ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2018м. ДніпроСправа № 904/2845/18
За позовом Комунального підприємства теплових мереж "Кроворіжтепломережа",

м. Кривий Ріг Дніпропетровська область

до Публічного акціонерного товариства "Науково-дослідний та проектний інститут по збагаченню та агломерації руд чорних металів "Механобрчормет", м. Кривий Ріг Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості за теплову енергію у розмірі 1 640 191, 79 грн.

Суддя Суховаров А.В.

Представники:

від позивача - Левченко К.І. довіреність № 4 від 02.01.2018;

від відповідача - не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА" (далі - позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Науково-дослідний та проектний інститут по збагаченню та агломерації руд чорних металів "Механобрчормет" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу теплової енергії №1204 від 12.02.2016 у розмірі 1 640 191, 79 грн., з яких: 1 374 870, 34 грн. - основний борг, 215 300, 88 грн. - інфляційні, 50 020, 57 грн. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором купівлі-продажу теплової енергії №1204 від 12.02.2016 в частині оплати поставленої позивачем теплової енергії.

Ухвалою суду від 27.06.2018 позовну заяву Комунального підприємства теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА" прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 26.07.2018 підготовче засідання відкладено.

Ухвалою суду від 27.08.2018 підготовче засідання відкладено.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 27.08.2018 підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті.

У зв'язку з перебуванням судді Суховарова А.В. на лікарняному, 18.09.2018 судове засідання не відбулось, справу призначено до розгляду на 27.09.2018.

Відповідач не направив уповноваженого представника в судове засідання 27.09.2018, письмовий відзив на позов не надав. В матеріалах справи наявний поштовий конверт з ухвалою суду про виклик у судове засідання, який було направлено на вказану у витягу з ЄДРПОУ адресу відповідача та повернуто до суду за закінченням терміну зберігання.

Частиною 3 статті 120 ГПК України передбачено, що виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно з ч. 7 статті 120 ГПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно з ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Стаття 202 ГПК України передбачає, що суд може розглядати справу за відсутності учасника справи, якщо його було належно повідомлено, проте, він не повідомив про причин неявки або така неявка є повторною.

Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За викладених обставин та враховуючи те, що матеріали справи містять достатньо документів для його вирішення по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю представника відповідача, відносно якого судом вжито достатніх заходів про сповіщення щодо судового засідання.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 27.09.2018 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

встановив:

12.02.2016 року між позивачем (теплопостачальною організацією) та відповідачем (споживачем) укладено договір купівлі-продажу теплової енергії №1204 (далі - Договір), за умовами якого теплопостачальна організація відпускає споживачу теплову енергію в гарячій воді на потреби опалення, вентиляції, гарячого водопостачання та у вигляді пари на технологічні потреби, а споживач сплачує отриману теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) у строки, передбачені Договором (п.1.1 Договору).

Облік споживання теплової енергії здійснюється згідно приладів обліку або рахунковим способом (п.2.1 Договору).

Згідно до таблиці №2, яка є невід'ємною частиною Договору, об'єктом теплоспоживання є приміщення (головний корпус), що знаходиться за адресою - м. Кривий Ріг, вул. Телевізійна, буд. 3л/1.

Тарифи на послуги теплопостачання становлять: за період з 01.02.2016 по 05.05.16 тариф за 1 Гкал 1703,53 грн. (з ПДВ) (згідно постанови НКРЕКП №54 від 28.01.2016 для потреб інших споживачів), за період з 01.10.2016 по 29.12.2016 тариф за 1 Гкал 1 465,97 грн. (з ПДВ) (згідно постанови НКРЕКП №1757 від 29.09.2016 для потреб інших споживачів); за період з 30.12.2016 по 23.02.2017 тариф за 1 Гкал 1 761,66 грн. (з ПДВ) (згідно постанови НКРЕКП №2126 від 02.12.2016 для потреб інших споживачів); за період з 24.02.2017 по 04.01.2018 тариф за 1 Гкал 1 917,64 грн. (з ПДВ) (згідно постанови НКРЕКП №151 від 01.12.2017 для потреб інших споживачів).

Оплата за відпущену теплову енергію проводиться відповідачем щомісячно, самостійно, в грошовій формі, не пізніше 20-го числа місяця, наступного місяця за розрахунковим, на рахунок теплопостачальної організації зі спеціальним режимом використання, що передбачено ст.19-1 Закону України «Про теплопостачання». Споживач має право робити передплату (п.3.2 Договору)

Додатковою угодою від 16.11.2016 сторонами доповнено розділ 3 Договору пунктом 3.2.1 Договору, за умовами якого постачальник надає споживачу розстрочку на погашення заборгованості у сумі - 586 888, 80 грн. з ПДВ на період з 01.11.2016 по 01.05.2017 зі сплатою згідно графіку погашення заборгованості, щомісяця, додатково до основного платежу. Сума основного платежу за відпущену теплову енергію вказана у рахунку-фактурі. Якщо споживач не здійснив оплату за відпущену теплову енергію в термін, встановлений п.3.2 Договору, він несе відповідальність згідно з п.п. 4-7 ст.231 ГК України та Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» №543/96 - ВР від 22.11.1996 в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочки платежу. У разі прострочки платежу, більше одного місяця, постачальник має право подати до суду на споживача для примусового стягнення заборгованості у повному обсязі.

На виконання умов Договору позивачем поставлено теплову енергію на об'єкт відповідача (а.с.18-21), проте відповідач свої зобов'язання щодо повної та своєчасної оплати поставленої теплової енергії належним чином не виконав, у зв'язку з чим за відповідачем рахується заборгованість перед позивачем за поставлену теплову енергію за період з 10.12.2015 по 13.03.2017 у розмірі 1 374 870, 34 грн.

На час розгляду спору відповідач не надав господарському суду доказів добровільної сплати спірної суми заборгованості, обставин, наведених позивачем в обґрунтування позовних вимог, не спростував.

Згідно положень ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до приписів ст.ст. 525, 526, ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України, цивільні та господарські зобов'язання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтями 610, 611 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, позивач нарахував відповідачу 3% річних за період з 01.12.2016 по 11.05.2018 у розмірі 50 020, 57 грн., а також інфляційні за період з грудня 2016 року по квітень 2018 року у розмірі 215 300, 88 грн.

Перевіривши здійснені позивачем нарахування, суд визнає їх обґрунтованими вірно розрахованими, а отже такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог частин 1 і 7 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів; одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається крім випадків, передбачених законом.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України).

В силу положень ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обов'язку в натурі та застосуванням штрафних санкцій.

Викладене є підставою для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Науково-дослідний та проектний інститут по збагаченню та агломерації руд чорних металів "Механобрчормет" (50086, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Телевізійна, 3; код 04689352) на користь Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" (50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пров. Дежньова, 9; код 03342184) суму 1 374 870, 34 грн. основного боргу, 215 300, 88 грн. інфляційних, 50 020, 57 грн. 3% річних, 24 602, 88 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду в порядку ст.ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням пп. 17.5 п.17 ч.1 розділу ХІ ГПК України

Повне рішення складено 08.10.2018

Суддя А.В. Суховаров