ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"05" жовтня 2018 р. Справа № 903/686/18

Суддя господарського суду Волинської області Войціховський В.А., розглянувши матеріали по справі

за позовом Виконувача обов'язків керівника Маневицької місцевої прокуратури в інтересах держави, смт.Маневичі

до відповідача 1: Фізичної особи-підприємця Гарміди Андрія Івановича, смт. Колки

до відповідача 2: Відділу освіти Колківської селищної ради Маневицького району Волинської області, смт. Колки

про визнання недійсним договору

без виклику сторін

Встановив: Виконувач обов'язків керівника Маневицької місцевої прокуратури в інтересах держави звернувся до господарського суду з позовом від 18.09.2018р. №36-1932вих-18 (вх.№01-48/715/18 від 21.09.2018р.) про визнання недійсним договору про закупівлю товарів за державні кошти №58 від 30.08.2018р., укладеного між Фізичною особою-підприємцем Гармідою Андрієм Івановичем та Відділом освіти Колківської селищної ради Маневицького району Волинської області.

В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначає, що між Фізичною особою-підприємцем Гармідою Андрієм Івановичем та Відділом освіти Колківської селищної ради Маневицького району Волинської області було укладено договір на закупівлю товарів за державні кошти №58 від 30.08.2018р., зазначений договір укладений з порушенням приписів ст.ст. 656, 669 Цивільного кодексу України, ст.ст. 179, 180, 189 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 2, 3, 4, Закону України "Про публічні закупівлі", п. 1 розділу II Порядку визначення предмету закупівлі, затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 17.03.2016р. №454, отже наявні правові підстави для визнання зазначеного договору недійсним.

Ухвалою суду від 24.09.2018р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 22.10.2018 року.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви з позовом до суду в інтересах держави про визнання недійсним договору про закупівлю товарів за державні кошти №58 від 30.08.2018р., який укладений відповідачами у справі звернувся Прокурор.

Відповідно до частин третьої - п'ятої статті 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

В обґрунтування заявлених позовних вимог Прокурор посилався на те, що укладення оспорюваного договору всупереч норм Закону України "Про публічні закупівлі" є порушенням законності в сфері публічних закупівель, порушує принципи добросовісної конкуренції, відкритості та прозорості, запобіганню корупційним діянням та зловживанням. Підставою для звернення з даним позовом до суду Прокурором вказано: порушення економічних інтересів держави в результаті укладення незаконного правочину всупереч визначеному законом порядку проведення публічних закупівель, запобігання неправомірним витратам коштів на користь суб'єкта господарювання, оскільки відсутність предмету договору, а саме конкретного найменування риби, її кількості, асортименту та ціни за одиницю товару створює незаконні передумови до можливості закупівлі та поставки тих товарів, які не планувались до поставки, а також можливості коригування ціни чи її різниці, яка може бути суттєвою.

При цьому Прокурор зазначав про те, що чинним законодавством України визначено органи, уповноважені державою здійснювати функції контролю у сфері публічних закупівель (Міністерство економічного розвитку і торгівлі України та Держаудитслужба України), проте у вказаних органів відсутні повноваження щодо звернення до суду з позовами про визнання договорів про закупівлю товарів, робіт та послуг за бюджетні кошти недійсними, у зв'язку з чим цей позов заявляє в інтересах держави Прокурор як позивач.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відтак, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).

Положення пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України "Про прокуратуру".

Відповідно до частини третьої статті 23 цього Закону прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Водночас пункт 3 частини першої статті 131-1 Конституції передбачає можливість представництва прокурором інтересів держави у виключних випадках.

Аналіз частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

- у разі відсутності такого органу.

Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб'єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб'єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб'єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб'єктом звернення до суду і замінювати належного суб'єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Підстави представництва Прокурором інтересів держави з'ясовуються насамперед судом першої інстанції, який має досить широкий розсуд (дискрецію) в оцінці підстав звернення прокурора.

У разі вирішення спору по суті безпідставність звернення прокурора до суду на захист інтересів держави може бути підставою для скасування судового акта у випадку, коли законних підстав для такого представництва явно не було, що свідчить про порушення пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України.

Аналогічна правова позиція відображена і в постанові Верховного Суду від 20.09.2018р. у справі №924/1237/17.

З огляду на те, що виконувачем обов'язків керівника Маневицької місцевої прокуратури у цій справі не визначено орган (органи), уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, який набуває статусу позивача, тобто особи, в інтересах якої (яких) подано позов про захист порушеного права та/або охоронюваного законом інтересу, суд вважає за необхідне зобов'язати прокурора визначити орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження чи надати суду докази відсутності повноважень, зокрема, відсутності у Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та Держаудитслужби України повноважень щодо звернення до суду з позовами про визнання договорів про закупівлю товарів, робіт та послуг за бюджетні кошти недійсними.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 232, 234-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

Зобов'язати виконувача обов'язків керівника Маневицької місцевої прокуратури до початку проведення підготовчого засідання у даній справі визначити орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження чи надати суду докази відсутності повноважень, зокрема, відсутності у Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та Держаудитслужби України повноважень щодо звернення до суду з позовами про визнання договорів про закупівлю товарів, робіт та послуг за бюджетні кошти недійсними.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://vl.arbitr.gov.ua.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Ухвала підписана 05.10.2018р.

Суддя В. А. Войціховський