ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" жовтня 2018 р.м. ХарківСправа № 922/2262/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шатернікова М.І.

при секретарі судового засідання Цірук О.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "НАК "Нафтогаз України", м. Київ

до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова, м. Харків

про стягнення 119432,29 грн.

за участю представників:

позивач ОСОБА_1 (довіреність № 14-85 від 14.04.17)

відповідач ОСОБА_2 (довіреність № 3 від 02.01.18)

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство "НАК "Нафтогаз України", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова, про стягнення заборгованості у розмірі 119432,29 грн., з яких: 116739,92 грн. основний борг, 2251,00 грн. пеня, 441,37 - 3 % річних. Судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1791,50 грн. позивач також просить покласти на відповідача. Свої вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем прийнятих на себе зобовязань за договором № 4806/18-ТЕ(Т)-32 про постачання електричної енергії № 741/0318 від 26.02.2018 року в частинні оплати за використану електричну енергію.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20.08.2018 р. було залишено без руху позовну заяву ПАТ "НАК "Нафтогаз України", у звязку з порушенням приписів п.п. 5, 8 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 03.09.2018 позов "НАК "Нафтогаз України" прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 922/2262/18, розгляд якої вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на "02" жовтня 2018 р. о 10:30.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні та у наданому відзиві позовні вимоги в частині основного боргу визнав в повному обсязі, однак просить зменшити розмір пені на 50%.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши представників сторін, всебічно і повно дослідивши надані до матеріалів справи докази, суд встановив наступне.

19 квітня 2018 року між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як споживачем, укладено договір № 4806/18-ТЕ(Т)-32 купівлі-продажу природного газу (Договір), за умовами якого позивач зобов'язався поставити споживачеві у квітні-травні 2018 року природний газ, (ДК 021:20158 код 09120000-6 Газове паливо (Природний газ), а відповідач зобовязася прийняти та оплатити його на умовах цього договору.

Пунктом 1.2. Договору передбачено, що Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню. Місце поставки: 61109, Україна, Харківська область, м. Харків, вул. Камишова, 129.

Згідно пункту 2.1 Договору позивач передає відповідачу з 01 квітня 2018 по 31 травня 2018 (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 15,000 тис.куб.м.

Пунктом 3.7. Договору передбачено, що приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу.

За умовами пункту 6.1. Договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно пункту 12.1 Договору він набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації природного газу з 01 квітня 2018 р. до 31 травня 2018 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (згідно ч.3 ст.631 ЦКУ).

З наданих позивачем документів вбачається, що на виконання умов Договору відповідачу було поставлено природний газ на загальну суму 116739,92 грн., що підтверджується актом приймання-передачі природного газу від 30.04.2018 на суму 116739,92 грн. Даний акт підписано уповноваженими представниками сторін і скріплено їх печатками.

Відповідач за поставлений природний газ не розрахувався, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 116739,92 грн.

Враховуючи непогашення відповідачем даної заборгованості у встановлений Договором строк, позивач звернувся до господарського суду Харківської області з даним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь 116739,92 грн. основного боргу, 2251,00 грн. пені, 441,37 грн. 3% річних.

Надаючи правову кваліфікацію фактичним обставинам справи та спірним правовідносинам сторін, суд виходить з наступного.

Згідно статті 526 ЦК України та частини 1 статті 193 ГК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За умовами частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріали справи свідчать, що відповідач своєчасно не розрахувався за поставлений природний газ згідно Договору та має заборгованість у розмірі 116739,92 грн.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач не оспорює обсяг отриманого природного газу та визнає суму основної заборгованості.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги про стягнення 116739,92 грн. основного боргу законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

В силу вимог ч. 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач, за порушення строків виконання зобов'язання нарахував відповідачу 3% річних за період з 26 травня 2018 по 10 липня 2018 у сумі 441,37 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пред'явлених до стягнення 3% річних у сумі 441,37 грн., враховуючи, що заборгованості відповідачем не була погашення, тобто відповідачем було допущено прострочення виконання грошового зобовязання, суд вважає позовні вимоги в цій частині такими, що відповідають вимогам договору та приписам чинного законодавства, а отже підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення пеню за період з 26 травня 2018 по 10 липня 2018 у розмірі 8576,53 грн.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 8.2. Договору у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов'язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Нарахування пені не здійснюється постачальником на суми оплат, проведені споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20.

Згідно пункту 10.3 строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить п'ять років.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача на свою користь пені в розмірі 2251,00 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені за період з 26 травня 2018 по 10 липня 2018 у розмірі 2251,00 грн., на предмет відповідності вимогам чинного законодавства, зокрема, статтям 253-255, 549 ЦК України, статтям 231, 232 ГК України, статтям 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", суд дійшов висновку, що він є обґрунтованими, правомірними та правильно розрахованими та такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим, як вже було зазначено судом, відповідач заявив клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій які підлягають сплаті на 50 %, у зв`язку з несвоєчасним фінансуванням з державного бюджету та скрутним фінансовим становищем.

Згідно зі ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Пунктом 3 ст. 551 ЦК України також передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За своєю правовою природою пеня, як один із видів штрафних санкцій, виконує стимулюючу функцію, спонукуючи боржника до належного виконання своїх зобовязань під загрозою застосування до нього цього виду відповідальності, та стягується в разі порушення такого зобовязання.

Дійсно, як свідчать матеріали справи, Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харків (Відповідач) є неприбутковою установою, тобто утримується за рахунок коштів державного бюджету. Всі витрати такої установи узгоджуються з органом, який уповноважений здійснювати фінансування такої установи, для чого складається кошторис, в який вносяться всі статті витрат.

Проте, матеріали даної справи не містять жодного доказу того, що установа відповідача перебуває в скрутному матеріальному становищі, а так само доказів того, що прострочення виконання зобовязань відбулося не з вини відповідача, як на цьому наполягає останній.

З огляду на зазначені обставини, суд приходить до висновку про те, що зменшення розміру пені з ініціативи суду в даному випадку буде суперечити майновим правам та інтересам позивача у даній справі.

Крім того, як свідчать матеріали справи позивач добросовісно та в повному обсязі виконав взяті на себе зобовязання за договором поставки, та як наслідок, також вправі вимагати від відповідача належного виконання своїх зобовязань за зазначеним вище договором, а у випадку їх порушення, вимагати сплати штрафних санкцій.

Суд обєктивно оцінивши даний випадок, врахувавши всі фактичні дані, інтереси сторін, інші обставини, які заслуговують на увагу, приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій на 50%.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 233 ГК України, 4, 13-15, 41-46, 80, 86, 129, 233, 237-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова (61024, Харківська обл., м. Харків, вул. Пушкінська, буд. 61; ідент. код 07923280) на користь Публічне акціонерне товариство "НАК "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6; ідент. код 20077720) 116739,92 грн. основного боргу, 2251,00 грн. пені, 441,37 - 3 % річних та 1791,50 грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ст. 241 ГПК України).

Відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 08.10.2018 р.

Суддя ОСОБА_3