ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

м. Рівне

"24" вересня 2018 р. Справа № 918/620/18

Господарський суд Рівненської області у складі судді Бережнюк В.В. розглянувши матеріали за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕДХАУЗ СВІС ГМБХ" (49027, м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, буд. 53, ) №367 від 18.09.2018 року про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця Ольшанської Юлії Ярославівни (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) заборгованості в сумі 3 000,00 грн. за договором поставки №64 ВЛ від 16.04.2014 року

ВСТАНОВИВ:

21 вересня 2018 року до Господарського суду Рівненської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕДХАУЗ СВІС ГМБХ" №367 від 18.09.2018 року про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Ольшанської Юлії Ярославівни заборгованості в сумі 3 000,00 грн., що виникла внаслідок порушення умов укладеного між сторонами договору поставки №64 ВЛ від 16.04.2014 року, а також сплачений судовий збір.

В обґрунтування наданої заяви зазначає, що 16.04.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "МЕДХАУЗ СВІС ГМБХ" (Постачальник) та Фізичною особою-підприємцем Ольшанською Юлією Ярославівною (Покупець) укладено договір поставки № 64 ВЛ, згідно умов якого постачальник поставив товар згідно накладних, а покупець прийняв їх. Свої зобов'язання щодо поставки товару заявник виконав своєчасно та у повному обсязі, боржник повних розрахунків за поставлений товар не здійснив. Станом на 31.08.2018 року заборгованість за поставлений товар складає 3 000,00 грн.

З наданого заявником розрахунку суми боргу вбачається, що Товариством з обмеженою відповідальністю "МЕДХАУЗ СВІС ГМБХ" було здійснено поставку на суму 29 486,05 грн., Фізичною особою-підприємцем Ольшанською Юлією Ярославівною було здійснено часткову оплату у розмірі 7 224,67 грн. та здійснено часткове повернення товару на загальну суму 19 261,38 грн.

Розглянувши подану Товариством з обмеженою відповідальністю "МЕДХАУЗ СВІС ГМБХ" заяву про видачу судового наказу, суд дійшов висновку про відмову у його видачі з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 12 ГПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Статтею 148 ГПК України визначено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 152 ГПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред'явлення позову в суд за такою вимогою.

Так, судом встановлено, що в заяві Товариство з обмеженою відповідальністю "МЕДХАУЗ СВІС ГМБХ" посилається на договір поставки №64 ВЛ від 16.04.2014 року

Відповідно до п. 4.4. договору покупець сплачує за поставлений йому товар через кожні 14 календарних днів з моменту першої поставки товару по мірі його реалізації третім особам (в тому числі кінцевому споживачу).

Згідно з п. 4.6. договору постачальник та покупець домовились, що незалежно від умов п. 4.4 даного договору покупець зобов'язаний остаточно розрахуватися з постачальником за кожну партію поставленого товару не пізніше 90 календарних днів з моменту поставки такої партії товару.

З наданого Товариством з обмеженою відповідальністю "МЕДХАУЗ СВІС ГМБХ" розрахунку вбачається, що заборгованість за поставлений товар у сумі 3 000,00 грн. виникла 10.02.2015 року та починаючи з 12.05.2015 року набула статусу простроченої.

Статтями 256, 257 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Таким чином відповідно до умов договору, позовна давність за вимогою сплати заборгованості за поставлений товар в сумі 3 000,00 грн. почала перебіг з 12.05.2015 року та сплинула 13.05.2018 року, тоді як Товариство з обмеженою відповідальністю "МЕДХАУЗ СВІС ГМБХ" звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу 19.09.2018 року (про що свідчить відтиск штампу органу поштового зв'язку на конверті про направлення заяви про видачу судового наказу на адресу Господарського суду Рівненської області), тобто з пропуском загальної позовної давності у три роки, встановленої законом, щодо стягнення суми заборгованості.

Суд зазначає, що, за загальним правилом, при розгляді вимог в порядку наказного провадження суд не розглядає обґрунтованість заявлених вимог заявлених стягувачем по суті (п. 7 ч. 1 ст. 155 ГПК). Водночас, підставою для відмови у видачі наказу є, зокрема, встановлення судом обставин спливу позовної давності щодо заявленої вимоги. Такі підстави для відмови у видачі судового наказу свідчать про наявність у суду обов'язку здійснити певний аналіз обґрунтованості вимог заявника на предмет наявності/порушення його права, щодо спливу позовної давності, в тому числі щодо наявності прострочення виконання зобов'язання боржником (зокрема, з метою визначення періоду, який знаходиться в межах позовної давності). Однак, такі повноваження суду в межах наказного провадження є обмеженими, враховуючи функціональне призначення інституту наказного провадження та принцип пропорційності господарського судочинства (ст. 15 ГПК).

Згідно ч. 2 ст. 152 ГПК України, про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Враховуючи викладені вище обставини, а саме заявлення вимог, що виходять за межі позовної давності, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу про стягнення відповідної заборгованості в сумі 3 000,00 грн. з Фізичної особи-підприємця Ольшанської Юлії Ярославівни на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕДХАУЗ СВІС ГМБХ".

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 151 ГПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Разом з тим, за приписами ч. 2 ст. 153 ГПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку (у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ч. 2 ст. 148 ГПК України).

Керуючись ст. 148, 150, 152, 153, 232-235, 255 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "МЕДХАУЗ СВІС ГМБХ" у задоволенні заяви №367 від 18.09.2018 року про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця Ольшанської Юлії Ярославівни заборгованості в сумі 3 000,00 грн. за договором поставки №64 ВЛ від 16.04.2014 року

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 24.09.2018 р. та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її проголошення (підписання) до Рівненського апеляційного господарського суду України в порядку ст.ст. 254-259 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Бережнюк В.В.