ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2018 року м. ОдесаСправа № 916/218/18
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Головея В.М.

Суддів: Діброви Г.І., Савицького Я.Ф.,

секретар судового засідання Селиверстова М.В.,

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 (за довіреністю),

від відповідача - ОСОБА_2 (за довіреністю),

від третьої особи не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 міської ради Одеської області

на рішення Господарського суду Одеської області від 25.06.2018 року

за позовом ОСОБА_3 міської ради Одеської області

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_3 міського відділення Лиманської обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України в Одеській області

про стягнення 32 653,06 грн.

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2018 року ОСОБА_5 міська рада Одеської області (далі - позивач) звернулась до господарського суду Одеської області із позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (далі ФОП ОСОБА_4, відповідач) третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_5 міське відділення Лиманської обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України в Одеській області про стягнення збитків у розмірі 32 653,06 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач із травня 2006 року набув право власності на нежитлове приміщення (вбудовано-прибудовані нежилі приміщення розташовані на 2 поверсі будівельного торговельного центру), загальна площа 198,6 кв.м., розташоване за адресою: Одеська область, м. Южне, проспект Леніна, 19-г, проте не оформив документально право користування земельною ділянкою під нерухомістю, яке за законом є платним. Отже, за відсутності відповідного договору оренди відповідач не сплачує орендну плату за землю, хоча використовує земельну ділянку для розміщення об'єктів нерухомості, що призвело до ненадходження до міського бюджету земельних платежів і завдало позивачеві значних збитків.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 25.06.2018 (суддя Степанова Л.В.) в задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що відповідач звертався до позивача з заявами про надання земельної ділянки під Торговим центром в оренду, однак станом на день розгляду справи позивачем не вчинено дій щодо встановлення між сторонами правовідносин щодо земельної ділянки. Позивачем не надано належних доказів в обґрунтування застосування до відповідача ставки у розмірі 3% від нормативно-грошової оцінки. Крім цього, позивачем до позовної заяви не надано документів, а саме Витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки за 2015 2017 років в підтвердження розміру нормативно-грошової оцінки для визначення збитків.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду першої інстанції, ОСОБА_5 міська рада звернулась до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати, прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Скаржник вважає, що суд першої інстанції неповно зясував обставини, що мають значення для справи та невірно застосував норми матеріального і процесуального права.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 19.07.2018 було відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 26.09.2018.

20.08.2018 до Одеського апеляційного господарського суду від ФОП ОСОБА_4 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а апеляційна скарга безпідставною. Також, відповідач зазначає, що у відповідності із ст. 79-1 Земельного Кодексу України земельна ділянка може бути обєктом цивільних прав виключно з моменту її формування. Сформованою земельна ділянка вважається з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі, а у випадку із спірною земельною ділянкою нормативна оцінка не проводилась, кадастровий номер не був наданий, ділянка не сформована, договір оренди не укладено, оскільки юридично зазначена земельна ділянка не визначена, не має меж та визначеного розміру її фактично не існує як окремої земельної ділянки, вона входить тільки у сукупність земель у загальних межах населеного пункту. До того ж, позивачем не доведено право власності на вказану земельну ділянку.

Представник третьої особи в судове засідання 26.09.2018 не зявився, та не скористався своїм правом на участь в розгляді справи апеляційним судом, хоча повідомлявся належним чином про день, час і місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, про поважні причини неявки суд не повідомив. Однак, така неявка представника третьої особи не перешкоджає розгляду скарги, оскільки, ухвалами Одеського апеляційного господарського суду явка представників сторін не визнавалась обов'язковою, а матеріали справи дають можливість розглянути скаргу по суті.

В судовому засіданні 26.09.2018 представник позивача надав пояснення в яких підтримав доводи апеляційної скарги та просив задовольнити останню.

Представник відповідача в судовому засіданні 26.09.2018 надала пояснення, в яких просила суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 269 ГПК України апеляційний господарський суд не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 13.12.2017 за №107420201 ФОП ОСОБА_4 є власником нежитлових приміщень Торгового центру загальною площею 198,6 кв.м. Нежитловим приміщенням, які належать відповідачу, присвоєно поштову адресу м. Южне, Одеської області, пр. Леніна, 19-Г (т.1, а.с. 32-34).

Відповідно до рішення ОСОБА_5 міської ради від 17.11.2015 №14-VІІ перейменовано частину проспекту Леніна з пішохідною зоною, яка пролягає від вул. Будівельників до пр. Григорівського десанту - на проспект Миру (т. 1,а.с. 35).

У листі Управління Держгеокадастру у Комінтернівському районі Одеської області від 24.08.2016 №34-1503-0.12-7734/2-16 зазначено, що відповідно до технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м. Южне ОСОБА_5 міської ради Одеської області, виготовленої у 2013 році ДП «Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», затвердженої рішенням ОСОБА_5 міської ради Одеської області від 03.07.2014 №1173-VІ, нормативна грошова оцінка 1 кв.м. земельної ділянки за адресою: Одеська обл., м. Южне, просп. Леніна, 19 з урахуванням середньої (базової) вартості 1 кв.м. земель населеного пункту - 346,96 грн., за визначеним місцезнаходженням земельної ділянки (ІХ економіко-планувальна зона Км2=1,40), при застосуванні сукупного локального коефіцієнту Км3=1,3800, коефіцієнту функціонального використання Кф=2,5(землі комерційного використання та індексації станом на 01.01.2016 становить 3 025,65 грн. (т.1, а.с. 36).

Листом від 17.03.2017 №51/14-01-15 Управління архітектури та містобудування ОСОБА_5 міської ради надано позивачу схему земельної ділянки нежитлової будівлі торговельного центру за адресою: м. Южне, вул. Миру, 19. Згідно зі схемою площа земельної ділянки становить 4 856 кв.м., площа будівлі 2 534 кв.м., площа прибирання 2 322 кв.м. (т. 1, а.с. 30-31).

Рішенням Виконавчого комітету ОСОБА_5 міської ради від 16.03.2017 №577 створено комісію з визначення збитків (неодержаного ОСОБА_5 міською радою доходу) внаслідок використання ФОП ОСОБА_4 земельної ділянки без правовстановлюючих документів.

Листом від 12.05.2017 вих. №474/11-02-07 позивач запрошував відповідачу прийняти участь в засіданні комісії з визначення збитків (неодержаного ОСОБА_5 міською радою доходу) внаслідок використання власниками приміщень Торгового центру, земельної ділянки без правовстановлюючих документів, яке відбудеться 18.05.2017 (т. 1, а.с. 41).

18.05.2017 за результатами засідання вказаної комісії складений протокол №1, з якого вбачається, що комісія встановила, що збитки (неодержаний ОСОБА_5 міською радою доход) внаслідок використання ФОП ОСОБА_4 земельної ділянки без правовстановлюючих документів за період з 01.01.2015 по 18.05.2017 складають 32 653,06 грн. (т. 1, а.с. 42-44).

Додатком до протоколу №1 від 18.05.2018 є акт збитків (неодержаного ОСОБА_5 міською радою доходу) внаслідок використання відповідачем земельної ділянки без правовстановлюючих документів, згідно з яким загальний розмір збитків за період з 01.01.2015 по 18.05.2017 складають 32 653,06 грн. (т. 1, а.с. 45).

Рішенням Виконавчого комітету ОСОБА_5 міської ради від 19.05.2017 №677 затверджено акт збитків (неодержаного ОСОБА_5 міською радою доходу) внаслідок використання ФОП ОСОБА_4 земельної ділянки без правовстановлюючих документів (т. 1, а.с. 48).

Проаналізувавши наявні у справі докази, та надавши їм правову оцінку, судова колегія вважає, що позовні вимоги ОСОБА_5 міської ради підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності (ч. 1 ст. 143 Конституції України).

Згідно зі п. 34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішується питання вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до ч. 2 ст.83 Земельного кодексу України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

Таким чином, у комунальній власності позивача перебувають усі землі в межах м. Южне, крім земельних ділянок приватної та державної власності, незалежно від стану формування земельної ділянки.

Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно зі ст.126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

У відповідності до п.п.1, 2 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягають: 1) право власності; 2) речові права, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки; іпотека; право довірчої власності; інші речові права відповідно до закону.

Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною ОСОБА_6 Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). ОСОБА_6 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею (ч.ч. 1,2 ст. 123 Земельного кодексу України).

Частиною другою ст.152 Земельного кодексу України встановлено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

З правового аналізу вищезазначених норм матеріального права виходить, що саме на землекористувача покладається обов'язок вчинення певних дій, направлених на оформлення права користування земельною ділянкою.

При цьому у разі, якщо земельну ділянку не сформовано, на землекористувача законодавчо покладений обовязок звернення з відповідним клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Так, як вище встановлено колегією суддів, відповідач є власником нежилого приміщення, розташованого у торгівельному центрі, що знаходиться за адресою: Одеська обл., м. Южне, просп. Миру, 19, загальною площею 198,6 кв.м.

Станом на даний час земельну ділянку під торговельним центром не сформовано, договору оренди земельної ділянки між сторонами у справі не укладено.

Поряд з цим з матеріалів справи вбачається, що відповідач звертався до позивача з метою отримати дозвіл на розроблення проекту землеустрою спірної земельної ділянки для можливості отримати останню в довгострокову оренду строком на 50 років (заява отримана позивачем 14.03.2011 (т. 1, а.с. 75)) та з метою отримання дозволу індивідуально доробити проект відводу земельної ділянки під торговою точкою кафе «Оболонь», розташованої за адресою, м. Южний, вул. Леніна, 19г (заява отримана позивачем 24.11.2011 (т. 1, а.с. 74)). Вказані заяви відповідача були залишені без відповіді позивачем.

Так, відповідно до п. 3.7. Постанови Пленуму Вищого Господарського суду України від 17.05.2011 № 6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» передбачено, що власники землі та землекористувачі мають право на захист своїх прав шляхом стягнення збитків з особи, яка вчинила неправомірні дії щодо відповідних земельних ділянок, у випадках, встановлених главою 24 ЗК України, та за процедурою, передбаченою Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.93 N 284.

У розгляді таких справ господарські суди мають докладно з'ясовувати причини неоформлення чи несвоєчасного оформлення відповідного землекористування та обставини, пов'язані із вжиттям господарюючими суб'єктами усіх залежних від них заходів щодо одержання документів, які посвідчують право землекористування. При цьому суду слід враховувати вимоги частини другої статті 120 ЗК України, якою передбачено що у разі коли жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Якщо у розгляді справи буде з'ясовано обставини, зазначені в абзаці третьому підпункту 3.4 пункту 3 цієї постанови, і що суб'єкт господарювання вживав необхідних заходів до оформлення свого права землекористування, то відсутність у нього переоформлених на його ім'я правовстановлюваних документів на земельну ділянку не може розцінюватися як правопорушення.

Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок є різновидом документації із землеустрою є (пункт «ґ» частини другої статті 25 Закону України «Про землеустрій»).

Замовниками документації із землеустрою можуть бути, зокрема, органи місцевого самоврядування, землевласники та землекористувачі (частина перша статті 26 Закону України «Про землеустрій»).

Апеляційний суд зазначає, що саме на землекористувача покладається обов'язок вчинення певних дій з виготовлення та погодження технічної документації із землеустрою і подальшого звернення до уповноваженого органу із заявою про державну реєстрацію земельної ділянки, після чого їй присвоюється кадастровий номер (який є істотною умовою договору оренди землі).

Проте будь-яких інших обставин, які б свідчили про вжиття відповідачем, як добросовісним землекористувачем, заходів з метою оформлення у встановленому порядку права користування земельною ділянкою, у справі не встановлено.

Отже, має місце протиправна бездіяльність відповідача, внаслідок якої позивач, як власник земельної ділянки, позбавлений можливості отримати плату за її використання іншою особою, оскільки така плата може бути нарахована виключно у разі документального оформлення права користування земельною ділянкою.

Натомість позивачем вжито заходів з метою встановлення як обставин користування відповідачем земельною ділянкою без правовстановлюючих документів, так і обрахування суми збитків за відповідний період. При цьому відповідачем не спростований здійснений позивачем розрахунок збитків в акті від 19.05.2018, який затверджений рішенням виконкому позивача від 19.05.2017 №677.

Відповідно до ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов'язків, у тому числі щодо відшкодування кредиторові або іншій особі збитків (шкоди), є зобов'язання, які виникають з договорів та інших правочинів або внаслідок завдання шкоди.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

У відповідності до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Отже, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів (ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України).

Згідно з п.д) ч.1 ст.156 Земельного кодексу України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Частинами 1, 3 ст.157 Земельного кодексу України встановлено, що відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

З правового аналізу наведених норм вбачається, що користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів позбавляє орендодавця права одержати дохід у вигляді орендної плати за землю, який він міг би отримувати, якби його право не було порушено.

Відповідно до п.1 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 №284 (далі Порядок № 284), власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Згідно з п.3 Порядку №284, відшкодуванню підлягають, зокрема, інші збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані.

При цьому, неодержаний доход - це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

У відповідності до п.2 Порядку №284, розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. До складу комісій включаються представники Київської, Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчих комітетів міських (міст обласного значення) рад (голови комісій), власники землі або землекористувачі (орендарі), яким заподіяні збитки, представники підприємств, установ, організацій та громадяни, які будуть їх відшкодовувати, представники територіальних органів Держгеокадастру, Держекоінспекції, фінансових органів, органів у справах містобудування і архітектури та виконавчих комітетів сільських, селищних, міських (міст районного значення) рад, на території яких знаходяться земельні ділянки. Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії.

Так, як встановлено судовою колегією, розмір збитків за використання відповідачем земельної ділянки без правовстановлюючих документів визначений комісію, створеною на підставі рішення Виконавчого комітету ОСОБА_5 міської ради від 16.03.2017 №577 (зі змінами від 27.04.2017 № 657), якою складений відповідний акт, згідно з яким загальний розмір збитків за період з 01.01.2015 по 18.05.2017 становить 32 653,06 грн.

Вказаний акт внаслідок використання відповідачем земельної ділянки без правовстановлюючих документів затверджений рішенням Виконавчого комітету ОСОБА_5 міської ради від 19.05.2017 №677.

Обов'язок вносити плату за землю передбачено статтею 1 Закону України «Про оренду землі», згідно з якою оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до норм чинного законодавства міська рада, як суб'єкт права на землі комунальної власності, використовує земельні ділянки шляхом передачі їх в оренду зацікавленим особам з метою отримання орендної плати

Підставою для сплати орендарем орендної плати є договір оренди, який набирає чинності після досягнення домовленості з усіх істотних умов, підписання його сторонами і державної реєстрації.

В той же час, відсутність договору оренди землі позбавляє міську раду, як орендодавця, права отримувати від цієї земельної ділянки доход в розмірі встановленому чинним законодавством орендної плати.

Таким чином, з урахуванням наведених положень законодавства, дослідивши усі обставини справи та надавши оцінку наявним у справі доказам в їх сукупності, судова колегія дійшла висновку про наявність повного складу цивільного правопорушення з боку відповідача як-то:

- протиправна бездіяльність (відповідач не вчинив передбачених законодавством заходів зі своєчасного оформлення права користування земельною ділянкою, з урахуванням того, що чинним законодавством саме на землекористувача покладається обов'язок вчинення певних дій з виготовлення та погодження технічної документації із землеустрою і подальшого звернення до уповноваженого органу із заявою про затвердження розробленої документації та отримання земельної ділянки в користування. Однак, відповідач, всупереч своєму обов`язку, протягом тривалого часу використовував земельну ділянку без правовстановлюючих документів, що позбавило міську раду, як власника землі, права отримувати плату за її використання іншою особою. Будь-яких доказів, які б свідчили про вжиття відповідачем, як добросовісним землекористувачем, заходів з метою оформлення у встановленому порядку права користування земельною ділянкою, до суду не надано);

- збитки (орендна плата, яку позивач міг би отримувати у разі укладення договору оренди);

- причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками (використання земельної ділянки відповідачем без правовстановлюючих документів позбавляє позивача права одержувати дохід у вигляді орендної плати за землю, який він міг би отримувати, якби його право не було порушено);

- вина (тривале зволікання з оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку).

Таким чином, користування відповідачем земельною ділянкою, на якій знаходяться належний йому на праві власності об'єкт нерухомого майна - нежиле приміщення в торговому центрі, без правовстановлюючих документів, позбавило орендодавця - позивача можливості одержати дохід у вигляді орендної плати за землю, який він міг би одержати, якби його право не було порушено.

Вказане узгоджується з висновком щодо застосування норм права, викладеним у постанові Верховного Суду від 21.05.2018 у справі № 924/538/15 та у постанові Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №924/899/17

В свою чергу відсутність договору оренди земельної ділянки не звільняє відповідача від обов'язку оформити відповідне право користування земельною ділянкою та, відповідно, від обов'язку відшкодувати збитки, завдані у зв'язку з використанням земельної ділянки без такого договору.

Вказане узгоджується з висновком щодо застосування норм права, викладеним у постанові Верховного Суду від 24.04.2018 у справі №924/587/17.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку про правомірність, обґрунтованість та підставність позовних вимог позивача про стягнення з відповідача збитків за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів.

Апеляційний суд встановив, що неповне з'ясування та недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав установленими, пов'язані з порушеннями процесу доказування, які допущені місцевим господарським судом.

Тобто, рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, адже обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Необґрунтованим є рішення, в якому неправильно встановлено або взагалі не встановлено фактичних обставин справи. Неповне з'ясування обставин справи свідчить про те, що господарський суд не поставив на свій розгляд і не дослідив усіх передбачених нормою матеріального права юридичних чи доказових фактів, наявність або відсутність яких впливає на вирішення справи.

Недоведеність обставин, які мають значення для справи, що їх місцевий господарський суд визнав установленими, має місце в тих випадках, коли істотні для справи обставини не підтверджено доказами або підтверджено недопустимими чи недостовірними, суперечливими доказами, а також доказами, отриманими судом із порушенням норм процесуального права. Причиною недоведеності обставин, що мають значення для справи, є порушення судом правил дослідження й оцінки доказів.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що господарським судом не надано належної оцінки всім зазначеним вище обставинам, що призвело до прийняття необґрунтованого рішення, у звязку з цим, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задовольню, на підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 277 ГПК України рішення господарського суду - скасуванню, позовні вимоги ОСОБА_5 міської ради Одеської області такими, що підлягають задоволенню, у звязку з їх доведеністю.

Господарські витрати розподілені з врахуванням приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_5 міської ради Одеської області - задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Одеської області від 25.06.2018 року скасувати.

3. Позов ОСОБА_5 міської ради Одеської області - задовольнити.

4. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 міської ради Одеської області збитки у розмірі 32 653,06 грн. та судовий збір в сумі 1 762,00 грн.

5. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 міської ради Одеської області 2 643,00 грн. відшкодування витрат по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Одеської області видати відповідні накази із зазначенням реквізитів сторін.

Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя: Головей В.М.

Судді: Діброва Г.І.

ОСОБА_7