ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2018 року м.Дніпро Справа № 904/10596/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач),

cудді: Чередко А.Є., Парусніков Ю.Б.,

cекретар судового засідання Крицька Я.Б.

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №220/458/д від 20.12.2017 р., представник;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №б/н від 03.01.2018 р. , адвокат;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Август Пром" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.03.2018 року (повний тест рішення складено 04.04.2018 року) у справі № 904/10596/17 (суддя Бєлік В.Г.)

за позовом Міністерства оборони України, м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Август Пром", м. Кам'янське, Дніпропетровська область

про стягнення пені за порушення умов договору № 286/1/16/25 від 04.11.2016 у сумі 266 150,65 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 27.03.2018 року у справі № 904/10596/17 позов задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Август Пром" на користь Міністерства оборони України 266 150,65 грн. пені та витрати зі сплати судового збору в розмірі 3 992,27 грн.

Рішення мотивовано тим, що відповідач, в порушення умов договору № 286/1/16/25 від 04.11.2016 року, не забезпечив поставку продукції в обумовлені сторонами строки, чим порушив вимоги ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України та відповідно до п.7.3.2 договору має сплатити позивачу пеню в розмірі 0,1 відсотка від вартості продукції, з якої допущено прострочення виконання за кожний день прострочення.

Не погодившись з рішенням господарського суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі скаржник зазначає на необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що суд першої інстанції не належним чином дослідив укладений сторонами договір в частині строків та умов поставки товару. Товар згідно п.5.1 договору постачається на умовах DDP Міжнародних правил тлумачення Термінів "Інкотермс" а саме: продавець зобовязаний надати товар у розпорядження покупця або іншої особи, призначеної покупцем, на будь-якому прибулому транспортному засобі.

Тому апелянт вважає, що твердження суду в оскаржуваному рішенні про те, що відповідач не поставив товар на склад покупця є безпідставне, а проведений позивачем та прийнятий судом розрахунок штрафних санкцій помилковим.

Також апелянт наголошує, що він належним чином повідомив позивача щодо наявності обставин непереборної сили та строку їх дії, які унеможливили поставку товару в погоджений сторонами строк і ці обставини підтверджуються довідкою Торгово-промислової палати України.

Просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.03.2018 року у справі № 904/10596/17, в задоволенні позову відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач спростовує доводи скаржника.

Вважає рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим та постановленим з додержанням вимог чинного законодавства. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскаржуване рішення залишити без змін.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав:

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами укладено договір про постачання для державних потреб палива рідинного та газу; олив мастильних, для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) № 286/1/16/25 від 04.11.2016 року (далі - договір).

Згідно п.1.1. договору постачальник зобов'язується постачати у 2016 році паливо рідинне та газ; оливи мастильні (паливо) (лот 4 - паливо для реактивних двигунів ТС-1 або паливо для реактивних двигунів РТ або паливо авіаційне для газотурбінних двигунів ДЖЕТ А-1, а саме паливо авіаційне для газотурбінних двигунів ДЖЕТ А-1) (далі-продукція) для потреб Міністерства оборони України згідно специфікації, а замовник забезпечити приймання продукції та її оплату в асортименті, кількості, у строки і за цінами згідно з специфікацією.

Специфікацією передбачено:

- строк постачання продукції до 20.12.2016 року включно;

- кількість 10 100,00 тон;

- найменування продукції - Паливо авіаційне для газотурбінних двигунів ДЖЕТ А-1; ціна за одиницю товару - 15 408,30 грн. без ПДВ;

- загальна вартість продукції з ПДВ складає 186 748 596,00 грн.

Згідно п.1.2 договору замовник має право зменшувати обсяги закупівлі за договором, залежно від реального фінансування видатків.

Розділом V договору сторони погодили порядок поставки продукції.

Продукція постачається на умовах DDP - склад замовника відповідно до Міжнародних правил і по тлумаченню термінів "Інкотермс" у редакції 2010 року згідно з встановленими нормами відвантаження у тарі та упаковці, яка забезпечує її збереження під час транспортування, вантажно-розвантажувальних робіт та збереження в межах термінів установлених діючими технічними умовами (п.5.1. договору).

Відповідно до п.5.2 договору постачання продукції одержувачам замовника здійснює постачальник виключно за номенклатурою, у кількостях, в строки та за адресами, що зазначені в рознарядках Міністерства оборони України.

Згідно з рознарядкою (додаток 12.2. до договору) - строк постачання продукції до 20.12.2016 року включно.

В пункт 5.5. договору сторони погодили, що договір вважається виконаним при умові постачання продукції не менше 99% від загального обсягу.

Пунктами 6.3. - 6.3.2. договору встановлено, що постачальник зобов'язаний забезпечити постачання продукції у строки, встановлені договором. Забезпечити постачання продукції, якість якої відповідає умовам, установленим розділом ІІ договору.

Відповідно до п. 10.1. договору сторони погодили, що договір діє до 31.12.2016 року, а в частині проведення розрахунків до повного їх завершення.

Відповідно до додатку 12.1 до договору поставки сторони погодили порядок приймання продукції.

Так, відповідно до п.1 додатку 12.1 до договору прийняття продукції за кількістю та якістю (за встановленими документами) здійснюється одержувачем замовника в присутності представника постачальника та оформляється актом, який складає одержувач замовника у термін до 3 діб після прибуття продукції до місця поставки. Належним чином оформлені документи, зазначені у п.4.2 договору , є підтвердженням прийняття продукції.

Згідно п.3 додатку 12.1 прийняття продукції за кількістю та якістю оформляється актом, який повинен бути складений в останній день приймання продукції. Належним чином оформлений і підписаний акт є підтвердженням приймання продукції.

Відповідно до наявних у справі актів прийому передачі позивач на виконання умов договору у грудні 2016 року здійснив поставку товару відповідачу на загальну суму 90 667 377,04 грн.

З вказаних актів вбачається, що строк поставки товару відбувся після 20.12.2016 року дати, визначеної договором сторін.

Відповідно до ч 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Аналогічні положення передбачено ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України - зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк

Згідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 664 Цивільного кодексу України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним в момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно п.7.3.2. договору за порушення строків постачання продукції постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості продукції, з якої допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів з постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної вартості.

Відповідно до п. 8.1. договору сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за ним Договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладання договору та виникли поза волею сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна).

Згідно з п. 8.2. договору сторона, що не може виконувати зобов'язання за договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом п'яти календарних днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі.

Відповідно до п. 8.3. договору доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії с відповідні документи, які видаються Торгово-Промисловою палатою України або органом виконавчої влади за місцем виникнення вищезазначених обставин.

Позивач заявив до стягнення з відповідача пеню у розмірі 266 150,65 грн. за порушення строку поставки продукції. Відповідач стверджував про наявність обставин непереборної сили та належне повідомлення про них позивача.

Відповідно до сертифікату №7432 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), яка видана Торгово-промисловою палатою України 29.03.2017 року вбачається, що для виконання відповідачем за спірним договором зобовязання на користь позивача в період з 15.12.2016 року по 18.12.2016 року діяли форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили).

На підтвердження факту належного повідомлення відповідача (п. 8.2. договору) про форс-мажорні обставини, в зв'язку з якими позивачем неможливо було виконати зобов'язання з поставки продукції в обумовлений договором строк, позивачем надано належним чином завірену копію повідомлення від №16.12.2016 року вих. №16-12/16-2-МО про настання обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) та скріншот доказу направлення зазначеного повідомлення на електронну адресу відповідача.

Слід зазначити, що позивач згідно матеріалів справи не заперечував факт отримання такого повідомлення. У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначив на те, що він був належним чином повідомлений відповідачем щодо обставин непереборної сили і саме згідно повідомлення ТОВ "Август Пром" №16-12/16-2-МО від 16.12.2016 року.

Пункт 8.2 договору не встановлює, в якому саме форматі і яким способом сторона повинна повідомити іншу про наявність обставин непереборної сили. Зазначеному доказу суд першої інстанції не надав належну оцінку і дійшов помилкового висновку про недоведеність даного факту.

Враховуючи положення договору щодо обставин непереборної сили, до відповідача не повинні застосовуватися штрафні санкції за прострочення виконання зобовязання щодо поставки продукції зі збільшенням загального строку поставки на чотири дні з дати закінчення строку поставки, тобто до 24.12.2016 року.

Позивач надав до суду наступні акти прийому продукції:

- акт прийому № 334/58 від 26.12.2017 на суму 14 231 167,51 грн.;

- акт прийому № 333/58 від 26.12.2017 на суму 4 870 828,65 грн.;

- акт приймання № 2696 від 24.12.2017 на суму 5 872 873,55 грн.;

- акт приймання № 2695 від 21.12.2017 на суму 9 121 041,80 грн.;

- акт приймання № 1553 від 23.12.2017 на суму 3 571 002,95 грн.;

- акт приймання № 49 від 24.12.2017 на суму 7 894 140,50 грн.;

- акт прийому № 329/58 від 22.12.2017 на суму 4 441 306,88 грн.;

- акт прийому № 332/58 від 25.12.2017 на суму 11 592 742,67 грн.;

- акт прийому № 331/58 від 26.12.2017 на суму 11 116 681,67 грн.;

- акт приймання № 1552 від 21.12.2017 на суму 3 062 603,01 грн.;

- акт прийому № 330/58 від 23.12.2017 на суму 9 530 538,94 грн.;

- акт приймання № 1260 від 21.12.2017 на суму 5 392 448,91 грн..

Між тим, враховуючи наявність обставин непереборної сили, та той факт, що прийнята за актами прийому № 334/58 від 26.12.2017 року, № 333/58 від 26.12.2017 року, № 332/58 від 25.12.2017 року та № 331/58 від 26.12.2017 року продукція поставлена згідно залізничних накладних до 24.12.2016 року, слід визнати, що прострочка поставки продукції позивачу відсутня, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість апеляційної скарги, необхідність скасування оскаржуваного рішення та відмову в задоволенні позову.

Згідно ст.129 Господарського процесуального кодексу України у разі задоволення апеляційної скарги понесені апелянтом витрати на сплату судового збору, які складають 5 988, 40 грн. слід покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 277, 281 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.03.2018 року у справі № 904/10596/17 скасувати.

Прийняти нове рішення.

В задоволенні позову відмовити.

Стягнути Міністерства оборони України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Август Пром" судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 5988,40 грн.

Виконання постанови доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Ю.Б. Парусніков

Суддя А.Є. Чередко

Повний текст складено 27.09.2018 року.