ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2018 року Справа № 926/1348/18

За позовом Товариства з додатковою відповідальністю Завод Кварц

до відповідача ОСОБА_1 особи - підприємця ОСОБА_2

про стягнення заборгованості з орендної плати за користування приміщенням у сумі 167 275,95 грн.

Суддя О.Г. Проскурняк

ОСОБА_3 Нікітович

Представники сторін:

від позивача не зявився.

від відповідача не зявився

СУТЬ СПОРУ: Товариство з додатковою відповідальністю Завод Кварц звернулось до Господарського суду Чернівецької області із позовом до відповідача ОСОБА_1 особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з орендної плати за користування приміщенням у сумі 167 275,95 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що 09 серпня 2016 між сторонами укладено договір оренди нежитлового приміщення №370, відповідно до пункту 1.1., якого орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове, платне, користування нежитлові приміщення, загальною площею 386,3 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Чернівці, вул. Головна, 246-В для використання їх під виробничі приміщення.

Далі позивач стверджує, що виконав взяті на себе зобовязання, проте відповідачем орендна плата не сплачується, у звязку з чим просить суд стягнути з ОСОБА_1 особи - підприємця ОСОБА_2 заборгованість у сумі - 167 275,95 грн.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, явку повноваженого представника вкотре у судове засідання не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про час і місце засідання суду.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 27 липня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовчому засіданні на 27 серпня 2018 року.

Ухвалою суду від 27 серпня 2018 року відкладено підготовче засідання на 12 вересня 2018 року.

Ухвалою суду від 12 вересня 2018 року закрито підготовче провадження у справі №926/1348/18 та призначено справу до розгляду по суті на 24 вересня 2018 року.

Сторони явку повноважених представників у судове засідання не забезпечили, хоча були належним чином повідомлені про місце, час та дату засідання суду.

При цьому, представник позивача безпосередньо перед початком судового засідання звернувся до суду із письмовим клопотанням про розгляд справи за його відсутності за наявними матеріалами, у звязку із зайнятістю за основним місцем роботи.

Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

09 серпня 2016 року між Товариством з додатковою відповідальністю Завод Кварц та ОСОБА_1 особою - підприємцем ОСОБА_2 укладено договір оренди нежитлового приміщення №370.

Пунктом 1.1. вищевказаного договору встановлено, що орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове, платне користування (оренду) нежитлові приміщення загальною площею 386,3 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Чернівці, вул. Головна, 246-В.

Відповідно до пункту 1.3. вищевказаного договору унормовано, що передача обєкту із зазначенням його стану шляхом опису оформляється двостороннім актом приймання-передачі обєкту, який підписується уповноваженими представниками обох сторін і є невідємною частиною даного договору.

Як вбачається із акту прийому-передачі від 01 вересня 2016 року позивач в особі ген. директора ОСОБА_4 передав, а відповідач прийняв приміщення площею 387 кв.м., за адресою: м. Чернівці, вул. Головна, 246-В.

Відповідно до пункту 3.1. вищевказаного договору унормовано, що обєкт на умовах цього договору, надається орендарю в оренду строком на 12 календарних місяців з моменту підписання договору.

Крім того, сторонами 09 серпня 2017 року укладено додаткову угоду, відповідно до умов якої, строк дії договору вважається продовженим до 01 жовтня 2017 року на тих самих умовах.

Додатковою угодою № 2 від 01 жовтня 2017 року строк дії договору оренди нежитлового приміщення №370 сторони продовжили до 01 грудня 2017 року.

Відповідно до додаткової угоди № 3 від 02 грудня 2017 року строк договору продовжено до 01 лютого 2018 року на тих самих умовах.

Положеннями статті 764 ЦК України передбачено, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Так, судом при розгляді справи встановлено, що наймодавець не заперечував проти продовження строку договору, а наймач продовжував користуватися майном після закінчення строку договору найму - 01 лютого 2018 року, а тому суд дійшов висновку, що строк договору оренди продовжено на 2 місяці до 01 квітня 2018 року.

Відповідно до пунктів 4.1., 4.2. договору встановлено, що орендна плата за договором складається з орендної плати за користування обєктом. Орендна плата сплачується орендарем з дати фактичної передачі обєкту орендодавцю орендарю до дати фактичного звільнення обєкту орендарем та передачі обєкту орендодавцю.

Розмір орендної плати за користування приміщенням встановлюється сторонами згідно Протоколу узгодження вартості орендованої площі, що є невідємною частиною цього договору і підписується уповноваженими представниками обох сторін.

Протоколом узгодження вартості орендованої площі від 09 серпня 2016 року, сторонами погоджено розмір орендної плати за приміщення, площею 387 кв.м. у розмірі 39 938,40 грн. за місяць.

Пунктом 4.3. вищевказаного договору сторони погодили порядок сплати орендної плати, відповідно до якої орендна плата сплачується шляхом перерахування безготівкових коштів на поточний рахунок орендодавця, щомісячно, наперед не пізніше 10-го числа поточного місяця, у розмірі, визначеному додатком №2, що діє на момент розрахунку.

Відповідно до пункту 4.7. договору оренди нежитлового приміщення № 370, орендар отримує від електропостачання та компенсує орендодавцю витрати за спожиту ним в ході використання приміщення електроенергію на підставі та в порядку передбаченому відповідним договором.

Статтями 626, 629 ЦК України унормовано, що договір є підставою виникнення цивільних прав та обовязків. Договір є обовязковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України унормовано якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, що кореспондується із статті 193 Господарського кодексу України зазначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається із уточненого розрахунку суми боргу та неустойки з орендної плати за користування приміщенням, відповідач за період з 05 липня 2017 року по 10 березня 2018 року не сплачував позивачу орендну плату належним чином, у звязку з чим виникла заборгованість у сумі 82 245,81 грн.

Пунктом 3.2. договору встановлено, що після закінчення строку оренди, орендар зобовязаний в десятиденний строк звільнити обєкт та здати його орендодавцю згідно з актом приймання-передачі приміщення, а орендодавець зобовязаний прийняти обєкт у цей строк.

Отже, враховуючи, що термін дії договору, як встановлено судом вище закінчився 01 квітня 2018 року, орендар у відповідності до пункту 3.2. укладеного між сторонами договору №370 оренди нежитлового приміщення від 09 серпня 2016 року, орендар зобовязаний був в строк до 11 квітня 2018 року звільнити обєкт та здати його орендодавцю згідно з актом приймання-передачі приміщення.

При цьому, як вбачається із матеріалів справи та акту про відкриття приміщення від 03 травня 2018 року, відповідач звільнив орендоване приміщення, шляхом вивезення свого майна з орендованого приміщення, проте не здав його орендодавцю згідно з актом приймання-передачі приміщення.

Відповідно до пункту 8.2. Договору встановлено, що у випадку прострочення повернення обєкту після припинення дії договору за актом приймання-передачі орендар сплачує орендодавцеві неустойку в розмірі подвійної орендної плати за весь період такого прострочення. Прострочення має місце, якщо орендар не здійснив жодних дій щодо передачі обєкта орендодавцеві у строк звільнення обєкта.

Так, у відповідності до пункту 8.2. договору № 370 оренди нежитлового приміщення від 09 серпня 2016 року, позивач правомірно нарахував відповідачу неустойку за період з квітня 2018 року по 02 травня 2018 року у розмірі 85 030,14 грн.

При цьому, позивач 02 жовтня, 07 серпня 2017 року, 03 квітня, 05 червня, 22 червня 2018 року, звертався до відповідача із повідомленнями про необхідність погашення заборгованості, проте ці повідомлення було залишено позивачем без реагування.

За таких обставин, суд дійшов висновку позов задовольнити.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, у разі задоволення позову, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 2, 4, 5, 129, 194, 196, 219, 222, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України суд,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 особи-підприємця ОСОБА_2 (58003, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Товариства з додатковою відповідальністю Кварц (58032, м. Чернівц, вул. Головна, 246, ) 167 275,97 грн. - заборгованості та 2 509,14 грн. - судового збору.

Повний текст рішення складено та підписано 26 вересня 2018 року.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного господарського суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.Г. Проскурняк