ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

05.10.2018

Справа № 910/7642/18

за позовом          Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайк-Сіті»

до          Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк»

Товариства з обмеженою відповідальністю «Хастром»

про          визнання права та визнання відсутнім права

Суддя Картавцева Ю.В.

Представники: згідно з протоколом судового засідання

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Лайк-Сіті” звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства “Комерційний банк “Приватбанк” та Товариства з обмеженою відповідальністю “Хастром” про визнання права та визнання відсутнім права.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що ним відповідно до умов договору поруки №4Х14309И/П від 31.10.2016 було сплачено суму заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю “Хастром” перед Публічним акціонерним товариством “Комерційний банк “Приватбанк” у розмірі 155899333,34 грн. за кредитним договором №4Х14310И від 11.09.2014. Враховуючи це, позивач просить суд визнати право Товариства з обмеженою відповідальністю “Лайк-Сіті” вимагати від Товариства з обмеженою відповідальністю “Хастром” сплати суми боргу за кредитним договором №4Х14310И від 11.09.2014 у розмірі 155899333,34 грн., а також визнати відсутнім у Публічного акціонерного товариства “Комерційний банк “Приватбанк” права вимагати від Товариства з обмеженою відповідальністю “Хастром” сплати суми боргу за кредитним договором №4Х14310И від 11.09.2014 у розмірі 155899333,34 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.06.2018 суд ухвалив: позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Лайк-Сіті” залишити без руху; встановити позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом надання доказів направлення відповідачам копії договору поруки №4Х14309И/П; встановити позивачу строк для усунення недоліків – протягом п’яти днів з дня вручення даної ухвали.

04.07.2018 від позивача до відділу діловодства суду надійшла заява про усунення недоліків.

За змістом ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п'яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Зважаючи на категорію та складність справи, суд приходить до висновку про здійснення розгляду даної справи у порядку загального позовного провадження.

Згідно з приписами статті 181 Господарського процесуального кодексу України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання. Дата і час підготовчого засідання призначаються суддею з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.07.2018 суд ухвалив: відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначити на 31.07.2018.

31.07.2018 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про витребування доказів, відповідно до якого позивач просить суд витребувати у відповідача 1 належним чином засвідчені копії: кредитного договору №4Х14310И від 11.09.2014, розрахунок заборгованості та виписку про рух коштів за кредитним договором №4Х14310И від 11.09.2014 станом на 02.11.2016.

У підготовче засідання 31.07.2018 з’явились представники позивача та відповідача 1. Представник відповідача 2 у підготовче засідання не з’явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце підготовчого засідання був повідомлений належним чином.

Відповідно до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України, підготовче засідання проводиться за правилами, передбаченими статтями 196 - 205 цього Кодексу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цією главою. Суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження у випадках: 1) визначених частиною другою статті 202 цього Кодексу; 2) залучення до участі або вступу у справу третьої особи, заміни неналежного відповідача, залучення співвідповідача; 3) в інших випадках, коли питання, визначені частиною другою статті 182 цього Кодексу, не можуть бути розглянуті у даному підготовчому засіданні.

Крім того, відповідно до ст. 177 Господарського процесуального кодексу України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.07.2018 суд ухвалив: продовжити строк підготовчого провадження на 30 днів; витребувати в Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» належним чином засвідчені копії: кредитного договору №4Х14310И від 11.09.2014, розрахунок заборгованості та виписку про рух коштів за кредитним договором №4Х14310И від 11.09.2014 станом на 02.11.2016; підготовче засідання відкласти на 28.08.2018.

13.08.2018 через відділ діловодства суду від відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву.

20.08.2018 через відділ діловодства суду від відповідача 1 надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 31.07.2018.

У підготовче засідання 28.08.2018 з’явились представники позивача та відповідача 1. Представник відповідача 2 у підготовче засідання не з’явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце підготовчого засідання був повідомлений належним чином.

У підготовчому засіданні оголошено перерву до 18.09.2018.

У підготовче засідання 18.09.2018 з’явились представники позивача та відповідача 1. Представник відповідача 2 у підготовче засідання не з’явився, про дату, час та місце підготовчого засідання був повідомлений належним чином.

У підготовчому засіданні 18.09.2018 судом з’ясовано, що в процесі підготовчого провадження у даній справі вчинені всі необхідні дії передбачені ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декількох судових засідань - у разі складності справи) для розгляду справи по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.09.2018 закрито підготовче провадження у справі № 910/7642/18; призначено справу до судового розгляду по суті на 05.10.2018.

У судове засідання 05.10.2018 з’явились представники позивача та відповідача 1. Представник відповідача 2 у судове засідання не з’явився, про дату, час та місце підготовчого засідання був повідомлений належним чином.

У судовому засіданні 05.10.2018 суд дійшов висновку про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням суду при здійсненні правосуддя в силу положень статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є, зокрема, забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 16 ЦК України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 ГК України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України та частини другої статті 20 ГК України, одним зі способів захисту цивільного права є визнання наявності чи відсутності прав, якими можуть бути, зокрема визнання права власності чи інших речових прав на певне майно, визнання права авторства на твір науки, літератури, мистецтва чи таке інше, тобто ухваленням рішення про визнання чи відсутність права повинен вирішуватися спір по суті.

Частиною першою та пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права й обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статей 553, 554 цього ж Кодексу за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або в повному обсязі. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно із частиною другою статті 556 ЦК України до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Відповідно до пункту 8 договору поруки до поручителя, який виконав обов'язки боржника за кредитним договором, переходять усі права кредитора за кредитним договором і договору (договорам) застави (іпотеки), укладеним з метою забезпечення зобов'язань боржника перед кредитором за кредитним договором, у частині виконаного зобов'язання.

Оскільки порука є договірним зобов'язанням, стосовно якого передбачено обов'язкове дотримання письмової форми (частина перша статті 547 ЦК України), моментом укладення такого договору є досягнення згоди з усіх істотних умов, внаслідок якого у сторін виникають взаємні права та обов'язки.

З урахуванням викладеного вище, вимоги про визнання відсутнім права в одного відповідача (кредитора) вимагати від другого відповідача (боржника) сплати боргу за кредитними договорами, які погашено позивачем (поручителем), та про визнання права поручителя вимагати від боржника сплати ним грошових коштів за кредитними договорами, сплачених поручителем, не є вимогами про встановлення юридичних фактів, однак такі доводи можуть розглядатися господарськими судами лише при існуванні та розгляді між сторонами спору про право.

Вимоги про визнання відсутнім права в одного відповідача (кредитора) вимагати від другого відповідача (боржника) сплати боргу за кредитними договорами, які погашено позивачем (поручителем), та про визнання права поручителя вимагати від боржника сплати ним грошових коштів за кредитними договорами, сплачених поручителем, не можуть бути самостійним предметом розгляду в господарському суді. Такі вимоги не призводять до поновлення порушених прав, не можуть самостійно розглядатися в окремій справі, а відповідні доводи підлягають розгляду лише під час вирішення спору про стягнення грошових коштів за такими договорами.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Тобто провадження у справі підлягає закриттю, якщо при її розгляді буде встановлена непідвідомчість господарському суду (стаття 12 цього ж Кодексу).

З огляду на наведене, провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 231 ГПК України.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 21.08.2018 у справі №910/14144/17.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 231, ч. 2 ст. 232, ст.ст. 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1.          Закрити провадження у справі №910/7642/18.

2.          Ухвала набирає законної сили з негайно після її оголошення та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                                                                          Ю.В. Картавцева