ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

01.10.2018 м. ХарківСправа № 922/1825/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ольшанченка В.І.

розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича група "Техінсервіс" (м. Київ)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сейфред" (м. Харків)
про стягнення 693287,44 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробнича група "Техінсервіс" (надалі - позивач) надало Господарському суду Харківської області позовну заяву без номеру від 27.06.2018 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сейфред" (надалі - відповідач), в якій просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договорами підряду №111013 (11.10.2013); відповідно до договору Щит (11.10.2013); відповідно до доповнення №1 (21.10.2013); відповідно до договору №12022015 (12.02.2015), в сумі 693287,44 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовує невиконанням належним чином зобов'язань за договором підряду №111013 від 11.10.2013; договором Щит від 11.10.2013, доповненням №1 від 21.10.2013 та за договором підряду №12022015 від 12.02.2015.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 09.07.2018 було повернуто позовну заяву Товариству з обмеженою відповідальністю "Виробнича група "Техінсервіс" та додані до неї документи на підставі п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України, оскільки позивач порушив правила об'єднання вимог, сумісний розгляд яких перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору, тому що необґрунтовано об'єднані позовні вимоги, які ґрунтуються на 3 різних договорах та доповненні №1 від 21.10.2013 до договору, але якого саме позивач у позові не вказав, тобто не зв'язані між собою підставою виникнення та поданими доказами.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 13.09.2018 вищевказану ухвалу господарського суду скасовано, а справу передано на розгляд Господарському суду Харківської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ГПК України справи у судах першої інстанції розглядаються суддею одноособово, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Згідно з ст. 35 ГПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 38 ГПК України з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов'язані заявити самовідвід.

Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Статтею 39 ГПК України визначено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

За приписами ч. 1 ст. 12 ГПК України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку:

1) наказного провадження;

2) позовного провадження (загального або спрощеного).

Наряду з цим, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.

Так, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочан проти України" (заява №7577/02) від 03.05.2007, Суд нагадує, що "безсторонність", в сенсі п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, має визначатися відповідно до суб'єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об'єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об'єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв'язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

Крім того, у рішенні в справі "Романова проти України" (заява №33089/02) від 13.12.2007 Європейський суд з прав людини з посиланням на свою прецедентну практику наголосив, що суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участь у її новому розгляді після повернення справи судом вищої інстанції. Ця стаття демонструє мету національного законодавства усунути всі розумні сумніви щодо безсторонності такого суду. (див. "Пфайфер та Планкл проти Австрії", рішення від 25.02.1992, серія А №227, п. 36, "Обершлік проти Австрії", №1, рішення від 23.05.1991, серія А №204, п. 49).

Враховуючи практику Європейського суду, що є джерелом права, а саме те, що суддя, який брав участь в розгляді справи, не може брати участі в новому розгляді справи у разі скасування ухвали, прийнятої за його участю, з метою усунення всіх розумних сумнівів щодо безсторонності такого суду, з метою усунення обставин, що можуть викликати сумніви в об'єктивності суду під час розгляду справи, виходячи із загальних принципів судочинства, враховуючи суспільний інтерес до діяльності судів, суддя Ольшанченко В.І. вважає за необхідне заявити самовідвід.

Керуючись ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ст.ст. 12, 33, 35, 38, 39, 232 - 235 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Заявити самовідвід з розгляду справи №922/1825/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича група "Техінсервіс" (м. Київ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сейфред" (м. Харків) про стягнення 693287,44 грн.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі - http://court.gov.ua/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Повний текст складено 01.10.2018.

Суддя В.І. Ольшанченко