РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2018Справа № 910/8698/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Приватного підприємства "Контраст"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вуд Індастрі Юкрейн"

про стягнення 89 807, 59 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство "Контраст" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вуд Індастрі Юкрейн" (далі-відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 89 807, 59 грн., з яких: 66 167, 00 грн. - основного боргу, 8 104, 37 грн. - пені та 15 536, 22 грн. - штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором поставки нафтопродуктів № 144 від 30.08.2017 в частині оплати поставленого товару.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.07.2018 позовну заяву Приватного підприємства "Контраст" залишено без руху. Встановлено Приватному підприємству "Контраст" строк протягом п'яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви, а саме надати суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв'язку із розглядом справи.

17.07.2018 через відділ автоматизованого документообігу суду від Приватного підприємства "Контраст" надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.07.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову та характер спірних правовідносин, судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв'язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

При цьому, судом повідомлено відповідача, що останній протягом п'яти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі може подати заяву із обгрунтованими запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (у разі їх наявності).

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 20.07.2018 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, буд. 5, офіс 1.

З матеріалів справи вбачається, що до суду повернуто рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про вручення представнику відповідача 01.08.2018 ухвали Господарського суду міста Києва від 20.07.2018 про відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Проте, відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "Вуд Індастрі Юкрейн" на позовну заяву до суду не надходив.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

30.08.2017 між Приватним підприємством "Контраст" (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вуд Індастрі Юкрейн" (далі - покупець) укладено договір поставки нафтопродуктів № 144, умовами якого передбачено, що постачальник відповідно до умов цього договору зобов'язується передати у власність покупця нафтопродукти партіями, в кількості та асортименті, за цінами, вказаними в рахунках-фактурах, які є невід'ємною частиною даного договору та виставляються постачальником у відповідності із ним, а покупець зобов'язується оплатити поставлений товар та прийняти його на умовах визначених договором.

Відповідно до п. 3.5. договору, у випадку відпуску товару покупцеві без попередньої оплати покупець зобов'язаний здійснити оплату отриманого товару протягом 3-х днів з моменту отримання товару.

Згідно п. 4.2. договору, передача товару здійснюється силами постачальника, а саме постачальник доставляє товар покупцеві власним автотранспортом або відвантажує товар безпосередньо на АЗС по заправ очних талонах чи заправ очних відомостях, за адресою м. Бориспіль, вул. Запорізька, 1. Вартість послуг по збереженню та доставці товару врахована у вартості товару.

Пунктом 4.3. договору передбачено, що право власності на товар переходить до покупця в момент його отримання від постачальника, що підтверджується підписами уповноважених представників сторін та штампами на видаткових накладних та товарно-транспортних накладних.

Відповідно до п. 5.2. договору, у випадку невиконання покупцем зобов'язання щодо оплати товару у строки передбачені п. 3.5. даного договору, відбувається зміна умов зобов'язання в порядку, передбаченому п.2 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України по відношенню до покупця. Зокрема, у випадку прострочення зі сторони покупця, покупець сплачує постачальнику вартість поставленого товару за станом цін на день здійснення оплати, але не менше раніше обумовленої ціни. При цьому, сторони погоджуються, що у випадку прострочення покупця, що призвело до звернення постачальника до суду, сума заборгованості покупця перед постачальником з урахуванням положень цього пункту договору, визначається виходячи із цін на нафтопродукти станом на момент звернення постачальника до суду із позовом про стягнення відповідної заборгованості за отриманий та неоплачений покупцем товар.

За умовами п. 5.5. договору, у випадку невиконання покупцем зобов'язання щодо оплати товару у строки передбачені п. 3.5. даного договору, покупець сплачує на користь постачальника штраф у розмірі 25 % від вартості поставленого та невчасно оплаченого товару.

Даний договір набирає сили з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2017, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за ним. Договір автоматично пролонгується на наступний календарний рік, якщо за місяць до його припинення сторонами не було виявлено у письмовій формі бажання про його припинення (п.п. 7.4, 7.5. договору).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивачем було поставлено відповідачеві товар на загальну суму 62 144, 88 грн., що підтверджується видатковою накладною № 236 від 09.02.2018 на суму 62 144, 88 грн., яка підписана представниками сторін та скріплена їх печатками (копії в матеріалах справи), зокрема товар отримано директором Товариства з обмеженою відповідальністю "Вуд Індастрі Юкрейн" Головня О.І. на підставі довіреності № 10 від 09.02.2018 на отримання цінностей. Також, у матеріалах справи наявна товарно-транспортна накладна на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 99 від 09.02.2018, яка підписана представниками сторін та скріплена печатками підприємств.

Проте, відповідач за поставлений товар не розрахувався, внаслідок чого за Товариства з обмеженою відповідальністю "Вуд Індастрі Юкрейн" утворилась заборгованість у розмірі 62 144, 88 грн.

Отже, обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідач неналежним чином виконує свої зобов'язання щодо оплати поставленого товару, зокрема, щодо погашення заборгованості, у зв'язку з чим просить суд стягнути з відповідача борг у 66 167, 00 грн. відповідно до п. 5.2. договору

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 8 104, 37 грн. - пені за період з 13.02.2018 по 03.07.2018 нарахована на суму боргу 62 144, 88 грн. та 15 536, 22 грн. - штрафу у розмірі 25 % від вартості поставленого та невчасно оплаченого товару.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору поставки нафтопродуктів № 144 від 30.08.2017, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором поставки.

Згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або пр-ипинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 655 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 691 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Згідно ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною другою статті 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання за договором належним чином, поставив відповідачеві товар на загальну суму 62 144, 88 грн., що підтверджується видатковою накладною № 236 від 09.02.2018 на суму 62 144, 88 грн., яка підписана представниками сторін та скріплена їх печатками (копії в матеріалах справи), зокрема товар отримано директором Товариства з обмеженою відповідальністю "Вуд Індастрі Юкрейн" Головня О.І. на підставі довіреності № 10 від 09.02.2018 на отримання цінностей. Також, у матеріалах справи наявна товарно-транспортна накладна на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 99 від 09.02.2018, яка підписана представниками сторін та скріплена печатками підприємств.

Однак, відповідач оплати поставленого товару у повному обсязі не провів, доказів зворотного суду не надав, внаслідок чого за Товариством з обмеженою відповідальністю "Вуд Індастрі Юкрейн" утворилась заборгованість у розмірі 62 144, 88 грн.

Відповідно до п. 3.5. договору, у випадку відпуску товару покупцеві без попередньої оплати покупець зобов'язаний здійснити оплату отриманого товару протягом 3-х днів з моменту отримання товару.

Так, відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Таким чином, враховуючи строки оплати визначені пунктом 3.5. договору поставки нафтопродуктів № 144 від 30.08.2017 суд відзначає, що відповідач зобов'язаний був здійснити оплату протягом 3-х днів з моменту отримання товару, тобто починаючи з 13.02.2018 відбулося прострочення виконання грошового зобов'язання за видатковою накладною № 236 від 09.02.2018 на суму 62 144, 88 грн.

Разом з тим, п. 5.2. договору встановлено, що у випадку невиконання покупцем зобов'язання щодо оплати товару у строки передбачені п. 3.5. даного договору, відбувається зміна умов зобов'язання в порядку, передбаченому п.2 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України по відношенню до покупця. Зокрема, у випадку прострочення зі сторони покупця, покупець сплачує постачальнику вартість поставленого товару за станом цін на день здійснення оплати, але не менше раніше обумовленої ціни. При цьому, сторони погоджуються, що у випадку прострочення покупця, що призвело до звернення постачальника до суду, сума заборгованості покупця перед постачальником з урахуванням положень цього пункту договору, визначається виходячи із цін на нафтопродукти станом на момент звернення постачальника до суду із позовом про стягнення відповідної заборгованості за отриманий та неоплачений покупцем товар.

Так, станом на момент звернення позивача до суду із даним позовом, вартість одного літру дизельного пального ДП-3-Євро5-ВО становить 25, 40 грн.

Відповідно до наказу Приватного підприємства «Контраст» № 54 від 25.06.2018 у зв'язку зі змінами цінової політики на ринку нафтопродуктів, встановлено наступні розміри роздрібних цін на паливо з 25.06.2018, зокрема Паливо дизельне Дт-Л-К5, сорт С - 25, 40 грн.

Тож, з урахуванням п. 5.2. договору сума заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Вуд Індастрі Юкрейн" перед Приватним підприємством "Контраст" становить 66 167, 00 грн., розрахована наступним чином: 2 605 л*25,40 грн. = 66 167, 00 грн.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, оскільки відповідач не надав суду жодних доказів належного виконання свого зобов'язання щодо оплати поставленого товару у повному обсязі, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови договору поставки нафтопродуктів № 144 від 30.08.2017 та положення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, а тому підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 66 167, 00 грн.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 8 104, 37 грн. - пені за період з 13.02.2018 по 03.07.2018 нарахована на суму боргу 62 144, 88 грн. та 15 536, 22 грн. - штрафу у розмірі 25 % від вартості поставленого та невчасно оплаченого товару.

Відповідно до п. 5.5. договору, у випадку невиконання покупцем зобов'язання щодо оплати товару у строки передбачені п. 3.5. даного договору, покупець сплачує на користь постачальника штраф у розмірі 25 % від вартості поставленого та невчасно оплаченого товару.

Згідно ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В силу положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присікальним.

При цьому, щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. (п.2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" №14 від 17.12.2013 року)

Оскільки положення договору не містять вказівки на встановлення іншого строку припинення нарахування пені, ніж встановленого в ст. 232 Господарського кодексу України, то нарахування штрафних санкцій припиняється зі сплином 6 місяців.

Суд перевірив правильність наданого позивачем розрахунку пені і встановив, що останній відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема, проведений з урахуванням моменту виникнення прострочення виконання грошового зобов'язання та за відповідний період прострочення, а тому визнається обґрунтованою вимога позивача про стягнення з відповідача 8 104, 37 грн. - пені за період з 13.02.2018 по 03.07.2018 нарахована на суму боргу 62 144, 88 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 15 536, 22 грн. - штрафу у розмірі 25 % від вартості поставленого та невчасно оплаченого товару, суд відзначає наступне.

Відповідно до п. 5.5. договору, у випадку невиконання покупцем зобов'язання щодо оплати товару у строки передбачені п. 3.5. даного договору, покупець сплачує на користь постачальника штраф у розмірі 25 % від вартості поставленого та невчасно оплаченого товару.

Суд зазначає, що у випадках порушення виконання господарських зобов'язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень можливості передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою ст. 627 ЦК України, відповідно до якої сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином, чинне законодавство допускає можливість одночасного стягнення з учасника господарських відносин, що порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені, які не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 30.05.2011 у справі №42/252, від 27.04.2012 у справі №06/5026/1052/2011 та від 09.04.2012 у справі №20/246-08, а також у постанові Вищого господарського суду України від 16.02.2016 у справі № 910/20528/15.

Тож, з урахуванням приписів чинного законодавства України та п. 5.5. договору, суд визнає обґрунтованою вимогу позивача про стягнення з відповідача 15 536, 22 грн. - штрафу у розмірі 25 % від вартості поставленого та невчасно оплаченого товару.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Крім того, при подачі позову до Господарського суду міста Києва позивачем було переплачено судовий збір в сумі 79, 00 грн., так як, виходячи із заявленої ціни позову у даній справі, в силу вимог ст. 4 Закону України «Про судовий збір» позивач зобов'язаний сплатити судовий збір в сумі 1 762, 00 грн., однак сплатив - 1 841,00 грн.

Разом з тим, відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; повернення заяви або скарги; відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі; залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням); закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Таким чином, приймаючи до уваги положення ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", враховуючи те, що клопотання про повернення зайво сплаченої суми судового збору позивачем не заявлено, повернення судового збору, не здійснюється.

При цьому, суд звертає увагу, що позивач не позбавлений права звернутися до суду з відповідним клопотанням у порядку передбаченому ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва.

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного підприємства "Контраст" задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вуд Індастрі Юкрейн" (01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, буд. 5, офіс 1, ідентифікаційний код - 39059659) на користь Приватного підприємства "Контраст" (08300, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Запорізька, буд. 1, ідентифікаційний код - 13706055) 66 167 (шістдесят шість тисяч сто шістдесят сім) грн. 00 коп. - заборгованості, 8 104 (вісім тисяч сто чотири) грн. 37 коп. - пені, 15 536 (п'ятнадцять тисяч п'ятсот тридцять шість) грн. 22 коп. - штрафу та 1 762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. - судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя С. О. Щербаков