорнобильська АЕС" до Комунального закладу охорони здоров'я "Спеціалізована медико-санітарна частина" Славутицької міської ради про стягнення 2178,61 грн. відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання апеляційної скарги відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 розділу ХІ Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 26.09.2018 р.

Суддя Т.П. Карпечкін