ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" вересня 2018 р.м. ХарківСправа № 922/1896/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кухар Н.М.

при секретарі судового засідання Руденко О.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м.Харків,
до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м.Харків,
про стягнення 60908,00 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_3 (довіреність б/н від 12.07.2018);

відповідача - ОСОБА_4 (ордер № 000019 від 14.08.2018, адвокатське свідоцтво № 1763);

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1, м.Харків, 11.07.2018 звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м.Харків, про стягнення 60908,00 грн. за платіжними дорученнями № 7069 від 10.02.2017, № 7213 від 22.02.2017, № 7514 від 21.03.2017, № 7516 від 22.03.2017, якими грошові кошти були помилково перераховані на рахунок відповідача ОСОБА_5 науково-виробничою фірмою "Анкор-Теплоенерго". Позовні вимоги обґрунтовано тим, що право вимоги за грошовими зобов'язаннями ФОП ОСОБА_2 перейшло до позивача, як нового кредитора, від ПНВФ "Анкор-Теплоенерго" на підставі Договору про відступлення права вимоги від 22.05.2018.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.07.2018 вищевказану позовну заяву було залишено без руху на підставі ч. 1 ст. 174 ГПК України, у зв'язку з відсутністю у позовній заяві попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в звязку із розглядом справи, а також належним чином засвідчених копій документів, доданих до позовної заяви, що є порушенням п. 9 ч. 3 ст. 162 та ч. 2 ст. 164 ГПК України.

Ухвалою господарського суду від 30.07.2018 вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/1896/18; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 15.08.2018, відповідач проти позову заперечував повністю, посилаючись на те, що відповідач та ПНВФ "Анкор-Теплоенерго" не є сторонами у зобов'язанні, у зв'язку з чим відсутні будь-які підстави для зміни кредитора за договором про відступлення права вимоги. Відповідач також зазначив, що правовідносини між відповідачем та ПНВФ "Анкор-Теплоенерго" регулюються саме Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" № 2346-ІІІ від 05.04.2001, Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою Постановою правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22 та Указом Президента України "Про заходи щодо нормалізації платіжної дисциплини в народному господарстві України" № 227/95 від 16.03.1993, якими передбачена процедура повернення неналежним отримувачем, якому без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок, виключно особі, яка саме здійснила помилковий переказ. При цьому, відповідач визнав факт помилкового перерахування коштів.

11.09.2018 позивачем було подано до суду відповідь на відзив відповідача, в якому зазначено, що права та обов'язки між відповідачем та ПНВФ "Анкор-Теплоенерго" виникли із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, ч. 1 ст. 1212 ЦК України. А отже, згідно ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував на підставах, викладених у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача і відповідача, суд встановив наступне.

ОСОБА_5 науково-виробничою фірмою "Анкор-Теплоенерго" за декількома платіжними дорученнями було помилково перераховано на розрахунковий рахунок Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (відповідач) грошові кошти в сумі 1979399,45 грн., у тому числі 60908,00 грн. за платіжними дорученнями № 7069 від 10.02.2017, № 7213 від 22.02.2017, № 7514 від 21.03.2017, № 7516 від 22.03.2017.

Як встановлено судом, будь-яких договірних відносин між ОСОБА_5 науково-виробничою фірмою "Анкор-Теплоенерго" та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 не існувало.

Таким чином, помилково перераховані кошти були набуті відповідачем без достатньої правової підстави.

З метою повернення грошових коштів, ПНВФ "Анкор-Теплоенерго" звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з ФОП ОСОБА_2, суми у розмірі 1979399,45 грн., за яким ухвалою суду від 02.10.2017 було порушено провадження у справі № 922/3309/17.

Під час розгляду Господарським судом Харківської області справи № 922/3309/17 боржник, ФОП ОСОБА_2, визнав факт того , що кошти дійсно були перераховані помилково, та позивачем у тій справі ПНВФ "Анкор-Теплоенерго" , було зменшено суму позову з 1979399,45 грн. до 85996,00 грн.

У зв'язку з перерахуванням відповідачем до прийняття судом рішення у справі № 922/3309/17 ФОП ОСОБА_2, на рахунок ПНВФ "Анкор-Теплоенерго" суми у розмірі 85996,00 грн., ухвалою суду від 27.11.2017 провадження у справі № 922/3309/17 було припинено.

Проте, у відповідача залишилися зобов'язання перед ПНВФ "Анкор-Теплоенерго" з повернення безпідставно отриманих 1893403,45 грн.

22.05.2018 між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (позивач у даній справі) та ОСОБА_5 науково-виробничою фірмою "Анкор-Теплоенерго" було укладено Договір про відступлення права вимоги за грошовими зобов'язаннями до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (відповідач) за наступними платіжними дорученнями: № 69 від 10.02.2017 на суму 30100,00 грн.; № 7213 від 22.02.2017 на суму 9847,00 грн.; № 7514 від 21.03.2017 на суму 17755,00 грн.; № 7516 від 22.03.2017 на суму 3206,00 грн. в загальній сумі 60908,00 грн.

Отже, за цими зобов'язаннями ФОП ОСОБА_1 набув статусу нового кредитора в обсязі і на умовах, що існували у первісного кредитора (ННВФ "Анкор-Теплоенерго").

Про зазначені зміни рекомендованим листом від 06.06.2018 на адресу боржника було надіслане відповідне повідомлення разом з вимогою про погашення заборгованості. Проте, боржник у добровільному порядку зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим позивачем було подано до суду відповідний позов.

Ретельно дослідивши наявні у матеріалах справи докази, з'ясувавши усі фактичні обставини спору та надавши їм правову кваліфікацію, суд, приймаючи рішення у даній справі, виходить з наступного.

Правила функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у Межах України, встановлено Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні".

Відповідно до абз. 2 п.п. 1.24. ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", помилковий переказ - це рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб'єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі.

Згідно абз. 2 п.п. 1.23. ст. 1 вищезазначеного Закону, неналежним отримувачем є особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Таким чином, у розумінні Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", відповідач є неналежним отримувачем зазначених коштів, у зв'язку з відсутністю правових підстав для набуття грошових коштів, перерахованих ПНВФ "Анкор-Теплоенерго".

Відповідно до п. 2.35. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою Постановою правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22, кошти, що помилково зараховані на рахунок неналежного отримувача, мають повертатися ним у строки, встановлені законодавством України, за порушення яких неналежний отримувач несе відповідальність згідно із законодавством України. У разі неповернення неналежним отримувачем за будь-яких причин коштів у зазначений строк повернення їх здійснюється в судовому порядку.

У п. 6 Указу Президента України "Про заходи щодо нормалізації платіжної дисципліни в народному господарстві України" № 227/95 від 16.03.1995 зазначено, що підприємства незалежно від форм власності мають повертати в п'ятиденний строк платникам помилково зараховані на їх рахунки кошти.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

За приписами ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 1212 ЦК України, положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Згідно ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що відповідач зобов'язаний повернути безпідставно набутті кошти в сумі 60908,00 грн.

При цьому, суд вважає обґрунтованою вимогу про стягнення помилково перерахованої грошової суми на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, як нового кредитора у зобов'язанні, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 510 Цивільного кодексу України, сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Як вже було зазначено вище, згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Частиною 2 статті 1212 ЦК України передбачено, що положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

При цьому, термін "майно" в контексті статті 1212 включає в себе не лише майно в розумінні статті 190 ЦК (окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки), але й гроші (грошові кошти).

Як вбачається з вищезазначених норм, зобов'язання між сторонами можуть виникати не лише з договірних правовідносин, а також безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Отже, зобов'язання відповідача повернути безпідставно набуті ним кошти, які ПНВФ "Анкор-Теплоенерго" помилково перерахувала на рахунок відповідача, виникає безпосередньо із закону - ст. 1212 ЦК України.

За таких обставин, відповідач є боржником, а ПНВФ "Анкор-Теплоенерго" його первісним кредитором.

Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Таким чином, уклавши з позивачем договір про відступлення права вимоги, ПНВФ "Анккор-Теплоенерго" передало останньому свої права кредитора по відношенню до відповідача на суму 60908,00 грн.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, на підставі наявних у матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 11, 387, 509, 510, 512, 1212 Цивільного кодексу України, ст.ст. 29, 42, 73, 74, 86, 91, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (61121, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1; 26.03.1977 р.н.) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (61002, м.Харків, вул.Мироносицька, буд. 68, к. 27; ідентифікаційний номер: НОМЕР_2) - грошові кошти в розмірі 60908,00 грн.; витрати з оплати судового збору в розмірі 1762,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного господарського суду безпосередньо або через Господарський суд Харківської області протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 28.09.2018 р.

Суддя ОСОБА_6