ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2018 Справа № 917/800/18

за позовною заявою публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" в особі Комсомольської філії Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго", вул. Портова, м. Горішні Плавні, Полтавська область, 39800

до Комунального житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства №1, пров. Молодіжний, 52, м. Горішні Плавні, Полтавська область, 39800

про стягнення 36 879,58 грн.

Суддя Киричук О.А.

Секретар судового засідання Тертична О.О.

за участю представників:

представник позивача: ОСОБА_1, дов. від 08.12.17р.

представник відповідача: ОСОБА_2 керівник, ОСОБА_3 дов. від 19.09.2018 р.

Публічне акціонерне товариство "Полтаваобленерго" в особі Комсомольської філії Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" звернулося до господарського суду Полтавської області з позовом до Комунального житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства №1 про стягнення 31 141,67 грн. пені, 2 715,70 грн. інфляційних, 3 022,21 грн. 3% річних за неналежне виконання договірних зобов'язань за договором про постачання електричної енергії № 216 від 28.08.2008 р.

Позовні вимоги мотивовані простроченням відповідачем грошових зобов'язань.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 12.07.2018 р. (з врахуванням ухвали про виправлення описки) суд ухвалив прийняти позовну заяву до розгляду і відкрити провадження у справі; справу розглядати в порядку загального позовного провадження; призначити підготовче засідання у справі на 21.08.2018 р.; запропонувати відповідачу протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду надати суду відзив на позов, запропонувати позивачу: подати суду відповідь на відзив в строк до 5 днів з моменту отримання від відповідача відзиву на позов.

17.08.2018 р. від відповідача надійшов відзив на позов (вх. № 7709 та № 7713).

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 21.08.2018 р. суд відклав підготовче засідання на 06.09.2018 р.

27.08.2018 р. від позивача надійшла відповідь на відзив.

07.09.2018 р. від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 06.09.2018 р. суд продовжив строк проведення підготовчого провадження на 30 днів.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 06.09.2018 р. закрито підготовче засідання у справі, призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 20.09.2018 р. - 9 год. 30 хв.

13.09.2018 р. від позивача надійшли додаткові пояснення до відповіді на відзив (вх. №8525).

19.09.2018 р. від відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру пені.

Представник позивача в судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог за обґрунтуванням, наведеним у позовній заяві.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив.

28.08.2008 р. між Комсомольською філією ВАТ "Полтаваобленерго" (Постачальник) та Комунальним житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством № 1 (ОСОБА_4) укладено Договір про постачання електричної енергії № 216.

Надалі Відкрите акціонерне товариство "Полтаваобленерго" змінило назву на публічне акціонерне товариство, відповідно змінилася і назва філії на Комсомольську філію Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго".

Відповідно до умов Договору та положень "Правил користування електричною енергією", затверджених Постановою № 28 від 31.07.1996 р., Постачальник електричної енергії продає електричну енергію ОСОБА_4, а ОСОБА_4 оплачує Постачальнику вартість використаної електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Згідно з п. 2.3.1., 2.3.3 ОСОБА_4 зобов'язується виконувати умови цього Договору, оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків "Порядок розрахунків" та "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії". Так, згідно з зазначеними додатками розрахунковим вважається період з 16 числа попереднього місяця до того ж числа поточного місяця.

Відповідно до п. 3 Додатку № 2 ОСОБА_4 самостійно знімає показники розрахункових лічильників, оформлює "Відомість про фактичні покази розрахункових приладів обліку електричної енергії" та надає їх Постачальнику для здійснення розрахунку та оформлення "Акта про прийняття-передавання товарної продукції (про використану електричну енергію)".

Пунктом 2 Додатку № 2 до Договору передбачено, що відовідно до визначеної величини коштів за фактично спожиту електричну енергію Постачальник електричної енергії виписує ОСОБА_4 рахунок на оплату електричної енергії, який має бути оплачений протягом 5 операційних днів від дня виписки рахунку.

Згідно з абз. 3 п. 1 Додатку №2 за дату оплати приймається дата зарахування коштів на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання Постачальника електроенергії за регульованим тарифом.

Однак, як зазначає позивач, ОСОБА_4 були порушені договірні зобов'язання перед Комсомольською філією ПАТ "Полтаваобленерго" в частині своєчасної оплати за спожиту електричну енергію протягом 2017- 2018 років.

Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача 31 141,67 грн. пені, 2 715,70 грн. інфляційних, 3 022,21 грн. 3% річних.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно з ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 24 ЗУ "Про теплопостачання", ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до закону, умов договору та інших правових актів законодавства. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків передбачених законом.

Відповідно до ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно з ч. 6, 7 ст. 276 ГК України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону; оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору.

Як визначено ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У своєму запереченні відповідач посилається на порушення умов Договору про постачання електричної енергії позивачем, у звязку з розбіжностями у днях виставлення рахунків за спожиту електроенергію та виписки Актів про обсяги спожитої (переданої) ОСОБА_4 електроенергії.

Відповідач наполягає на невідповідності в днях виписки рахунку № 216А від 16.07.2017р. та Акта про обсяги спожитої (переданої) ОСОБА_4 електроенергії від 18.07.2017 р.

Як досліджено судом, 16 липня 2017 року припало на вихідний день (неділя). Першого робочого дня 17 липня представник відповідача не надав Відомість про фактичні покази розрахункових приладів обліку електричної енергії, а надав їх 18 липня, тому рахунок за спожиту електроенергію в червні місяці і Акт про прийняття-передавання товарної продукції було виписано ОСОБА_4 18 липня, тоді ж ним і отримано. Дата виписки рахунку і акту підтверджується наступним: у правому верхньому куті на рахунку та акті зазначено дату виписки 18.07.2017 р., на акті Постачальником вказана дата вручення - 18.07.2017р., на рахунку - дата отримання уповноваженою особою 18.07.2017 р. Тобто, дати виписки і отримання рахунку та Акта про прийняття-передавання товарної продукції співпадають.

Рахунок № 216А від 16.09.2017 р. та Акт про обсяги спожитої (переданої) ОСОБА_4 електроенергії були виписані 18.09.2017 р., оскільки 16 вересня 2017 року - вихідний день (субота), тому рахунок і Акт було виписано і вручено ОСОБА_4 в перший робочий день 18 вересня 2017 року, що відповідачем не заперечується.

Рахунок № 216А від 16.10.2017 р. та Акт про обсяги спожитої (переданої) ОСОБА_4 електроенергії були виписані ОСОБА_4 17.10.2017 р., оскільки 16 жовтня 2017 року - неробочий день (перенесення святкового), тому рахунок і Акт було виписано і вручено ОСОБА_4 в перший робочий день - 17 жовтня 2017 року, що відповідачем також не заперечується.

Отже, Постачальником електроенергії були враховані вихідні та святкові дні, рахунки та Акти про обсяги спожитої (переданої) ОСОБА_4 електроенергії видавалися ОСОБА_4 в перший робочий день, у випадку якщо день подачі Відомості про фактичні покази розрахункових приладів обліку електричної енергії випадали на вихідний день. Тобто, умови Договору про постачання електроенергії Постачальником не порушувалися.

ОСОБА_4 рахунки та Акти про обсяги спожитої (переданої) ОСОБА_4 електроенергії, згідно з умовами Договору про постачання електричної енергії № 216 від 28.08.2008 р. необхідно було оплатити відповідачеві протягом 5 банківських днів з дня виписки рахунку.

Не отримавши кошти у встановлений строк, Постачальник відповідно до умов договору провів нарахування пені, інфляційних та 3% річних.

Як досліджено судом, з урахуванням вихідних днів відповідачеві були здійснені зазначені нарахування на невчасно сплачений рахунок 216А від 16.07.2017 р. (виданим 18.07.2017р.) з 24.07.2017 р., на рахунок № 216А від 16.09.2017 р. (виданий 18.09.2017 р.) з 25.09.2017 р., на рахунок № 216А від 16.10.2017 р. (виданий 17.10.17р.) з 24.10.2017 р.

Отже, виходячи з вищевикладеного, позивачем дотримані умови Договору про постачання електричної енергії № 216 від 28.08.2008 р. в повному обсязі, а надані КЖРЕП заперечення є необґрунтованими та відхиляються судом.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України.

Відповідно до Закону України №543/96 від 22.11.1996 р. „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та п. 4.2.1. Договору ОСОБА_4 несе відповідальність за внесення платежів, передбачених пунктом 2.3.3. Договору, з порушення термінів, визначених відповідним додатком, ОСОБА_4 сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, компенсаційні нарахування на встановлений індекс інфляції та три проценти річних з простроченої суми.

Відповідно до доданого до позову розрахунку позивачем заявлено до стягнення пеню в розмірі 31 141,67 грн. за період з 24.07.2017 р. по 31.05.2018 р.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, враховуючи момент виникнення зобов'язань щодо оплати за кожний окремий розрахунковий період відповідно до вимог Договору про постачання теплової енергії № 216 від 28.08.2008 р., суд дійшов висновку, що він є правильним, заявлений розмір пені відповідає вимогам п. 6 ст. 232 ГК України, Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань".

Відповідач просить суд зменшити розмір пені, враховуючи відсутність боргу перед позивачем на день розгляду справи.

Також, відповідач зазначає, що прострочення не завдало збитків позивачу.

Представник позивача в судовому засіданні проти зменшення розміру пені заперечив.

Суд дійшов висновку зменшити розмір нарахованої пені на 50%, виходячи з наступного.

У відповідності до Стаття 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки (до якої віднесено штраф і пеню) встановлюється договором або актом цивільного законодавства і може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Враховуючи повне (100%) виконання боржником зобов'язань за договором, а також те, що дії відповідача щодо несвоєчасного виконання взятих на себе зобов'язань за договором не мали негативних наслідків у вигляді збитків, виходячи із загальних засад, встановлених у ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд зменшує розмір пені на 50%.

При цьому судом враховано зазначену у рішенні від 11.07.2013 № 7-рп/2013 правову позицію Конституційного Суду України, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків.

З огляду на вищевикладене до стягнення з відповідача підлягає пеня в сумі 15 570,84 грн.

В іншій частині позовних вимог щодо стягнення пені суд у позові відмовляє.

Також, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачем нараховано відповідачеві 2 715,70 грн. інфляційних та 3 022,21 грн. 3% річних за період з 24.07.2018 р. по 31.05.2018 р.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредиторів від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримання ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки за порушення виконання зобов'язання.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача інфляційних та 3% річних, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги є правомірними, обґрунтованими і підлягають задоволенню (розрахунок сум здійснено за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга: Еліт 9.1.3").

Згідно з ч. 2-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем не надано суду доказів на спростування викладених у позові обставин.

Враховуючи приписи ст.ст. 123, 129 ГПК України, судовий збір покладається судом на відповідача (без урахування зменшення судом розміру пені).

Керуючись статтями 129, 130, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства №1, пров. Молодіжний, 52, м. Горішні Плавні, Полтавська область, 39800, ідентифікаційний код 24825142) на користь Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (вул. Старий Поділ, 5, м. Полтава, 36022, ідентифікаційний код 00131819) в особі Комсомольської філії Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго", вул. Портова, м. Горішні Плавні, Полтавська область,39800, ідентифікаційний код 25717130) 15570,84 грн. пені, 2 715,70 грн. інфляційних, 3 022,21 грн. 3% річних, 1762,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Полтавської області протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 28.09.2018 р.

Суддя Киричук О.А.