ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/1189/18

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань ОСОБА_1

За участю представників сторін:

Від позивача: не зявився;

Від відповідача: не зявився;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Молочна компанія „Галичина до товариства з обмеженою відповідальністю „Сагітта-Т про стягнення 267 257,46 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Молочна компанія „Галичина (далі по тексту ТОВ „Молочна компанія „Галичина) звернулась до господарського суду із позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю „Сагітта-Т (далі по тексту ТОВ „Сагітта-Т) про стягнення 267257,46 грн. Позовні вимоги обґрунтовані фактом неналежного виконання відповідачем зобовязань, прийнятих на себе за умовами договору поставки №184/17 від 01.03.2017р., в частині оплати вартості поставленого позивачем товару.

Представник відповідача в судове засідання по даній справі жодного разу не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, а також рекомендованими повідомленнями, які були повернуті до суду, у звязку з неможливістю врученню адресату. Оскільки ТОВ „Сагітта-Т не було надано суду відзиву на позов, справа розглядається за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

01.03.2017р. між ТОВ „Молочна компанія „Галичина (Постачальник) та ТОВ „Сагітта-Т (Покупець) було укладено договір поставки з відстроченням платежу №184/17, відповідно до п. п. 1.1, 2.1 якого Постачальником були прийняти на себе зобов'язання з поставки товару Покупцю, а Покупцем зобов'язання з приймання та оплати вартості товару відповідно до умов цього Договору. Поставка товару здійснюється за узгодженими сторонами цінами, вказаними в прейскуранті (специфікації). При цьому, Постачальник зобов'язується не збільшувати ціни, зазначені в прейскуранті (специфікації), протягом 14 днів з моменту їх узгодження сторонами. Постачальник зобов'язується надавати ціни в прейскуранті, які узгоджені Покупцем і Постачальником, на рівних умовах, як для покупця, так і для інших роздрібних компаній.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до п. 3.1 договору поставки №184/17 від 01.03.2017р. поставка товару здійснюється на умовах DDP- склад Покупця однією або декількома партіями у відповідності до специфікацій або накладних, які складаються на кожну партію. За погодженням сторін товар за даним договором може бути отриманий третьою особою.

Відповідно до положень ст.ст. 662, 664 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар.

Згідно з п. 3.15 договору поставки №184/17 від 01.03.2017р. право власності та ризик випадкового знищення та пошкодження товару переходить до Покупця в момент вивантаження товару на рампу та підписання Покупцем накладної про приймання товару.

Умовами п. 4.1 договору поставки №184/17 від 01.03.2017р. передбачено, що оплату кожної окремої партії товару (визначеної в накладній) за даним договором Покупець проводить шляхом перерахування 100% вартості цієї партії товару на рахунок Постачальника протягом 21 календарного дня з моменту її отримання/реалізації.

Відповідно до п. 7.1 договору поставки №184/17 від 01.03.2017р. наданий договір укладено на невизначений термін. Договір діє до його припинення за згодою сторін або на підставах, передбачених чинним законодавством.

На виконання умов договору поставки №184/17 від 01.03.2017р., укладеного між сторонами по справі, ТОВ „Молочна компанія „Галичина було поставлено протягом періоду з 05.02.2018р. по 11.05.2018р. ТОВ „Сагітта-Т молочну продукцію, що підтверджується видатковим накладними, наявними в матеріалах справи /т. 1, а. с. 43-250; т. 2, а. с. 1-46/, вартість якої складає 267 257,46 грн.

Звертаючись до господарського суду із позовними вимогами до ТОВ „Сагітта-Т, ТОВ „Молочна компанія „Галичина було зауважено, що відповідачем у порушення прийнятих на себе зобовязань за умовами договору поставки №184/17 від 01.03.2017р. не було оплачено вартості поставленого позивачем товару у розмірі 267 257,46 грн., що стало підставою для звернення до суду із даними позовними вимогами.

Вирішуючи питання про обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Зобов'язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

В силу положень ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановлено статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем в порушення прийнятих на себе зобовязань за договором поставки №184/17 від 01.03.2017р. у визначений строк не було здійснено оплати вартості поставленого ТОВ „Молочна компанія „Галичина товару, вартість якого складає 267 257,46 грн. В результаті викладеного, господарський суд доходить висновку, що позовні вимоги ТОВ „Молочна компанія „Галичина про стягнення суми основного боргу за договором поставки у розмірі 267 257,46 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, факт існування заборгованості ТОВ „Сагітта-Т перед ТОВ „Молочна компанія „Галичина в сумі основного боргу у розмірі 267 257,46 грн., витікає з умов укладеної між сторонами по справі угоди, положень чинного законодавства та підтверджується матеріалами справи. Доказів, спростовуючих викладене, відповідачем суду надано не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України особа, не звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання у разі відсутності у боржника необхідних коштів. Крім того, згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Підсумовуючи вищезазначене, позов товариства з обмеженою відповідальністю „Молочна компанія „Галичина до товариства з обмеженою відповідальністю „Сагітта-Т підлягає задоволенню шляхом присудження до стягнення на користь позивача основного боргу у розмірі 267 257,46 грн. відповідно до ст. ст. 11, 509, 525, 526, 530, 610 612, 617, 662, 664, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 175, 193 Господарського кодексу України.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236-238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Сагітта-Т /65072, м. Одеса, вул. Святослава Ріхтера, буд. 2, ідентифікаційний код 33072323/ на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Молочна компанія „Галичина /79024, м. Львів, вул. Липинського, 54, ідентифікаційний код 39685014/ основний борг у розмірі 267 257,46 грн. /двісті шістдесят сім тисяч двісті пятдесят сім грн. 46 коп./, судовий збір у розмірі 4 008,86 грн. /чотири тисячі вісім грн. 86 коп./.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 02 жовтня 2018 р.

Суддя С.П. Желєзна