ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" вересня 2018 р. м. Київ Справа № 911/1322/18

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого судді Христенко О.О.

за участю секретаря Гарбуз Л.В.

розглянувши справу № 911/1322/18

за позовом публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз», м. Боярка

до комунального підприємства «Калинівська керуюча компанія з обслуговування житлового фонду «Громадський Сервіс» Калинівської селищної ради, смт. Калинівка

про стягнення 226 669,78 грн.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, представник за довіреністю;

від відповідача: не зявився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» (позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до комунального підприємства «Калинівська керуюча компанія з обслуговування житлового фонду «Громадський Сервіс» Калинівської селищної ради (відповідач) про стягнення 226 669,78 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Типового договору розподілу природного газу № 42ВТКV23952-17 від 01.10.2017, в частині своєчасної оплати отриманих послуг з розподілу природного газу.

Ухвалою господарського суду Київської області від 20.06.2018 відкрито провадження у справі № 911/1322/18, розгляд справи в порядку загального позовного провадження призначено в підготовчому засіданні на 11.07.2018.

Ухвалами суду від 11.07.2018 та 25.07.2018 підготовче засідання відкладено на 25.07.2018 та 22.08.2018 відповідно.

Ухвалою суду від 22.08.2018 закрито підготовче провадження у справі № 911/1322/18, справу призначено до розгляду по суті на 19.09.2018.

В судових засіданнях 11.07.2018, 25.07.2018, 22.08.2018, 19.09.2018 представником позивача підтримані позовні вимоги в повному обсязі, вважаючи їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав викладених у позові.

Представник відповідача в судові засідання 11.07.2018, 25.07.2018, 22.08.2018, 19.09.2018 не зявився, проте як про час і місце судових засідань повідомлений належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення відповідачу поштових відправлень.

Разом з тим, 16.07.2018 та 24.07.2018 через канцелярію суду від відповідача надійшли клопотання про відкладення розгляду справи, у звязку із неможливістю прибуття його представника в судове засідання та надання часу для підготовки відзиву на позовну заяву. Проте відзив на позов відповідач не надав, участі представника в судових засіданнях не забезпечив.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області -

ВСТАНОВИВ:

01.10.2017 між позивачем та відповідачем укладений Типовий договір розподілу природного газу, затверджений постановою НКРЕП № 2498 від 30.09.2015 (із змінами), шляхом підписання та подання відповідачем позивачу заяви-приєднання № 42ВТКV23952-17 від 01.10.2017 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим), згідно з умовами пунктів 1.1, 1.3 якого цей Типовий договір розподілу природного газу (далі - Договір) є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до обєктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Згідно з пунктами 2.1, 2.2 договору, за цим Договором Оператор ГРМ зобов'язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов'язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.

Обовязковою умовою надання Споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у Споживача обєкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи Оператора ГРМ.

Відповідно до п. 3.1 договору, санкціонований відбір природного газу з газорозподільної системи здійснюється Споживачем за умови наявності у нього укладеного із постачальником договору постачання природного газу та підтвердженого обсягу, виділеного для потреб Споживача його постачальником на відповідний календарний період, а також відсутності простроченої заборгованості за цим Договором.

Наявність підтвердженого обсягу природного газу Споживача (його постачальника) доводиться до відома Оператора ГРМ у встановленому законодавством порядку Оператором ГТС, а до відома Споживача - його постачальником.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що облік (у тому числі приладовий) природного газу, що передається Оператором ГРМ та споживається Споживачем на межі балансової належності обєкта Споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

Пунктом 6.4 договору передбачено, що оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством Споживач має сплачувати Оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання Споживача на поточний рахунок Оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим Регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який є побутовим, до 05 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ.

Оплата здійснюється виключно грошовими коштами на поточний рахунок Оператора ГРМ.

Дата оплати визначається датою, на яку були зараховані кошти на рахунок Оператора ГРМ.

Споживач має право здійснювати оплату за договором розподілу природного газу через банківську платіжну систему, онлайн-переказ, поштовий переказ, внесення готівки через касу Оператора ГРМ та в інший не заборонений законодавством спосіб.

Пунктом 12.1 договору визначено, що договір укладається на невизначений строк.

Так, на виконання умов договору позивачем у період: грудень 2017 - березень 2018 було надано відповідачу послуги з розподілу природного газу на загальну суму 242 744,12 грн., що підтверджується актами наданих послуг з розподілу природного газу № БРВ00005377 від 31.12.2017 на суму 52 615,51 грн., № БРВ00000074 від 31.01.2018 на суму 63 648,01 грн., № БРВ00000915 від 28.02.2018 на суму 61 871,53 грн., № БРВ00001382 від 31.03.2018 на суму 64 609,07 грн., наявними у матеріалах справи, підписаними обома сторонами.

Претензій щодо якості чи кількості отриманих послуг матеріали справи не містять.

Однак, в порушення умов договору та взятих на себе зобовязань, вартість послуг з розподілу природного газу сплачена відповідачем лише частково в сумі 31 732,45 грн., вартість послуг в сумі 211 011,67 грн. залишена відповідачем не сплаченою.

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

У відповідності до статті 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарських зобов'язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України).

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарських зобов'язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовник) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Представник відповідача в судові засідання не зявився, доказів оплати отриманих послуг або контррозрахунку заборгованості не надав, факт порушення відповідачем зобовязань судом встановлений та не спростований відповідачем.

Оскільки заборгованість відповідача в частині оплати отриманих на підставі Типового договору розподілу природного газу № 42ВТКV23952-17 від 01.10.2017 послуг, на час прийняття рішення не сплачена, а розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 211 011,67 грн. визнається судом правомірною та такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, у звязку із неналежним виконанням відповідачем зобовязань щодо своєчасної оплати отриманих послуг позивач, на підставі п. 8.2 типового договору просить суд стягнути з відповідача 13 059,12 грн. пені, нарахованої від сум заборгованості по кожному акту окремо.

Умовами п. 8.2 договору визначено, що у разі порушення споживачем строків оплати, споживач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У сфері господарювання згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч. 6 ст. 231 ГК України).

Суд здійснивши розрахунок пені встановив, що за вірним розрахунком з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в сумі 12 957,83 грн., розрахована за період з 12.02.2018 по 24.05.2018.

Разом з тим, позивач посилаючи на норми ст. 625 Цивільного кодексу України, просить суд стягнути з відповідача 1 145,74 грн. 3 % річних та 1 453,25 грн. інфляційних втрат, нарахованих від сум заборгованості по кожному акту окремо.

Частиною другою ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вказаних норм права, враховуючи, що наявний в матеріалах справи розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат є арифметично вірним, суд приходить до висновку щодо задоволення вказаних вимог позивача.

Враховуючи наведене вище, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судовий збір відповідно до ст.ст. 123, 129 ГПК України, покладається судом на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Калинівська керуюча компанія з обслуговування житлового фонду «Громадський Сервіс» Калинівської селищної ради (07443, Київська область, Броварський район, смт. Калинівка, вул. Чернігівська, 20, ) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» (08150, Київська область, м. Боярка, вул. Шевченка, 178, ) 211 011 (двісті одинадцять тисяч одинадцять) грн. 67 коп. заборгованості, 12 957 (дванадцять тисяч девятсот пятдесят сім) грн. 83 коп. пені, 1 145 (одна тисяча сто сорок пять) грн. 74 коп. 3 % річних, 1 453 (одна тисяча чотириста пятдесят три) грн. 25 коп. інфляційних втрат та 3 398 (три тисячі триста девяносто вісім) грн. 53 коп. судового збору.

Видати наказ.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано - 03.10.2018.

Суддя О.О. Христенко