номер провадження справи 27/140/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

09.10.2018 Справа № 908/2018/18

м. Запоріжжя Запорізької області

Суддя господарського суду Запорізької області Дроздова Світлана Сергіївна, розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства “Луцьк Фудз” про забезпечення позову у справі № 908/2018/18

За позовом: Приватного акціонерного товариства “Луцьк Фудз” (45635 Волинська область, Луцький район, с. Зміїнець, вул. Левадна, буд. 2А, ідентифікаційний код юридичної особи 00377163)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальн6істю “Український рітейл” (юридична адреса: 69006 м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, буд. 25, кімната, 207; поштова адреса: 49022 м. Дніпро, вул. Маршала Малиновського, 114, ідентифікаційний код юридичної особи 34604386)

про стягнення 879 176 грн. 32 коп.

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

04.10.2018 р. до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства “Луцьк Фудз” до Товариства з обмеженою відповідальн6істю “Український рітейл” про стягнення 867 192 грн. 88 коп. протермінованої заборгованості по оплаті за поставлений товар на підставі договору № 53 від 22.02.2016 р., 11 034 грн. 77 коп. пені, 948 грн. 67 коп. 3 % річних.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.10.2018 р., справу № 908/2018/18 передано на розгляд судді Дроздовій С.С.

Ухвалою суду від 05.10.2018 р. порушено провадження у справі № 908/2018/18, присвоєно справі номер провадження 27/140/18 та призначено судове засідання на 31.10.2018 р.

08.10.2018р. від Приватного акціонерного товариства “Луцьк Фудз” надійшла заява про забезпечення позову, в якій заявник просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти на банківських рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «Український Рітейл» (зокрема, р/р 5876 в ПАТ "ПУМБ", МФО 334851) на суму 892 363,97 грн., з яких 879176,32 грн.- ціна позову, 13 187,65 грн. — сплачений судовий збір).

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 08.10.2018 р., заяву про забезпечення позову у справі № 908/2018/18 передано на розгляд судді Дроздовій С.С.

Розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред’явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011р. “Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову” забезпечення позову є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити припущення про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадках невжиття заходів забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

У п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 р. “Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову” вказано, що заходи до забезпечення позову застосовуються як гарантія реального виконання рішення суду. При цьому, у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як передбачає ч. 4 ст. 137 ГПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник посилається на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Український Рітейл» порушило свої

договірні зобов'язання і станом на дату подання цієї Заяви має протерміновану суму заборгованості по оплаті за поставлений ПрАТ «Луцьк Фудз» товар в розмірі 867 192,88 грн. У зв'язку з тим, що ТОВ «Український Рітейл» в добровільному порядку не погашає заборгованість, приватне акціонерне товариство «Луцьк Фудз» звернулося до господарського суду Запорізької області з позовною заявою (вих. №2511 від 25.09.2018р.) про стягнення в судовому порядку з товариства з обмеженою відповідальністю «Український Рітейл» протермінованої заборгованості по оплаті за поставлений товар, згідно з Договором поставки №53, в розмірі 867 192,88 грн., 11034,77 грн. – пені, 948,67 грн. - 3% річних на суму заборгованості, а всього - 879 176,32 грн. Безпідставно не передаючи грошові кошти (вартість товару) у власність ПрАТ «Луцьк Фудз», не виконуючи обов'язку щодо вчасної оплати отриманого товару, ТОВ «Український Рітейл» порушує свої договірні зобов'язання, вимоги чинного законодавства, законні права та інтереси заявника. На момент звернення ПрАТ «Луцьк Фудз» в суд з позовом до ТОВ «Український Рітейл» про стягнення суми заборгованості, пені та 3% річних, розмір протермінованої заборгованості боржника по оплаті поставленого йому товару становив 867 192,88 грн. У зв'язку з тим, що підходять терміни оплати товару, поставленого ПрАТ «Луцьк Фудз» в серпні 2018 року, протермінована заборгованість ТОВ «Український Рітейл» перед заявником збільшиться на 273 232,08 грн. Відповідно до інформації з бази даних системи «Уои сопігої» відносно ТОВ «Український Рітейл з початку цього року відкриті та станом на дату подання цієї Заяви незавершені 23 (двадцять три) виконавчі провадження {експрес-аналіз контрагента ТОВ «Український Рітейл» долучено до Заяви). Відповідно до інформації, розміщеної на сайті Судової влади, станом на поточну дату господарським судом Запорізької області порушено провадження та призначено до розгляду судові справи, де ТОВ «Український Рітейл» виступає відповідачем (боржником).

Заявник зазначив, що наразі, у господарському суді Запорізької області призначені до розгляду: справа № 908/1705/18 про стягнення з ТОВ «Український Рітейл» 3 053 387,37 грн.; справа № 908/1594/18 про стягнення з ТОВ «Український Рітейл» 6 993,63 грн.; справа № 908/1481/18 про стягнення з ТОВ «Український Рітейл» 480 366,48 грн.; справа № 908/1480/18 про стягнення з ТОВ «Український Рітейл» 1 057 998,00 грн.; справа № 908/1582/18 про стягнення з ТОВ «Український Рітейл» 205 853,93 грн. Зазначена вище кількість судових справ і ціна позовів свідчить про системні неплатежі та умисне ухилення ТОВ «Український Рітейл» від виконання зобов'язань. Сам боржник на контакт з представниками ПрАТ «Луцьк Фудз» не іде, причини несплати вартості Товару не пояснює, гарантій щодо погашення боргу не надає.

На думку позивача існує достатньо обґрунтоване припущення, що грошові кошти, які є у ТОВ «Український Рітейл» на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю на момент виконання рішення суду у даній справі, внаслідок вищезазначених дій відповідача, що спрямовані на ухилення від виконання зобов'язання, штучне створення непомірного фінансового навантаження на боржника. У разі невжиття заходів забезпечення позову виконання рішення буде утруднено або неможливим, так як відомо, що ТОВ «Український Рітейл» отримує кошти від реалізації продукції, в т.ч. і поставленої ПрАТ «Луцьк Фудз» від своїх контрагентів, однак використовує її не для розрахунків із заявником, а для інших, потреб.

Згідно ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 74 ГПК, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову», достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов’язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Позивачем не обґрунтовано та не надано жодних доказів, які свідчили б про те, що ненакладення арешту на грошові кошти та майно, що належать відповідачам може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі за умови задоволення позову; що запропоновані заявником заходи до забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на рахунках відповідача не матимуть наслідком повне припинення господарської діяльності відповідача та порушення його законних прав і інтересів, що є не припустимим.

Доводи наведені заявником в обґрунтування клопотання про забезпечення позову, мають оціночний характер та підлягають з’ясуванню, оцінці та доведенню під час вирішення спору по суті, та однозначно не свідчать, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду або призведуть до порушень прав заявника.

За приписами чинного процесуального кодексу особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою та подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем (відповідачами) дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідачів від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи щодо забезпечення позову обов'язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв'язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок щодо утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Також слід зазначити, що вжиття передбачених статтею 137 Господарського процесуального кодексу України заходів до забезпечення позову є правом суду, а не його обов’язком.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

У ХВ А Л И В:

У задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства “Луцьк Фудз” (№ 2545 від 01.10.2018 р.) про забезпечення позову відмовити.

Ухвалу надіслати сторонам по справі.

Суддя С.С. Дроздова