КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"26" вересня 2018 р. Справа№ 910/10651/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Зеленіна В.О.

Зубець Л.П.

розглянувши заяву Фізичної особи - підприємця Петровскої О.А. про відвід головуючого судді Доманської М.Л.

у справі № 910/10651/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Технік Енерджі"

до Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк"

про визнання правочину недійсним

в межах справи № 910/11048/14

за заявою Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії

"Агрогаз"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Технік Енерджі"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.05.2018 у справі № 910/10651/16 позов задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою суду першої інстанції, ПАТ "Українська інноваційна компанія" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 16.05.2018 у справі № 910/10651/16 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.07.2018 у даній справі відновлено строк подання апеляційної скарги, прийнято до розгляду апеляційну скаргу "Українська інноваційна компанія" на ухвалу господарського суду міста Києва від 16.05.2018 у даній справі та призначено її розгляд на 19.09.2018.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.09.2018 у даній справі виправлено описку в ухвалах Київського апеляційного господарського суду від 10.07.2018 та від 23.07.2018 у даній справі.

19.09.2018 до Київського апеляційного господарського суду від ФОП Петровскої О.А. надійшла заява про відвід головуючого судді Доманської М.Л. від участі у розгляді апеляційної скарги у справі №910/11048/14.

Заява мотивована тим, що у межах справи № 910/11048/14 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Технік Енерджі" розглядався позов одного з кредиторів - Адвокатського об'єднання "Адвокатська компанія "Верум" до ТОВ "Технік Енерджі" та ТОВ "Укрлізинг" про недійсність Договору купівлі-продажу земельної ділянки. Розгляд справи за вказаним позовом у суді апеляційної інстанції також здійснювався під головуванням судді Доманської М.Л. Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.03.2018 Постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.06.2017 скасовано.

Як зазначає заявниця, враховуючи, що судове рішення, винесене у цій справі за участі судді Доманської М.Л., у подальшому було скасоване, як незаконне, суддя Доманська М.Л. не може брати участі у подальшому розгляді цієї справи та підлягає відводу.

Також, заявниця зазначає про те, що в діях судді Доманської М.Л. вбачається упередженість, з огляду на те, що суд безпідставно в ухвалі про відкриття апеляційного провадження від 23.07.2018 у даній справі зупинив дію оскаржуваної ухвали господарського суду міста Києва від 16.05.2018 у справі № 910/10651/16.

Разом з тим, упередженість в діях головуючої судді Доманської М.Л. заявник побачив і в тому, що суд проігнорував той факт, що апеляційна скарга подана особою, прав та обов'язків якої оскаржувана ухвала не стосується, а саме ПАТ "УКРІНКОМ", яка не є особою,що має право діяти в інтересах ПАТ "УКІНБАНК".

Відповідно до п.п. 1-3 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч.1 ст. 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Колегія суддів у складі у складі головуючого судді Доманської М.Л. суддів: Пантелієнка В.О., Смірнової Л.Г. дійшла висновку про необґрунтованість заявленого головуючому судді відводу, в зв'язку з чим ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.09.2018 провадження у справі №910/10651/16 зупинено, матеріали справи №910/10651/16 передано для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою відповідно до положень ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.09.2018, заява Фізичної особи - підприємця Петровскої О.А. про відвід головуючого судді Доманської М.Л. у справі № 910/10651/16 передана на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Ткаченка Б.О., суддів: Зеленіна В.О., Зубець Л.П.

Згідно п. 7, п. 11 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України питання про відвід має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви про відвід. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Колегія суддів у складі головуючого судді Ткаченка Б.О., суддів: Зеленіна В.О., Зубець Л.П.., розглянувши заяву Фізичної особи - підприємця Петровскої О.А. про відвід головуючого судді Доманської М.Л. у справі № 910/10651/16 дійшла висновку про її необґрунтованість, виходячи з наступного.

Право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об'єктивності та неупередженості розгляду справи. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 № 475/97-ВР), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочан проти України" (Заява №7577/02) від 03.05.2007 суд нагадує, що "безсторонність", в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб'єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об'єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об'єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв'язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

В рішенні у справі "Олександр Волков проти України" від 09.01.2013 зазначено наступне. Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ'єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (І) суб'єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об'єктивним у цій справі, та (ІІ) об'єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах "Фей проти Австрії", від 24.02.1993, Series A N 255, пп. 28 та 30, та "Веттштайн проти Швейцарії", заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII). Проте між суб'єктивною та об'єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об'єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об'єктивний критерій), а й може бути пов'язана з питанням його або її особистих переконань (суб'єктивний критерій) ( рішення у справі "Кіпріану проти Кіпру", заява № 73797/01, п. 119, ECHR 2005-XIII). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб'єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об'єктивної безсторонності (див. рішення від 10 червня 1996 року у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства", п. 32, Reports 1996-III). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення від 26.10.1984 у справі "Де Куббер проти Бельгії", Series A, №86). Насамкінець, концепції незалежності та об'єктивної безсторонності тісно пов'язані між собою та залежно від обставин можуть вимагати спільного розгляду (рішення у справі "Сасілор-Лормін проти Франції", заява №65411/01, п. 62, ECHR 2006-XIII).

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра колегії господарського суду на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Згідно ст. 35 Господарського процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім'ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Статтею 36 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження в справі.

Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанцій, а також у новому розгляді справи після скасування постанови суду апеляційної інстанції.

Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови суду касаційної інстанції.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасоване судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з виключними обставинами у цій справі.

Відтак, твердження заявника стосовно того, що суддя Доманська М.Л. не може брати участь у подальшому розгляді справи № 910/11048/14 та підлягає відводу, у зв'язку зі скасуванням постанови Київського апеляційного господарського суду від 21.06.2017 у справі № 910/11048/14 визнаються необґрунтованими.

Так, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення спорів про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником є те, що вони розглядаються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону про банкрутство, який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Колегія суддів в постанові Верховного Суду від 05.04.2018 у справі № 43/75-15/7-б зазначає, що скасування судових рішень, прийнятих в результаті розгляду заяв про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником в межах справи про банкрутство не є підставою для передачі повністю справи про банкрутство іншому складу суду. Враховуючи особливості розгляду справ про банкрутство підставами для передачі справи про банкрутство на розгляд в іншому складі суду є скасування постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури та ухвал у справі про банкрутство, які вирішують питання по суті та є фактично судовими рішеннями, котрі стосуються всієї справи про банкрутство (ухвала підготовчого засідання, ухвала про затвердження плану санації, ухвала про затвердження звіту ліквідатора, ліквідаційного балансу боржника та припинення провадження у справі тощо) у тому випадку, коли справа повертається до суду першої інстанції.

Спір, вирішений у постанові апеляційного суду від 21.06.2017 у даній справі, що скасована в касаційному порядку, не пов'язаний з тим спором, що вирішений в ухвалі господарського суду міста Києва від 16.05.2018 у даній справі, що оскаржується в даному випадку. Розгляд даної апеляційної скарги не є новим розглядом справи у розумінні ст.ст.35, 36 ГПК України.

Твердження заявника про те, що суд безпідставно в ухвалі про відкриття апеляційного провадження від 23.07.2018 у даній справі зупинив дію оскаржуваної ухвали Господарського суду міста Києва від 16.05.2018 у справі № 910/10651/16 вважаються безпідставними та необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 5 ст. 262 ГПК України передбачено, якщо апеляційна скарга подана з пропуском визначеного цим Кодексом строку, суд у випадку поновлення строку на апеляційне оскарження зупиняє дію оскаржуваного рішення в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

Враховуючи ту обставину, що судом було поновлено строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 16.05.2018 у справі № 910/10651/16, суд зупинив дію оскаржуваного судового рішення, не порушуючи при цьому норму закону, за для дотримання мети вищевказаної норми ГПК України.

Що ж стосується доводів заявника стосовно того, що суддя Доманська М.Л. будучи упередженою відкрила апеляційне провадження за апеляційною скаргою особи, права та обов'язки якої оскаржуваною ухвалою не порушені, то судова колегія звертає увагу на те, що суд апеляційної інстанції відкрив апеляційне провадження, у тому числі за для подальшого з'ясування питання щодо прав та обов'язків апелянта.

В рішенні у справі "Білуха проти України" (Заява №33949/02) від 09.11.2006 сказано: "стосовно суб'єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного".

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об'єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Водночас, згідно з п. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 35 ГПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відтак, розглянувши заяву Фізичної особи - підприємця Петровскої О.А. про відвід головуючого судді Доманської М.Л. у справі № 910/10651/16 суд не вбачає підстав для їх задоволення, оскільки наведені заявником доводи у її обґрунтування, в розумінні ст. ст. 35, 36 Господарського процесуального кодексу України, не можуть бути підставою для відводу головуючого судді Доманської М.Л.

За таких обставин, керуючись ст. 35, 36, 39, 234 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Фізичної особи - підприємця Петровскої О.А. про відвід головуючого судді Доманської М.Л. у справі № 910/10651/16 - відмовити.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді В.О. Зеленін

Л.П. Зубець