У Х В А Л А

4 жовтня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/19179/17

Провадження № 12-238гс18

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Рогач Л. І.,

суддів Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Саприкіної І. В., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.

перевірила наявність підстав для передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду касаційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Фактор» (далі - ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Фактор»), Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» (далі - ПАТ «Банк «Київська Русь», Банк) в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Банку, за участю особи, яка приєдналась до касаційної скарги ПАТ «Банк «Київська Русь» - Національного банку України (далі - НБУ) на рішення Господарського суду міста Києва від 11 грудня 2017 року (суддя Грєхова О. А.) та постанову Київського апеляційного господарського суду від 15 травня 2018 року (судді: Михальська Ю. Б., Тарасенко К. В., Отрюх Б. В.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнік Фарма» (далі - ТОВ «Юнік Фарма») до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Фактор» та ПАТ «Банк «Київська Русь» про визнання недійсним договору № UA-EA-2017-07-28-00017-с/42 про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги від 11 жовтня 2017 року та за зустрічним позовом ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Фактор» до ТОВ «Юнік Фарма» про стягнення заборгованості за кредитними договорами, і

В С Т А Н О В И Л А:

ТОВ «Юнік Фарма» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Фактор» та ПАТ «Банк «Київська Русь» про визнання недійсним договору №UA-EA-2017-07-28-00017-с/42 про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги від 11 жовтня 2017 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що укладений між відповідачами договір, за яким відступлено право вимоги до позивача за кредитними договорами, був укладений від імені ПАТ «Банк «Київська Русь» особою, яка не мала необхідного обсягу дієздатності, у зв'язку з чим цей договір слід визнати недійсним.

ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Фактор» звернулося з зустрічною позовною заявою до ТОВ «Юнік Фарма» про стягнення заборгованості за кредитними договорами, право вимоги за якими ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Фактор» набуло на підставі договору №UA-EA-2017-07-28-00017-с/42 про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги від 11 жовтня 2017 року, у загальному розмірі 100 675 238,55 грн (з урахування заяви про збільшення позовних вимог).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11 грудня 2017 року у справі № 910/19179/17 первісний позов задоволено повністю, у задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Рішення суду про задоволення первісних позовних вимог мотивоване тим, що Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Біла І. В. не була наділена компетенцією вчиняти спірний правочин від імені ПАТ «Банк «Київська Русь», оскільки з моменту набрання постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 5 грудня 2016 року законної сили постанови Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року № 190 «Про віднесення ПАТ «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних» та від 16 липня 2015 року № 460 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» втратили юридичну силу та не створюють правових наслідків. Зазначене свідчить про наявність підстав для визнання недійсним з моменту укладення спірного договору відступлення через його укладення з порушенням приписів статей 203, 215 Цивільного кодексу України. Встановлені судом обставини з приводу недійсності договору відступлення з моменту його укладення унеможливлюють задоволення вимог ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Фактор» за зустрічним позовом з огляду на те, що в силу приписів частини першої статті 216 Цивільного кодексу України ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Фактор» не набуло права вимоги за кредитними договорами до ТОВ «Юнік Фарма».

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 15 травня 2018 року у справі № 910/19179/17 перевірене судове рішення залишено без змін.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02 липня 2018 року поновлено пропущений строк на касаційне оскарження та відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ПАТ «Банк «Київська Русь» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» на рішення Господарського суду міста Києва від 11 грудня 2017 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 15 травня 2018 року у справі № 910/19179/17, призначено справу до розгляду.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14 серпня 2018 року приєднано заяву НБУ до касаційної скарги ПАТ «Банк «Київська Русь» на рішення Господарського суду міста Києва від 11 грудня 2017 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 15 травня 2018 року у справі № 910/19179/17.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11 вересня 2018 року справу № 910/19179/17 передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду відповідно до частини шостої статті 302 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Крім того, ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11 вересня 2018 року поновлено ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Фактор» пропущений строк на касаційне оскарження; відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Фактор» на постанову Київського апеляційного господарського суду від 15 травня 2018 року у справі № 910/19179/17, справу передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду відповідно до частини шостої статті 302 ГПК України.

Велика Палата Верховного Суду, перевіривши наявність підстав для передачі справи на її розгляд згідно із частиною шостою статті 302 ГПК України, дійшла висновку, що підстави такої передачі відсутні, з огляду на таке.

Мотивуючи ухвали про передання справи до Великої Палати Верховного Суду, Касаційний господарський суд вказав, що під час розгляду касаційної скарги ПАТ «Банк «Київська Русь» встановлено, що підставою оскарження судових рішень у цій справі є також порушення правил предметної юрисдикції. Так, у касаційній скарзі Банк посилається на те, що скасування постанов Правління НБУ не може призводити до автоматичного скасування рішень Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), прийнятих у відповідності до вимог Закону, адже такі рішення потребують окремого правового аналізу із встановленням підстав їх протиправності; отже, на думку скаржника, суди попередніх інстанцій вийшли за межі юрисдикції, даючи оцінку та роблячи висновок щодо недійсності рішень Фонду.

Крім того, Касаційний господарський суд у складі Верхового Суду вказав, що підставою оскарження ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Фактор» прийнятої у цій справі постанови суду апеляційної інстанції є також порушення правил предметної юрисдикції, оскільки, на думку скаржника, жоден інший суд, окрім судів адміністративної юрисдикції, не має повноважень визнавати рішення Фонду як особи, наділеної управлінськими функціями, недійсними.

Разом з цим, жодна з касаційних скарг не містить посилань на те, що спір у цій справі відноситься до юрисдикції іншого суду, ніж господарський.

Доводи касаційних скарг щодо перевищення судами повноважень в частині надання оцінки рішенням Фонду мали бути розглянуті судом касаційної інстанції в контексті встановлення обставин дотримання/порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального законодавства, а саме Глави 5 Розділу І ГПК України щодо належності, допустимості доказів та їх оцінки. Отже, доводи скарг пов'язані з оцінкою судом доказів у справі щодо повноважень особи, яка підписала спірний договір, а не з самою юрисдикцією спору про визнання недійсним правочину.

Передавши дану справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини шостої статті 302 ГПК України, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду помилково визначила підстави оскарження судових рішень у цій справі, оскільки у касаційних скаргах відсутні посилання на порушення правил предметної чи суб'єктної юрисдикції.

Відповідно до частини шостої статті 303 ГПК України якщо Велика Палата Верховного Суду дійде висновку про відсутність підстав для передачі справи на її розгляд, справа повертається (передається) відповідній колегії (палаті, об'єднаній палаті) для розгляду, про що постановляється ухвала. Справа, повернута на розгляд колегії (палати, об'єднаної палати), не може бути передана повторно на розгляд Великої Палати.

З урахуванням викладеного вище, за відсутності у касаційних скаргах посилань на те, що спір у цій справі не відноситься до юрисдикції господарського суду, підстави для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, передбачені частиною шостою статті 302 ГПК України, відсутні.

Відтак, справу слід повернути відповідній колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для розгляду.

Керуючись статтями 233-235, 301, 302, 303 ГПК України, Велика Палата Верховного Суду

У Х В А Л И Л А:

1. Справу № 910/19179/17 разом із касаційними скаргами

Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Фактор», Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Банку, за участю особи, яка приєдналась до касаційної скарги ПАТ «Банк «Київська Русь» - Національного банку України на рішення Господарського суду міста Києва від 11 грудня 2017 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 15 травня 2018 року повернути для розгляду відповідній колегії Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

2. Копію цієї ухвали надіслати скаржнику й іншим учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Л. І. Рогач
Судді: Н. О. Антонюк Н. П. Лященко
С. В. Бакуліна О. Б. Прокопенко
Д. А. Гудима І. В. Саприкіна
В. І. Данішевська О. М. Ситнік
О. С. Золотніков О. С. Ткачук
О. Р. Кібенко В. Ю. Уркевич
В. С. Князєв О. Г. Яновська
Л. М. Лобойко