ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26.09.2018Справа № 920/401/18
м. Суми

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2.», м. Харків,

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Група Айсберг», м. Суми,

про розірвання договору,

Суддя Котельницька В.Л.

за участю учасників справи:

позивач: ОСОБА_3 (довіреність від 04.04.2018, №б/н)

відповідач: 1) ОСОБА_4 (ордер серії СМ № 64-18 від 06.08.2018)

2) ОСОБА_5 (довіреність від 13.06.20148, № б/н)

при секретарі судового засіданні ОСОБА_6,

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду звернулось ТОВ «ОСОБА_2.» з позовом до ТОВ «Група Айсберг» про розірвання договору № 041115, укладеного між ТОВ «ОСОБА_2.» та ТОВ «Група Айсберг» 04.11.2015, мотивуючи свої вимоги істотним порушенням відповідачем умов зазначеного договору, які виразились в ухиленні ТОВ «Група Айсберг» від виконання взятих на себе зобовязань щодо приймання виготовленої за договором продукції.

03.07.2018 від відповідача до суду надійшов відзив, в якому він повністю заперечив проти позову. В обґрунтування своєї позиції відповідач послався на те, що ТОВ «Група Айсберг» було готове до прийняття продукції, але позивачем безпідставно не здійснювалась її поставка.

18.07.2018 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій він підтримав позов у повному обсязі та наполіг на тому, що саме відповідач ухилявся від прийняття продукції. Зокрема позивач посилаючись на системний аналіз договору та діючого законодавства зазначив, що відповідач помилково вважає місцем відвантаження продукції місцезнаходження ТОВ «Група Айсберг». Позивач наголосив, що місцем відвантаження продукції є місце її виготовлення, але відповідач ухиляється від отримання продукції за місцем її виготовлення.

23.08.2018 від відповідача до суду надійшло заперечення, в якому він підтримав свою позицію викладену за змістом відзиву на позов щодо відсутності в його діях порушень вимог укладеного договору та наголосив на порушенні самим позивачем умов договору в частині непоставки продукції ТОВ «Група Айсберг» за місцезнаходженням останнього.

06.09.2018 від позивача до суду надійшло пояснення щодо заперечень відповідача в якому він наголосив на своїй позиції щодо місця прийняття продукції, яким вважає м. Харків, а також про безпідставаність тверджень відповідача щодо виявлення дефектів продукції.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, а представники відповідача заперечили проти позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, дослідивши та оцінивши надані суду докази, суд встановив наступне.

04.11.2015р. між позивачем (постачальник) та відповідачем (замовник) був укладений договір №041115.

Згідно умов договору позивач взяв на себе зобов'язання виготовити та поставити відповідачу для лиття під тиском на виріб «Спрей Кап» (далі - продукція), виготовити конструкторську документацію та передати її відповідачу. Продукція повинна відповідати технічним вимогам, зазначеним у специфікації №1, яка є невід'ємною частиною договору. В свою чергу відповідач взяв на себе зобов'язання здійснити своєчасну оплату продукції. Вартість продукції становить 1450260,00 грн. з врахуванням 141710,00 грн. ПДВ.

Відповідно до п. 6.1 договору, перевірка якості продукції здійснюється шляхом проведення випробувань на обладнанні позивача. В разі виявлення в процесі випробувань недоліків продукції транспортування продукції постачальнику для усунення недоліків та зворотно відповідачу, як замовнику здійснюється за рахунок постачальника.

Згідно п. 3.1. договору, відвантаження продукції здійснюється протягом 6 (шести) місяців після здійснення відповідачем передоплати.

Відповідач здійснив позивачу попередню оплату за продукцію розмірі 60% від суми договору в повній сумі 15.01.2016, що також не заперечується позивачем.

Строк поставки продукції згідно п.3.1. договору повинен був становити 16.07.2016.

Після проведення випробувань на обладнанні відповідача у відповідності до п.6.1 договору пресформа 23.01.2017 була повернута позивачу для усунення недоліків її якості, що вбачається з листування сторін та не заперечується останніми.

Про вищевказані недоліки відповідач неодноразово вказував у листах, відправлених на адресу відповідача (лист №74 від 07.10.2016, №81 від 10.03.2017), але пресформа позивачем не повернута та знаходиться в його розпорядженні, що не заперечується позивачем.

Також, факт недоліків та дефектності пресформи підтверджується актами випробувань форми (від 08.10.2016; 19.10.2016; 30.11.2016; 21.12.2016; 20.01.2017), складених комісією ТОВ «Група Айсберг» у складі начальника виробництва, головного інженера та пресувальника.

Отже, позивач 23.01.2017 забрав пресформу на доопрацювання і станом на день звернення до суду з позовом зберігає зазначену пресформу в себе.

При цьому, як вбачається з вказаного листа, спроб відправити саму пресформу відповідно до умов п. 6.1 договору станом на 25.05.2017 року позивач не вчиняв.

Відповідно до п. 6.1 договору, перевірка якості продукції здійснюється шляхом випробувань на обладнанні замовника.

Обладнання замовника знаходиться за адресаою: 40020, Сумська обл., місто Суми, вул. Воровського, будинок 24.

Отже, прийняття продукції відповідачем по договору № 041115 від 4 листопада 2015 року у відповідності до п. 6.1 договору, можливо тільки після вказаних вище випробувань за результатами яких (у випадку коли випробування показали належну якість у відповідності до специфікації до договору) можливе прийняття та передача у формі підписання актів прийняття-передачі. Виконати цю вимогу п. 6.1 договору можливо тільки після вчинення дії позивача з доставки пресформи за адресою місцезнаходження замовника: місто Суми, вул. Воровського, будинок 24.

Оскільки позивачем по справі не надано жодних доказів, що він вчиняв дії по доставці продукції за вказаним договором після усунення недоліків на адресу відповідача та після направлення листа від 24.03.2017 р № 3 ( а.с. 17), свідчить про те, що відповідач не міг здійснити прийняття продукції не зі своєї вини, а внаслідок невиконання позивачем п. 6.1 договору.

Твердження позивача про небажання відповідача приймати продукцію за договором № 041115 від 4 листопада 2015 року спростовується листом від 06.06.2017 року № 63 (а.с.64) яким відповідач у відповідь на лист від 25.05.2017 повідомляє позивача, що направлені останні зразки виробів все ще мають певні недоліки, але при цьому прямо заявляє, що не зважаючи на це готовий прийняти продукцію за договором № 041115 від 4 листопада 2015 року і просить не пізніше 16.06.2017 вчинити дії по доставці на адресу ТОВ «Група Айсберг»: місто Суми, вул. Воровського, будинок 24 та для пришвидшення цього процесу додатково зазначає контактні телефони уповноважених осіб.

Натомість в період з 24.03.2017 року по 21.06.2017 року позивачем так і не було вчинено жодних дій, спрямованих на доставку продукції з усунутими недоліками, внаслідок чого 21.06.2017, відповідач- ТОВ «Група Айсберг» звернулось з позовною заявою до господарського суду Харківської області про зобов'язання ТОВ «Ин.Кол» поставити продукцію за договором № 041115 від 4 листопада 2015 року.

Саме по собі повідомлення 24.03.2017 року № 3 (а.с. 17) про готовність відвантаження, яке не було підкріплено жодними діями щодо доставки продукції по договору, унеможливило здійснення випробувань, перевірку якості та проведення процедури прийняття передачі.

Вказані обставини свідчать, що невиконання договору № 041115 від 4 листопада 2015 року мало місце саме з боку позивача - ТОВ «Ин.Кол».

Щодо посилань позивача на відсутність у договорі умови щодо місця передачі продукції, у звзку з чим необхідно керуватися вимогами на ст. 532 ЦК України (про те, що місцем прийняття передачі є місцезнаходження позивача ТОВ «Ин.Кол» і що відповідач ТОВ «Група Айсберг» мав з'явитися для прийняття продукції за адресою знаходження позивача до міста Харків) суд зазначає, що п. 6.1 договору сторони передбачили таку обовязкову дію, як перевірку якості продукції.

Відповідно до ч. 1 ст. 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

А відповідно до ч. 1 ст. 675 ЦК України товар, який продавець передає або зобов'язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу.

В п. 6.1 договору якраз і передбачено спосіб перевірки якості, а саме, шляхом проведення випробувань на обладнанні замовника, тобто ТОВ «Група Айсберг».

Обладнання замовника знаходиться за його місцезнаходженням за адресою: місто Суми, вул. Воровського, будинок 24., що підтверджується довідкою.

Крім того, пунктом 6.1 договору передбачено, що транспортування продукції постачальнику для усунення недоліків і назад замовнику здійснюється за рахунок постачальника.

Разом з тим, позивач не забезпечив транспортування продукції замовнику після усунення недоліків для проведення випробувань в порядку п. 6.1, але в той же час вимагав від замовника прийняти продукцію за своїм місцезнаходження у м.Харкові.

Відтак, суд не вбачає в діях відповідача порушень договірних зобовязань, які б виразились у неприйнятті продукції.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу згідно з частиною 1 статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до штопання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, що передбачені цим Кодексом.

Статтями 525, 526, 629 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема розірвання договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Разом з тим, враховуючи фактичні обставини справи, судом не встановлено істотних порушень відповідачем умов договору № 041115 від 04.11.2015.

У відповідності до вимог статей 13, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Враховуючи вищевикладене, позивачем не доведено суду обставин, які були б підставою для розірвання договору № 041115 від 04.11.2015, тому позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. ст. 123, 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору у даній справі покладаються на позивача.

26.09.2018 від відповідача до суду надійшов уточнений розрахунок витрат на професійну правничу допомогу адвоката, понесених ТОВ «Група Айсберг» відповідно до якого зазначені витрати відповідача склали 21000 грн.

Разом з тим, враховуючи суть та складність даної справи, обсяг виконання адвокатом наданих послуг, витрачений адвокатом час на виконання відповідних робіт, а також суму витрат, яка підтверджується документально (актами виконаних робіт, платіжними дорученнями), суд з урахуванням вимог ст. ст. 123, 126, 129 ГПК України дійшов висновку стягнути з позивача на користь відповідача 10500 грн. витрат, понесених ТОВ «Група Айсберг» на професійну правничу допомогу адвоката.

Керуючись ст. ст. 123, 126, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 241, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Ин.Кол» (61010, м. Харків, провул. Лелюківський, буд. 3, ) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Група Айсберг» (40020, м. Суми, вул. Воровського, буд. 24, ) суму витрат на професійно-правничу допомогу адвоката в розмірі 10500 грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст. 256 ГПК України).

Повний текст рішення складено 01.10.2018.

Суддя В.Л.Котельницька