РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.09.2018Справа № 910/7197/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. за участю секретаря судового засідання Письменної О.М., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Волевач Наталії Михайлівни

до Київської міської ради

третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача -

Товариство з обмеженою відповідальністю "АТБ-Інвест"

про визнання зобов'язання припиненим

за участю представників:

від позивача: Фрідман О.О.

від відповідача: Панасюк Ю.О.

від третьої особи: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Волевач Наталія Михайлівна звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Київської міської ради про визнання правовідносин за договором від 31.01.2006 оренди земельної ділянки, кадастровий номер - НОМЕР_2, загальною площею 0,0500 га, розташованої по АДРЕСА_3, (зареєстрований 21.02.2006 Головним управлінням земельних ресурсів - виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за № 75-6-00269), в редакції договору про поновлення договору оренди земельної ділянки від 30.10.2015, припиненими для Фізичної особи-підприємця Волевач Наталії Михайлівни.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у зв'язку із набуттям третьою особою права власності на об'єкт нерухомості, який знаходиться на орендованій позивачем земельній ділянці по АДРЕСА_3, фактичне право користування земельною ділянкою здійснює новий власник, а тому позивач вважає, що є підстави для припинення права користування земельною ділянкою.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.06.2018 дану позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

15.06.2018 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків, допущених при поданні до суду даного позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.06.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/7197/18, відмовлено в задоволенні клопотання позивача про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 16.07.2018 та залучено до участі у справі як третю особу без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "АТБ-Інвест".

09.07.2018 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач проти позову заперечив посилаючись на те, що умовами договору від 31.01.2006 оренди земельної ділянки (зареєстрованого 21.02.2006 Головним управлінням земельних ресурсів - виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), в редакції договору про поновлення договору оренди земельної ділянки від 30.10.2015, не передбачено права ФОП Волевач Н.М. на односторонню відмову від договору або на припинення зобов'язання в односторонньому порядку. Натомість умовами договору передбачено такий спосіб припинення як дострокове розірвання договору за рішенням суду. Також відповідач зазначає, що на момент підписання договору про поновлення договору оренди земельної ділянки від 30.10.2015 позивач не була власником будівлі та не повідомила Київську міську раду про відповідні зміни.

В судовому засіданні 16.07.2018 представником відповідача - Київської міської ради було заявлено клопотання про залучення до участі у справі Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) як третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

В судовому засіданні 16.07.2018 суд відклав розгляд вказаного вище клопотання позивача про залучення третьої особи.

Підготовче засідання 16.07.2018 у справі № 910/7197/18 відкладено до 02.08.2018 та направлено третій особі ухвалу про виклик в судове засідання 02.08.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.07.2018 у справі № 910/7197/18 відмовлено відповідачу - Київській міській раді у задоволенні клопотання про залучення до участі у справі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

В судовому засіданні 02.08.2018 судом закрито підготовче провадження та призначено справу № 910/7197/18 до судового розгляду по суті на 30.08.2018, про що постановлено ухвалу занесену до протоколу судового засідання. Третій особі направлено ухвалу про виклик в судове засідання з розгляду справи по суті, що відбудеться 30.08.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.08.2018, у зв'язку із перебуванням судді Гулевець О.В. 30 серпня 2018 року у відпустці, розгляд справи по справі №910/7197/18 призначено на 13.09.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.09.2018 виправлено описку в прізвищі позивача, допущену в ухвалах Господарського суду міста Києва від 08.06.2018, 20.06.2018, 16.07.2018, 20.07.2018, 02.08.2018, 29.08.2018 по справі № 910/7197/18.

Представник позивача в судовому засіданні 13.09.2018 надав пояснення по суті позовних вимог, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача надав пояснення по суті своїх заперечень, просив суд відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився.

В судовому засіданні 13.09.2018 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників учасників процесу, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Київської міської ради від 06.10.2005 № 90/3554 "Про передачу суб'єкту підприємницької діяльності - фізичній особі Волевач Наталії Михайлівні земельної ділянки для будівництва, експлуатації та обслуговування магазину-кафе на АДРЕСА_3 у Святошинському районі м. Києва" передано позивачу, за умови виконання п. 3 цього рішення, у короткострокову оренду на 5 років земельну ділянку площею 0,05 га для будівництва, експлуатації та обслуговування магазину-кафе на АДРЕСА_3 у Святошинському районі м. Києва за рахунок міських земель, не наданих у власність чи користування.

На виконання вказаного вище рішення Київської міської ради, 31.01.2006 між Київською міською радою та позивачем укладено договір оренди земельної ділянки, зареєстрований 21.02.2006 Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про що зроблено запис №75-6-00269 в книзі записів державної реєстрації договорів.

Згідно з актом приймання-передачі земельної ділянки від 21.02.2006, відповідач передав, а позивач отримав в користування земельну ділянку, що розташована на АДРЕСА_3 у Святошинському районі м. Києва площею 0,05 га кадастровий номер :75:040:030 для будівництва, експлуатації та обслуговування магазину-кафе.

30.10.2015 на підставі договору про поновлення договору оренди земельної ділянки договір оренди викладено в новій редакції.

У відповідності до п. 3.1. договору оренди в редакції договору від 30.10.2015, сторони погодили що договір укладено на 5 (п'ять) років, тобто до 30.10.2020 року.

25.10.2010 між Фізичною особою-підприємцем Волевач Наталією Михайлівною та ОСОБА_4 укладений договір №25-10/10 про пайову участі у розмірі 100% участь у будівництві, відповідно до якого ОСОБА_5 зобов'язується здійснити 100% будівництва об'єкту (магазину за адресою: АДРЕСА_3, будівництво якого здійснюється на земельній ділянці площею 0,05 га, що надана у користування ФОП Волевач Н.М.), та після закінчення та введення його в експлуатацію ОСОБА_5 отримує об'єкт у власність.

У відповідності до п. 5.4.6 договору №25-10/10 про пайову участі у розмірі 100% участь у будівництві, у редакції додаткової угоди від 21.08.2015, після прийняття об'єкту в експлуатацію і отримання права власності на побудований об'єкт, у відповідності до статей 120 Земельного кодексу України та 377 Цивільного кодексу України до ОСОБА_5 переходить право користування земельною ділянкою на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у ФОП Волевач Н.М.

01.10.2015 ОСОБА_5 набув право власності на будівлю магазину, що розташована на орендованій позивачем земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_3.

02.10.2015 між ОСОБА_5 та Товариством з обмеженою відповідальністю "АТБ-Інвест" укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до умов якого третя особа набула у власність об'єкт нерухомого майна будівлю магазину (літ. А-1) розташованого за адресою: АДРЕСА_3.

Відповідно до пункту 1.7 договору купівлі-продажу нерухомого майна від 02.10.2015, майно розташоване на земельній ділянці загальною площею 0,0500 га (кадастровий номер НОМЕР_2). Відповідно до статті 120 Земельного кодексу України та статті 377 Цивільного кодексу України з моменту набрання чинності цим договором до покупця переходить право користування вищезазначеною земельною ділянкою на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

У відповідності до п. 4.14. договору оренди земельної ділянки (у редакції від 30.10.2015), у випадку відчуження об'єкта нерухомого майна орендар зобов'язаний сплачувати орендну плату до оформлення відповідного права на дану земельну ділянку новим власником даного нерухомого майна.

Згідно з п. 11.3 договору оренди земельної ділянки (у редакції від 30.10.2015), договір оренди припиняється, зокрема, у разі набуття права власності на об'єкти нерухомості, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці. В даному випадку в договорі про відчуження об'єктів нерухомості, що розташовані на земельній ділянці, що є предметом цього договору, визначається суб'єкт (орендар за цим договором або новий власник об'єктів нерухомості), який сплачує орендну плату відповідно до розмірів встановлених цим договором та несе відповідальність за зобов'язаннями, передбаченими цим договором для орендаря, до моменту оформлення новим власником нерухомості відповідного права на земельну ділянку.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що на даний час власником нежитлової будівлі, що знаходиться на орендованій позивачем земельній ділянці є Товариством з обмеженою відповідальністю "АТБ-Інвест" та позивач не здійснює фактичне користування земельною ділянкою, оскільки землекористувачем є власник нежитлової будівлі ТОВ "АТБ-Інвест". Однак, власник нежитлової будівлі, що розташована на орендованій земельній ділянці не ініціював переведення на себе прав та обов'язків орендаря земельної ділянки, у зв'язку із чим, 19.03.2018 позивач звернувся до відповідача з листом, в якому повідомив про те, що нежитлова будівля, збудована на орендованій земельній ділянці, на сьогодні належить на праві власності не позивачу та відповідно до положень чинного законодавства запропонував відповідачу припинити дію договору оренди земельної ділянки шляхом його розірвання.

Оскільки відповідач не підписав додаткової угоди про розірвання договору, позивач звернувся з позовом про визнання правовідносин за договором від 31.01.2006 оренди земельної ділянки, кадастровий номер - НОМЕР_2, загальною площею 0,0500 га, розташованої по АДРЕСА_3, (зареєстрований 21.02.2006 Головним управлінням земельних ресурсів - виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за № 75-6-00269), в редакції договору про поновлення договору оренди земельної ділянки від 30.10.2015, припиненими для Фізичної особи-підприємця Волевач Наталії Михайлівни.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Питання переходу права на земельну ділянку у разі набуття права на жилий будинок, будівлю, споруду, що розміщені на ній, регулюється статтями 120 Земельного кодексу України та 377 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 377 Цивільного кодексу України визначено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно з частиною 1 статті 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

При цьому, у відповідності до частини 3 статті 7 Закону України "Про оренду землі", до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

Зі змісту наведених положень законодавства, вбачається, що у разі переходу права власності на майно, що знаходиться на орендованій земельній ділянці, до нового власника з моменту набуття права власності на це майно переходить право оренди земельної ділянки, на якій вказане майно розміщене у тому самому обсязі та умовах, які були у попереднього власника.

Наведені норми слід розуміти таким чином, що при виникненні в іншої особи права власності на жилий будинок, будівлю або споруду право попереднього власника або користувача припиняється автоматично, в силу закону, без оформлення припинення права будь-якими актами та документами.

Отже з моменту набуття права власності на нерухоме майно особа, яка стала новим власником такого майна, одночасно набуває права оренди земельної ділянки, на якій розміщене це майно у зв'язку з припиненням права власності на нього та, відповідно, припиненням права користування попереднього власника земельною ділянкою, на якій це майно розміщене, згідно з частиною 2 статті 120 ЗК України.

Тобто особа, яка набула права власності на це майно фактично стає орендарем земельної ділянки, на якій воно розміщене у тому ж обсязі та на умовах, як і у попереднього власника.

Разом з тим, у відповідності до статті 7 Закону України "Про оренду землі", договір оренди при цьому не припиняється в цілому, має місце заміна сторони в зобов'язанні.

Як встановлено судом вище, на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 02.10.2015 право власності на об'єкт нерухомого майна - будівлю магазину (літ. А-1), розташованого за адресою: АДРЕСА_3 на орендованій позивачем земельній ділянці перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-Інвест".

З урахування наведених приписів законодавства та умов договору купівлі-продажу нерухомого майна від 02.10.2015, при переході права власності на об'єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_3, який розташований на земельній ділянці загальною площею 0,0500 га (кадастровий номер НОМЕР_2) до третьої особи перейшло право на відповідну земельну ділянку, на якій розташований зазначений об'єкт нерухомого майна в тому ж обсязі, які були у попереднього землекористувача - Фізичної особи-підприємеця Волевач Наталії Михайлівни.

При цьому, приписи ч. 1 ст. 377 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України "Про оренду землі" щодо переходу права оренди на земельну ділянку у разі набуття у власність житлового будинку, будівлі або споруди, що розташовані на такій земельній ділянці та припинення, у такому разі, договору оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, є імперативними та відступ від визначених норм на підставі договору не допускається.

Наведене узгоджується із позицією Верховного Суду наведеною у постанові від 04 травня 2018 року по справі №910/14212/17.

За таких обставин, суд вважає, що передбачені у пункті п. 4.14. договору оренди земельної ділянки (у редакції від 30.10.2015) умови щодо сплати позивачем орендної плати до оформлення відповідного права на дану земельну ділянку новим власником даного нерухомого майна не позбавляють позивача права на припинення зобов'язань за договором оренди в частині що стосуються позивача як орендаря.

Пунктом 11.3 договору оренди земельної ділянки (у редакції від 30.10.2015) сторони погодили, що договір оренди припиняється, зокрема, у разі набуття права власності на об'єкти нерухомості, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці.

Статтею 31 Закону України "Про оренду землі" визначені випадки припинення договору оренди землі, зокрема, у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці.

Згідно із ч. 3 ст. 31 Закону України "Про оренду землі " договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Частина 1 статті 32 Закону України "Про оренду землі" передбачає припинення договору оренди землі шляхом розірвання на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Таким чином, стаття 32 Закону України "Про оренду землі" не передбачає припинення договору оренди землі шляхом його розірвання у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці.

Також, підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки визначені сторонами у пункті 11.4. договору, у відповідності до якого відсутня така підстава для розірвання договору оренду як набуття права власності на об'єкти нерухомості, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці.

З урахуванням наведеного, відчуження об'єкта нерухомості, що знаходиться на орендованій земельній ділянці, не є підставою для розірвання договору оренди з попереднім власником, оскільки такий договір припиняється щодо останнього, однак діє на тих самих умовах щодо особи, яка, набувши право власності на нерухоме майно, розміщене на орендованій земельній ділянці, з моменту набуття такого права, набуває також право оренди земельної ділянки, на якій це майно розміщене, а отже й відповідні права та обов'язки.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №915/672/17, від 30.05.2018 у справі №908/1990/17.

Враховуючи вище зазначене, доводи відповідача, що у даному випадку належним способом припинення договору оренди земельної ділянки є його дострокове розірвання за рішенням суду визнаються судом необґрунтованими.

З приводу посилань відповідача на те, що на момент підписання договору про поновлення договору оренди земельної ділянки від 30.10.2015 позивач не була власником будівлі та не повідомила Київську міську раду про відповідні зміни, то суд зазначає, що приписи наведених вище норм не ставлять в залежність припинення договору оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки від повідомлення орендодавця про відчуження об'єкта нерухомого майна, а також поновлення договору оренди вже після такого відчуження.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Враховуючи вище наведене, з огляду на встановлені судом обставини, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовної вимоги позивача про визнання правовідносин за договором оренди земельної ділянки припиненими для Фізичної особи-підприємця Волевач Наталії Михайлівни.

При цьому, судом враховано, що згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності в тому числі належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством).

Водночас засіб захисту, що вимагається статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04. 2005, заява № 38722/02).

З урахуванням наведеного, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, обставини на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Фізичної особи-підприємця Волевач Наталії Михайлівни до Київської міської ради про визнання правовідносин за договором від 31.01.2006 оренди земельної ділянки, кадастровий номер - НОМЕР_2, загальною площею 0,0500 га, розташованої по АДРЕСА_3, (зареєстрований 21.02.2006 Головним управлінням земельних ресурсів - виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за № 75-6-00269), в редакції договору про поновлення договору оренди земельної ділянки від 30.10.2015, припиненими для Фізичної особи-підприємця Волевач Наталії Михайлівни.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати правовідносини за договором від 31.01.2006 оренди земельної ділянки, кадастровий номер - НОМЕР_2, загальною площею 0,0500 га, розташованої по АДРЕСА_3, (зареєстрований 21.02.2006 Головним управлінням земельних ресурсів - виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за № 75-6-00269), в редакції договору про поновлення договору оренди земельної ділянки від 30.10.2015, припиненими для Фізичної особи-підприємця Волевач Наталії Михайлівни (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1).

Стягнути з Київської міської ради (01044, м. Київ, вулиця ХРЕЩАТИК, будинок 36, ідентифікаційний код 22883141) на користь Фізичної особи-підприємця Волевач Наталії Михайлівни (03162, АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 24.09.2018.

Суддя О.В. Гулевець