ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

"16" жовтня 2018 р. Справа № 924/195/16

Господарський суд Хмельницької області у складі колегії: головуючий суддя Гладій С.В., судді Виноградової В.В., судді Заверухи С.В., при секретарі судового засідання Маєвській Н.В. розглянувши заяву про відстрочку виконання рішення суду

за позовом приватного виробничо-комерційного підприємства "Механік", м. Кам'янець-Подільський Хмельницької області

до державного підприємства "Науково-технічний комплекс "Завод точної механіки", м. Кам'янець-Подільський Хмельницької області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - державний концерн "Укроборонпром", м. Київ

за участю Військової прокуратури Чернівецького гарнізону

про зобовязання відповідача повернути позивачу за письмовим актом передачі орендоване відповідачем за договором оренди №01-719/1 від 01.11.2010р. майно, а саме: оброблювальний центр HR-5B інвентарний номер 19324, оброблювальний центр HR-5B інвентарний номер 19325, оброблювальний центр HR-5B інвентарний номер 19326

про стягнення 1970747,56 грн., з яких 90000 грн. заборгованості з орендної плати за договором оренди, 21026,15 грн. інфляційних втрат, 4560,41 грн. 3% річних, 1855161 грн. неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування орендованим майном за час прострочення його повернення

Представники сторін:

від позивача: не зявився

від відповідача: ОСОБА_1 за дорученням від 05.07.2018р.

від третьої особи: не зявився

від прокуратури : не зявився

встановив:

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 29.05.2018р. по справі №924/195/16 позов приватного виробничо-комерційного підприємства "Механік", м. Кам'янець-Подільський Хмельницької області до державного підприємства "Науково-технічний комплекс "Завод точної механіки", м. Кам'янець-Подільський Хмельницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - державний концерн "Укроборонпром", м. Київ, за участю Військової прокуратури Чернівецького гарнізону про зобовязання відповідача повернути позивачу за письмовим актом передачі орендоване відповідачем за договором оренди №01-719/1 від 01.11.2010р. майно, а саме: оброблювальний центр HR-5B інвентарний номер 19324, оброблювальний центр HR-5B інвентарний номер 19325, оброблювальний центр HR-5B інвентарний номер 19326, а також про стягнення 1970747,56 грн., з яких 90000 грн. заборгованості з орендної плати за договором оренди, 21026,15 грн. інфляційних втрат, 4560,41 грн. 3% річних, 1855161 грн. неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування орендованим майном за час прострочення його повернення задоволено.

Зобовязано державне підприємство „Науково-технічний комплекс „Завод точної механіки повернути приватному виробничо-комерційному підприємству „Механік за письмовим актом передачі орендоване державним підприємство „Науково-технічний комплекс „Завод точної механіки , м. Кам'янець-Подільський за договором оренди №01-719/1 від 01.11.2010р. майно, а саме: оброблювальний центр HR-5В, інвентарний номер 19324, оброблювальний центр HR-5В, інвентарний номер 19325, оброблювальний центр HR-5В, інвентарний номер 19326.

Стягнуто з державного підприємства „Науково-технічний комплекс „Завод точної механіки на користь приватного виробничо-комерційного підприємства „Механік - 90000,00 грн. заборгованості з орендної плати, 21026,15 грн. інфляційних втрат, 4560,41 грн. 3% річних, 1855161 грн. неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування орендованим майном за час прострочення його повернення, 36694,49грн. по оплаті судового збору.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 11.09.2018р. апеляційні скарги державного підприємства Науково-технічний комплекс "Завод точної механіки" та третьої особи - Державного концерну "Укроборонпром" на рішення господарського суду Хмельницької області від 29 травня 2018 року по справі №924/195/16 залишено без задоволення, рішення господарського суду Хмельницької області від 29.05.2018р. залишено без змін.

01.10.2018р. господарським судом Хмельницької області видані відповідні накази.

03.10.2018 року на адресу господарського суду Хмельницької області від державного підприємства Науково-технічний комплекс "Завод точної механіки" надійшла заява про відстрочку виконання рішення суду від 29.05.2018 р. по справі №924/195/16.

В обґрунтування заяви посилається на те, що ДП "НТК Завод точної механіки є державним підприємством оборонно-промислового комплексу, в тому числі підприємств, які входять до складу Державного концерну "Укробронпром". Головним завданням ДП "НТК „Завод точної механіки є виготовлення та постачання озброєння до БТРів. Підприємство боржника є стратегічним підприємством оборонно-промислового комплексу і приймає участь у визволенні держави від зовнішнього агресора та встановлення миру в країні. Також вказує, що 11 вересня 2018 року Рівненським апеляційним господарським судом винесено постанову про стягнення з ДП «НТК «Завод точної механіки» на користь ПВ-КП «Механік» 1970747,56 грн., що є неможливим виконанням даної постанови, в звязку з тим, що підприємство знаходиться у важкому фінансовому становищ, що матиме негативні наслідки щодо своєчасного виплачування працівникам заробітної плати, сплачувати податки та обов'язкові платежі до бюджету, а також кошти, які будуть стягнуті в якості вказаних зборів могли бути витрачені на придбання необхідних матеріалів для вчасного виконання державних замовлень, що у свою чергу не ставило б під загрозу зриву державних контрактів, невиконання прямої вказівки Президента України та Розпорядження Президента України, наданого ним на екстреному засіданні Ради національної безпеки та оборони України 28 серпня 2014 року, та до завдання збитків не лише державному підприємству, а й до зриву постачання озброєння військам операції об'єднаних сил.

На підтвердження викладених в заяві обставин заявником надано до матеріалів справи копію постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 11.09.2018р., копію рішення господарського суду Хмельницької області від 29.05.2018р., довідку №1234 від 16.10.2018р. про кредиторську заборгованість відповідача.

Вищевикладені обставини боржник вважає такими, що дають підстави для відстрочення виконання рішення суду.

Розглянувши заяву відповідача (боржника) про відстрочення виконання рішення, господарський суд зазначає наступне.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Принцип обов'язковості судових рішень має місце у нормах статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", відповідно до частини другої якої, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Частиною 1 статті 331 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підстави для відстрочення виконання судового рішення передбачені частинами 3, 4 статті 331 Господарського кодексу України, за змістом яких підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

З аналізу вищенаведеного суд вбачає, що відстрочка виконання рішення суду можлива лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення. Визначальним фактором є винятковість цих випадків та їх об'єктивний вплив на виконання судового рішення.

Таким чином, законодавець пов'язує відстрочку виконання судового рішення у судовому порядку з об'єктивними, непереборними, виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини.

В зв'язку з тим, що відстрочка продовжує період відновлення порушеного права стягувача, при її наданні, суди в цілях вирішення питання про можливість її надання, а також визначення строку продовження виконання рішення суду, повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки виконання судового рішення.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. До того ж, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв'язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом'якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер. Обставини, які зумовлюють надання відстрочки виконання рішення суду повинні бути об'єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Так, у п. 40 рішення від 17.05.2005 у справі "Чіжов проти України" Суд зазначив, що затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається п. 1 ст. 6 Конвенції. На державі лежить позитивне зобов'язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки чи розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Отже, питання щодо надання відстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

Таким чином, необхідною умовою задоволення заяви про надання відстрочки виконання рішення суду є з'ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати не тільки доводи боржника, а і заперечення кредитора, зокрема, щодо і його фінансового стану. При цьому, суд повинен врахувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але, перш за все, повинен врахувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до 7.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень. ухвал, постанов господарських судів України», підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення.

Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

В поданій до суду заяві боржник та його представник в судовому засіданні зазначає, що ДП "НТК „Завод точної механіки є державним підприємством, заснованим на державній власності, та передане в управління Державного концерну "Укробронпром". Головним завданням ДП "НТК „Завод точної механіки є виготовлення та постачання озброєння до БТРів. Підприємство боржника є стратегічним підприємством оборонно-просмислового комплексу і приймає участь у якнайшвидшому визволення держави від зовнішнього агресора та встановлення миру в країні.

Вказує, що стягнення коштів без відстрочення виконання рішення суду призведе до неповоротних негативних наслідків для держави, в особі ДК "Укроборонпром", до погіршення фінансового стану ДП "НТК „Завод точної механіки і, як наслідок, ускладнить проведення фінансово-господарської діяльності підприємства, сплату податків, зборів та інших обов'язкових платежів до державного бюджету, до виплати заробітної плати працівникам та негативно позначиться на подальшій господарській діяльності підприємства.

Вищевикладені обставини боржник вважає такими, що дають підстави для відстрочення виконання рішення суду.

Заявником не надано суду беззаперечних доказів на підтвердження існування виключних обставин, що можуть бути підставами для відстрочення виконання рішення суду, зокрема, наявності доказів, що підтверджують неможливість його виконання або обумовлюють наявність ускладнень під час виконання судового акту.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що обставини викладені в заяві боржника про відстрочку виконання рішення суду не є такими, що ускладнюють та/або роблять неможливим виконання рішення, і не є винятковими. Ці обставини лише вказують на те, що негайне виконання судового рішення по даній справі може негативно вплинути на фінансовий стан відповідача, і його можливість, виконувати свої зобов'язання.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 р. № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012р. №11-рп/2012).

Згідно з мотивувальною частиною рішення №16-рп/2009 від 30.06.2009р. Конституційного Суду України виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Виходячи з того, що згідно зі ст.1 Конституції України Україна є правовою державою, обов'язковість виконання судових рішень є обов'язковою гарантією, дотримання якої є визначальним для утвердження авторитету України.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004р. по справі „Шмалько проти України (заява №60750/00) зазначено, що для цілей ст.6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина „судового розгляду.

У рішенні від 17.05.2005р. по справі „Чіжов проти України (заява №6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

З урахуванням викладеного, відповідно до вимог Конституції України, рішення суду по справі, яке набрало законної сили, є обов'язковим до виконання та має бути виконане.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом'якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер. Обставини, які зумовлюють надання відстрочки виконання рішення суду повинні бути об'єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. Безпідставне надання відстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке рішення не може вважатися законним та справедливим.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що доводи божника не є обставинами, які унеможливлють своєчасне виконання рішення в справі №924/195/16, тому суд відмовляє в задоволені заяви божника про відстрочку виконання рішення суду.

Керуючись ст.234, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви державного підприємства Науково-технічний комплекс "Завод точної механіки" про відстрочку виконання рішення суду від 29.05.2018р. по справі №924/195/16 відмовити.

Ухвала набрала законної сили з моменту її підписання та відповідно до ст. 257 ГПК України та підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного господарського суду через господарський суд Хмельницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня виготовлення повного тексту ухвали.

Повний текст складено 22.10.2018р.

Головуючий суддя С.В. Гладій

Суддя В.В. Виноградова

Суддя С.В. Заверуха

Віддрук. 6 прим.:

1 - до справи,

2 - позивачу (32300, Хмельницька область, м. Кам'янець-Подільський, проспект Грушевського, 2, корп.9);

3 - відповідачу (32300, Хмельницька область, м. Кам'янець-Подільський, вул. Годованця, 28)(прост.)

4 - третій особі ДК "Укроборонпром" (04119, м. Київ, Шевченківський район, вул. Дегтярівська, буд. 36)

5- військовій прокуратурі Чернівецького гарнізону Західного регіону України ( 58022, м. Чернівці, вул. Аксенина, 2а )

6- військовій прокуратурі Рівненського гарнізону Західного регіону України ( 33027, м. Рівне вул.. Соборна, 227д).

Всім реком. з повід