ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

01.10.2018 Справа № 908/1940/18

Суддя господарського суду Запорізької області Мірошниченко Михайло Володимирович, розглянувши заяву Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк б/н від 27.08.2018р. про видачу судового наказу

Заявник: Акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д; адреса для листування: 49027, м. Дніпро, а/с 1800, )

Боржник: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (69069, м. Запоріжжя, Дніпропетровське шосеАДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1)

про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 27.03.2017р. у розмірі 20744,98 грн.

ВСТАНОВИВ:

26.09.2018р. в господарський суд Запорізької області звернулося Акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк із заявою від 27.08.2018р. про видачу судового наказу щодо стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором б/н від 27.03.2017р. у розмірі 20744,98 грн.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.09.2018р. вказану заяву передано для розгляду судді Мірошниченко М.В.

В обґрунтування своєї заяви АТ КБ Приватбанк вказує, що 27.03.2017р. ФОП ОСОБА_1 через систему інтернет-клієнт-банкінгу було підписано із використанням електронного цифрового підпису Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання послуг КУБ. Відповідно до цієї заяви Боржник приєднався до розділу 3.2.8. Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті https://privatbank.ua, які разом із заявою складають кредитний договір б/н від 27.03.2017р. та взяв на себе зобовязання виконувати умови договору. 27.03.2017р., на підставі укладеного договору, позивачем було перераховано на поточний рахунок Боржника кредитні кошти у розмірі 50000,00 грн. на строк 12 (дванадцять) місяців від дня видачі кредиту. В порушення відповідних умов Договору та приписів законодавства Боржник не повернув кредитні кошти у передбачений Договором термін та не сплатив в повному обсязі проценти у вигляді щомісячної комісії. У звязку з порушенням боржником зобовязань за кредитним договором б/н від 27.03.2017р., станом на 20.06.2018 у ФОП ОСОБА_1 виникла заборгованість у розмірі 20744,98 грн., яка складається з: 10142,37 грн. заборгованість за кредитом; 3699,27грн. заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість згідно п.п. 3.2.8.3.3. та 3.2.8.9.1 Умов; 6303,21 грн. заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії, нарахованої згідно п.п. 3.2.8.3.2. та 3.2.8.9 Умов; 600,13 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором, яка нарахована згідно п. 3.2.8.10.1 Умов.

В обґрунтування вказаних вимог заявник надав наступні документи: копію Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання послуг КУБ б/н, б/д, копію Витягу з Умов та правил надання банківських послуг, розрахунок заборгованості, обґрунтування та пояснення до розрахунку заборгованості, копії банківських виписок по рахунках, меморіальний ордер на видачу кредиту.

Згідно з ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У пунктів 3, 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України передбачено, що до заяви про видачу судового наказу додаються: копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким предявлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

З вказаної заяви вбачається, що заявник обґрунтовуючи свої вимоги посилається на укладений між сторонами кредитний договір б/н від 27.03.2017р., який фактично складається з Анкети-заяви ФОП ОСОБА_1 про приєднання до Умов та правил надання послуг КУБ, що розміщені в мережі Інтернет на сайті https://privatbank.ua. Умови вказаного договору виконані Банком належним чином, позичальнику надані кредитні кошти, якими він користувався, але при цьому він не виконував належним чином свої грошові зобов'язання з повернення кредитних коштів з урахуванням процентів за їх користування

Відповідно до п. 3.2.8.1. Витягу з Умов та правил надання банківських послуг, Банк за наявності вільних грошових коштів зобовязується надати Клієнту строковий Кредит КУБ для фінансування поточної діяльності Клієнта, в обмін на зобовязання Клієнта з повернення кредиту, сплати процентів в обумовлені цим Договором терміни. Істотні умови кредиту (сума кредиту, процента за користування кредитом, розмір щомісячного платежу, порядок їх сплати) вказуються в Заяві про приєднання до Умов та правил надання послуги КУБ (далі - Заява), а також в системі Приват24.

Клієнт приєднується до Послуги шляхом підписання електронно-цифровим підписом Заяви в системі Приват24 або у сервісі Paperless, або іншим шляхом, що прирівнюється до належного способу укладення сторонами кредитного договору.

Кредит також може надаватись шляхом видачі кредитних коштів з наступним їх перерахуванням на рахунок підприємства-продавця за товари та послуги.

Якість послуг має відповідати законодавству України, нормативним актам Національного Банку України, які регулюють кредитні відносини.

Розглянувши додані до заяви документи судом встановлено, що ані в Анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання послуг КУБ б/н, б/д, ані в додатках до неї стягувачем не надано належних та допустимих доказів підпису вказаної Анкети-заяви з боку ФОП ОСОБА_1 ані в письмовій формі, ані в електронному вигляді шляхом підписання електронно-цифровим підписом. Зазначена Анкета-заява містить лише підпис представника Акціонерного товариства комерційний банк ПРИВАТБАНК засвідчений печаткою товариства, у звязку з чим суд приходить до висновку, що заявником не надано належних та допустимих доказів укладення (підписання) між сторонами кредитного договору б/н від 27.03.2017р. в тому числі в електронному вигляді.

Тобто, заявником не надано ані доказів укладення договору в письмовому вигляді, ані в електронному вигляді, та як наслідок - наявність заборгованості за таким договором б/н від 27.03.2017р. станом на 20.06.2018р. в сумі 20744,98 грн., з яких: 10142,37 грн. заборгованість за кредитом; 3699,27грн. заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість згідно п.п. 3.2.8.3.3. та 3.2.8.9.1 Умов; 6303,21 грн. заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії, нарахованої згідно п.п. 3.2.8.3.2. та 3.2.8.9 Умов; 600,13 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором, яка нарахована згідно п. 3.2.8.10.1 Умов.

Крім того, розрахунок заборгованості за договором б/н від 27.03.2017р. станом на 20.06.2018р. не є документом, що підтверджує наявність у ФОП ОСОБА_1 заборгованості перед ПАТ "КБ "Приватбанк", а є за своїм юридичним значенням лише односторонніми арифметичним розрахунком працівників Банку, який не відображає фактичних і правових підстав для стягнення відповідних сум.

Окрім вказаного, що стосується вимоги про видачу судового наказу по пені, яка, на думку стягувача, є заборгованістю за кредитним договором, суд її відхиляє з на ступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст. 148 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 148 ГПК України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Грошовим, за змістом ст.ст. 524, 533 - 535, 625 ЦК України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається в тому числі з правовідношення, за яким праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

В силу приписів ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Нормами ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Отже, пеня за своєю правовою природою не є заборгованістю за договором, а є видом штрафних санкцій, яку сторона зобовязання сплачує у разі невиконання/неналежного виконання зобовязань та у випадку, якщо відповідальність у вигляді пені була передбачена договором.

Відтак, пеня не є заборгованістю за договором, а є штрафною санкцією, вимоги про сплату пені у зв'язку з порушенням грошових зобов'язань хоча й мають грошовий характер, але за своєю природою не є основним зобов'язанням, а є заходом відповідальності за порушення зобов'язань.

Вимога про сплату пені виникає в силу закону відповідно до статті 549 ЦК України. Вимога про сплату пені у звязку з порушенням грошових зобовязань хоча й має грошовий характер, але за своєю природою не є основним зобовязанням, а є заходом відповідальності за порушення зобовязань, та у випадку їх належного обґрунтування та розрахунку вказана сума може бути стягнута з боржника в порядку позовного провадження, оскільки в порядку наказного провадження можливе стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що оскільки стягнення пені є заходом відповідальності за порушення зобов'язань, правовим наслідком порушення зобов'язання у разі прострочення його виконання, а також враховуючи можливість стягнення неоспорюваної заборгованості в порядку наказного провадження, вимоги про стягнення пені - не підлягають розгляду в порядку наказного провадження.

Вказане вище спростовує доводи заявника, що вимога про стягнення пені є вимогою про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій формі, у зв'язку з чим за вимогами по пені може бути виданий судовий наказ.

Відповідно до п.п. 1, 3 та 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заяву подано з порушенням вимог ст. 150 цього Кодексу; заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Таким чином, заявником не дотримано вимоги п. 5 ч. 2, п. 3 ч. 3 та п. 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України, оскільки із поданої заяви та документів не вбачається укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі договору, за яким предявлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне відмовити у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Разом з тим частиною 2 ст. 153 ГПК України передбачено, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ч. 1 ст. 148, п.п. 1, 3, 8 ч. 1, ч.ч. 2, 3 ст. 152, ст.ст. 153, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Акціонерному товариству комерційний банк Приватбанк у видачі судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором б/н від 27.03.2017р. у розмірі 20744,98 грн.

Звернути увагу учасників судового процесу, що з судовим рішенням можливо ознайомитися в Єдиному державному реєстрі судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади: http://court.gov.ua/fair/sud5009/. Електронна адреса господарського суду Запорізької області: inbох@zp.arbitr.gov.ua.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її підписання (ст.ст. 235, 255, 256 ГПК України). Згідно ст. 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалу підписано 01.10.2018р.

Суддя М.В. Мірошниченко