КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" вересня 2018 р. Справа№ 910/15879/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Кропивної Л.В.

Дідиченко М.А.

при секретарі: Ігнатюк Г.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Махиня М.В. ( за довіреністю №533 від 23.07.2018)

від відповідача: Горбань О.В. ( за довіреністю №533 від 26.10.2017)

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення господарського суду міста Києва від 07.05.2018 р.

у справі № 910/15879/16 (суддя - Балац С.В.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Українська будівельно-інвестиційна компанія "Укрбудінвест"

до публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 1 473 698,18 грн., -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю "Українська будівельно-інвестиційна компанія "Укрбудінвест" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 1 764 007,98 грн.

В подальшому, позивач звернувся до суду із заявою про зміну (доповнення) предмету позову, відповідно до якої позивач зменшив суму стягнення до 1 473 698,18 грн., з яких: 1 433 819,78 грн. - сума основної заборгованості та 39 878,40 грн. - сума за простій крану. Крім того, у вказаній заяві позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 88 027,13 грн. та втрат від інфляції в сумі 556 006,33 грн.

Судом першої інстанції зазначена заява прийнята судом в частині зменшення позовних вимог та відхилена в частині стягнення з відповідача сум 3% річних та інфляційних втрат, оскільки такі вимоги не були заявлені при подачі позову до суду.

Рішенням господарського суду міста Києва від 07.05.2018 р., з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, позов задоволено повністю: стягнуто з публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Українська будівельно-інвестиційна компанія "Укрбудінвест" основну заборгованість в сумі 1 433 819 (один мільйон чотириста тридцять три тисячі вісімсот дев'ятнадцять) грн. 78 коп., заборгованість за простій крану в сумі 39 878 (тридцять дев'ять тисяч вісімсот сімдесят вісім) грн. 40 коп. витрати по сплаті судового збору в сумі 22 105 (двадцять дві тисячі сто п'ять) грн. 47 коп.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений, в свою чергу відповідачем не спростований.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач - публічне акціонерне товариство "Українська залізниця " звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 07.05.2018 р. та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю "Українська будівельно-інвестиційна компанія "Укрбудінвест" до публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 1 473 698 гривень відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на те, що судом першої інстанції не враховано те, що надані зауваження до актів виконаних робіт є підставою не сплачувати за виконані роботи. Також , зазначив, що судом першої інстанції було безпідставно відхилено клопотання відповідача про призначення повторної експертизи та не враховано доводи відповідача, щодо необхідності проведення такої експертизи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.06.2018 року було прийнято до розгляду апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" та призначено справу до розгляду.

10.07.2018 року через відділ документального забезпечення суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

19.09.2018 року через відділ документального забезпечення суду від представника позивача надійшли письмові пояснення у справі.

21.09.2018 року через відділ документального забезпечення суду від представника відповідача надійшли письмові пояснення у справі.

В судовому засіданні 25.09.2018 року представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, в позові відмовити.

Представник позивача вказав, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, між товариством з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКА БУДІВЕЛЬНО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ "УКРБУДІНВЕСТ", як підрядником, (позивач) та державним територіально-галузевим об'єднанням "ПІВДЕННО-ЗАХІДНА ЗАЛІЗНИЦЯ", як замовником, (в подальшому - публічне акціонерне товариство "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ") (відповідач) укладено договір підряду від 03.04.2014 № ПЗ/НКВ-141195/НЮ (а.с.7 т.1)

В подальшому між сторонами було укладено додаткові угоди від 04.09.2014 № 1 та від 18.12.2015 № 2 (а.с.16, 19 т.1).

За умовами зазначеного договору, позивач зобов'язується на свій ризик виконати у встановлений строк будівельно-монтажні роботи по влаштуванню 1-ї та 2-ї секції на будівництво житлового будинку по вул. Жовтневій в м. Вишневе Київської області, а відповідач зобов'язується надати позивачу фронт робіт, прийняти та оплатити виконані роботи (п. 1.1 договору). Завершення робіт - 31.12.2016 (п. 2.2 Договору).

Ціна предмету Договору визначена в протоколі договірної ціни (додаток № 2) та складає: 9 961 737,60 грн. з урахуванням ПДВ 20%. (п.3.1. договору ) (а.с.14 т.1)

Додатковою угодою № 2, а саме пунктом 4.3 визначено, що позивач, до 25 числа звітного місяця, надає відповідачу на підпис форми КБ-2в, КБ-3, а відповідач протягом 10 робочих днів зобов'язаний підписати передані акти виконаних робіт або направити мотивовану відмову. В разі невиконання відповідачем дій направлених на прийняття виконаних робіт в указані строки та не направлення відмови, роботи виконані позивачем вважаються прийнятими належним чином та такими, що підлягають оплаті, протягом наступних 10 днів.(а.с.19 т.1)

Додатковою угодою № 1, а саме пунктом 4.6 передбачено, що у випадку простою орендованих позивачем механізмів та обладнання (в тому числі опалубки) з його вини, відповідачем вартість оренди в такому випадку не компенсується. Якщо простій орендованих позивачем механізмів та обладнання (в тому числі опалубки) відбувається з вини відповідача, останній повинен компенсувати таку вартість оренди позивачу. (а.с.16 т.1).

Для виконання будівельних робіт по договору, позивач уклав з ТВ «ВІМ-ІНВЕС» договір оренди баштового крану №01/12-14 від 01.12.2014 року

На виконання умов договору, позивач виконав роботи та завізовані технаглядом відповідача, листом №34 від 17.02.2016 року позивач направив на адресу відповідача Акти виконаних робіт форми КБ-2в та КБ-3 на суму 1 253 961,18 грн.(а.с.27 т.1)

Листом №39 від 22.02.2016 року позивачем було направлено відповідачу для підписання та оплати Акт виконаних робіт за січень 2016 на суму 242 283,60 грн. (а.с.28 т.1), також в зазначеному акті позивач просив вирішити питання оплати виконаних робіт у грудні 2015 року - січні 2016 року в обсязі 1 253 961,18 грн.

18.05.2015 року сторонами було підписано протокол наради, в якому сторони вирішили призупинити роботи з будівництва об'єкту до відновлення фінансування, а також щодо демонтажу баштового крану. (а.с.29 т.1)

29.02.2016 року листом №45 (а.с.31 т.1) позивачем було направлено на адресу відповідача Акт по простою баштового крана за січень-травень 2015 року та простою орендованої опалубки за період січень-березень 2015 рік.

17.02.2016 року відповідач направив позивачу лист -відповідь № ДН-6-6/62 (на лист № 34) яким повідомив, що виконанні роботи не можуть були оплачені, оскільки на підставі постанови КМУ України від 03.10.2012 року №899 забороняється здійснювати витрати на капітальні інвестиції у разі не затвердження (непогодження) річних фінансових планів у справленому порядку. (а.с. 32 т.1).

Як свідчать матеріали справи, а саме карткою бухгалтерського розрахунку ТОВ «Укрбудінвест» останній платіж відповідач здійснив 22.01.2016 року (а.с.35 т.1)

В подальшому, 06.07.2016 року позивач звернувся до відповідача з вимогою (а.с.36 т.1), сплатити заборгованість в розмірі 1 764 007,98 грн протягом 5-ти днів з моменту отримання вимоги, та зазначив, що протягом 10 днів ТОВ «Укрбудінвест» не отримувало ніяких мотивованих відмов щодо виконаних робіт, тому вважає, що станом на 07.03.2016 рік, передані акти виконаних робіт, прийняті належним чином та мають бути оплачені. (а.с.36 т.1).

Крім того, 19.07.2016 року позивач звернувся з листом №161 (а.с.41 т.1), в якому зазначив, що станом на 19.07.2016 року заборгованість замовника перед підрядником за виконані роботи та простій баштового крану та опалубки становить: 1 253 961,18 грн. + 242 283,60 грн. + 267 763,20 грн. = 1 764 007,98 грн.

Листом №ДН-6-9/378 від 25.07.2017 року (а.с.77 т.1) відповідач зазначив, що не буде сплачувати частину виконаних робіт щодо влаштування монолітних залізобетонних колон 3-го поверху секції №2 відповідно до інших виконаних будівельних робіт відповідач зауважень не має.

Позивач звернувся з позовними вимогами, в зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору, щодо своєчасної оплати виконаних робіт в розмірі 1 764 007,98 грн.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивач звернувся з заявою про зменшення позовних вимог (а.с.110 т.1), в якій зазначив, що позивач погодився із зауваженнями відповідача, та просив зменшити позовні вимоги на суму неякісно виконаних робіт та улаштуванню монолітних залізобетонних колон 3-го поверху 2 секції 47 467,20 грн. та на суму простою опалубки 218 880,00 грн. Загалом просив стягнути заборгованість у розмірі 1 497 660,78 грн.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції, ухвалою господарського суду м. Києва від 12.12.2016 у № 910/15879/16 призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (03680 м. Київ, вул. Смоленська, 6.).

Після надходження висновку експерта №227/17-43 від 21.12.2017 року (а.с.20т.2) позивачем було подано заяву про збільшення розміру позовних вимог (а.с. 101 том 2), в якій останній зазначив, що враховуючи експертний висновок позивач погоджується із сумою заявленої в позовних вимогах до сплати 1 496 244,78 грн. за Актами 15, 15/1, 15/2, 16, 16/1, 16/3, 17, 18, 19 зняти суму виконаних робіт з відхиленням в розмірі 62 425,00 грн. Таким чином, просив суд стягнути заборгованість за виконані роботи з урахуванням зняття суми виконаних робіт з відхиленням 1 433 819,78 грн.

04.04.2018 року позивач звернувся до суду з заявою про зміну (доповнення) предмету позову (а.с. 169 том 2), в якій просив компенсувати позивачу кошти за простій баштового крану в розмірі 39 878,40 грн., а також, 3% річних - 88 027,13 грн. та індекс інфляції - 556 006,33 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, з урахуванням зменшення позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що вимоги в частині стягнення з відповідача сум 3% річних та інфляційних втрат не підлягають розгляду, оскільки такі вимоги не були заявлені при подачі позову до суду. Окрім того, зазначив, що розмір заборгованості за виконані роботи належним чином доведено, а відповідачем не спростовано розмір основної заборгованості в сумі 1 433 819,78 грн. та заборгованість за простій баштового крану в сумі 39 878,40 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором будівельного підряду.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

За приписами ч. 1 ст. 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Відповідно частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Як вже зазначалось, доводи позовних вимог ґрунтуються на тому, що загальна заборгованість відповідача на момент звернення до господарського суду складає 1.764.007,98 грн., а саме:

- 1 496 244,78 грн. - вартість виконаних будівельних робіт.

- 267.763,20 грн. - акти виконаних робіт за простій баштового крану та опалубки.

В подальшому позивачем, були зменшені позовні вимоги до 1.473.698,18 грн., з яких: 1.433.819,78 грн. - сума основної заборгованості та 39.878,40 грн. - сума за простій крану.

Відповідач листом від 16.02.2016 ДН-6-6/57, який направлений на адресу позивача, надав зауваження до оформлення актів виконаних робіт по формі КБ-2в № 15, 15/1, 16, 16/1, 16/2, 17, 18, 19 по будові житлового будинку по вул. Жовтневій в м. Вишневе Київської області з вимогою привести оформлення актів у відповідність до договірної ціни з урахуванням попередньо виконаних робіт. Крім того, зазначив, що технаглядом при прийманні бетонування залізобетонних колон 3-го поверху виявлені значні відхилення від проектної документації.

12.03.2016 було скликано комісію за участю представників позивача та відповідача та складено акт, в якому зафіксовано виявлені відхилення при прийманні робіт, який позивачем не підписаний.(а.с.119 т.2)

Листом від 08.04.2016 № 77 позивач надав пояснення, щодо зауважень відповідача, викладених у акті від 12.03.2016 та погодився виконати всі заходи з виявлених порушень за умови наявності представника авторського нагляду.(а.с.122 т.2)

Як свідчать матеріали справи, ухвалою господарського суду м. Києва від 12.12.2016 у № 910/15879/16 було призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (03680 м. Київ, вул. Смоленська, 6.).

На вирішення експертизи поставлені наступні питання:

- Чи відповідають обсяги та вартість фактично виконаних робіт включених позивачем до актів виконаних робіт форми № КБ-2в № 15,15/1,15/2,16,16/1,16/3,17,18,19 за грудень-січень 2015-2016 року на суму 1.496.244,78 грн., з будівництва житлового будинку по вул. Жовтневій в м. Вишневе Київської обл. згідно договору № ПЗ/НКВ- 141195/НЮ від 03.04.2014, обсягам та вартості, визначеним проектно-кошторисною або первинною звітною документацією з будівництва?

Якщо не відповідають, то в чому саме полягають невідповідності, а також яка загальна вартість робіт, включених до цих актів виконаних робіт, які не відповідають зазначеним вище умовам ?"

- Чи відповідають виконані будівельні роботи (або окремі елементи об'єктів нерухомого майна, конструкції, вироби, матеріали тощо) включених позивачем до актів виконаних робіт форми № КБ-2в № 15,15/1,15/2,16,16/1,16/3,17,18,19 за грудень-січень 2015-2016 року на суму 1.496.244,78 грн. по об'єкту: будівництво житлового будинку по вул. Жовтневій в м. Вишневе Київської обл. згідно Договору № ПЗ/НКВ-141195/НЮ від 03.04.2014, проектно-технічній документації та вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва (ДБН, СНиП, стандартам, технічним умовам тощо)? Якщо не відповідають, то в чому полягають невідповідності?"

- Яка загальна вартість будівельних робіт (або окремі елементи об'єктів нерухомого майна, конструкції, вироби, матеріали тощо) включених позивачем до актів виконаних робіт форми № КБ-2в № 15,15/1,15/2,16,16/1,16/3,17,18,19 за грудень-січень 2015-2016 року по об'єкту: будівництво житлового будинку по вул. Жовтневій в м. Вишневе Київської обл. згідно Договору № ПЗ/НКВ-141195/НЮ від 03.04.2014, що не відповідають проектно-технічній документації та вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва (ДБН, СНиП, стандартам, технічним умовам тощо) ?

Відповідно до висновку експерта від 21.12.2017 № 227/17-43, зокрема, встановлено, що: вартість будівельних робіт по влаштуванню колон та стін ліфтового-сходового вузла, включених до актів виконаних робіт форми № КБ-2в № 15, 15/1, 15/2, 16, 16/1, 16/3, 17, 18, 19 за грудень-січень 2015-2016 року по об'єкту: будівництво житлового будинку по вул. Жовтневій в м. Вишневе Київської області згідно Договору, що зазначені в акті від 12.03.2016 (а.с. 71-73 т.2), які мають відхилення від проектної документації та вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва, становить 62.425,00 гривень.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було надіслано позивачу лист від 25.07.2016 року №ДН-6-9/378 (а.с. 124 том 2), в якому відповідач відмовився від оплати робіт: простою баштового крану, простою орендованої опалубки та частини робіт із улаштуванням монолітних залізобетонних колон 3-го поверху ( на суму 62 425,00 грн.)

В зазначеному листі відповідач не наводить зауважень до якості і обсягу інших робіт, які позивач просив оплатити.

До якості та обсягів інших робіт на суму 1 433 819,78 грн. відповідач не висловив зауважень після надсилання позивачем відповідачу актів виконаних робіт листами позивача від 17.02.2016, 22.02.2016, 29.02.2016. При цьому, висновком судової будівельно-технічної експертизи не було встановлено, що інші роботи мають відхилення від проектної документації.

Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем не було доведено належними та допустимими доказами факту погашення заборгованості перед позивачем в розмірі 1.433.819,78 грн. за виконані роботи по договору підряду № ПЗ/НКВ - 141195/НЮ від 03 квітня 2014 року, таким чином основна заборгованість відповідача перед позивачем з урахуванням проведеного експертного дослідження від 21.12.2017 року № 227/17-43 становить 1.433.819,78 грн. (1.496.244,78 грн. - 62.425,00 грн.).

Відносно позовних вимог про стягнення заборгованості за простій баштового крану в сумі 39 878,40 грн. колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в цій частині зважаючи на наступне.

Позивач просив відшкодувати витрати позивача у зв'язку з простоєм опалубки та баштового крану з вини відповідача у розмірі 267 763,20 грн.

Як вже зазначалось, в матеріалах справи містяться докази понесення позивачем витрат за простій баштового крану, а саме: договір на виконання робіт баштовим краном на об'єкті від 01.12.2014 № 01/12-14 (а.с.125 т.2), акт приймання виконаних підрядних робіт за березень 2015, акт приймання виконаних підрядних робіт за квітень 2015, акт звірки розрахунків від 12.01.2016 № ВІ-0000001, платіжні доручення згідно договору на виконання робіт баштовим краном на об'єкті від 01.12.2014 № 01/12-14 від 19.12.2014 № 482, від 15.05.2015 № 297 та від 19.01.2016 № 38.(а.с.181 - 192 т.2).

З урахуванням висновків судової будівельно-технічної експертизи (щодо виявлення робіт, виконаних з відхиленням) позивач відмовився від стягнення витрат, що виникли через простій опалубки з вини відповідача - 218 880,00 грн. (включена до Акту виконаних робіт на загальну суму 267 763,20 грн.); зменшив на 9 004,80 грн. розмір вимог про стягнення витрат, що виникли через простій крану з вини відповідача з 48 883,20 грн. до 39 878,40 грн. (267 763,20 - 218 880,00 - 9 004,80 = 39 878,40 грн.)

Отже, враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення заборгованості за простій крану з вини відповідача в сумі 39 878, 40 грн.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки в матеріалах справи достатньо належних та обґрунтованих доказів які свідчать про існування заборгованості за виконані роботи по договору підряду № ПЗ/НКВ-141195/НЮ від 03 квітня 2014 року, а також за простій крану на підставі п.4.6, вищевказаного договору, викладеного в редакції додаткової угоди № 1 від 04.09.2014 року. Доказів погашення заборгованості відповідачем суду надано не було.

Стосовно доводів апелянта, що судом першої інстанції безпідставно було відмовлено в задоволення клопотання про призначення експертизи, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ст. 86 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності тих умов: для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідно спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Заявлені позивачем вимоги обґрунтовані посиланням на обставини, які підтверджені доданими до матеріалів справи доказами, що підлягають оцінці судом в порядку передбаченому нормами процесуального кодексу (ст. 86 ГПК України).

Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції ухвалою від 12.12.2016 року призначалась судова будівельно-технічна експертиза, висновок якої є зрозумілим та повним. При цьому, під час вирішення клопотання про призначення вищевказаної експертизи відповідач не був позбавлений можливості надати питання, які на його думку потрібні були для проведення експертизи. Окрім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог ст. 107 ГПК України призначення повторної експертизи є правом , а не обов'язком суду.

Також, колегія суддів, враховує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25 січня 2006 р., у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, колегія суддів, вважає, що судом першої інстанції правомірно було відмовлено в задоволенні клопотання про призначення повторної експертизи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Відповідно до ст. ст. 73,74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням господарського суду міста Києва від 07.05.2018 року у справі № 910/15879/16, отже підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення господарського суду міста Києва від 07.05.2018 р. у справі № 910/15879/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 07.50.2018 р. у справі № 910/15879/16 залишити без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на відповідача (апелянта).

Матеріали справи № 910/15879/16 повернути до місцевого господарського суду .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287,288 ГПК України

Повний текст постанови складено 28.09.2018 р.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді Л.В. Кропивна

М.А. Дідиченко