КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" вересня 2018 р. Справа№ 910/2876/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Іоннікової І.А.

Гончарова С.А.

при секретарі судового засідання Яремі Н.С.

за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання від 05.09.2018 року

розглянувши апеляційну скаргу Заступника Генерального прокурора України на ухвалу господарського суду міста Києва від 18.06.2018 (повний текст складено 19.06.2018)

у справі №910/2876/17 (суддя - О.М. Спичак)

за позовом Заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в

особі Кабінету Міністрів України

до 1) Одеської обласної державної адміністрації

2) товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго Продукт ЛТД"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: 1) Державне підприємство "Адміністрація морських портів України"

2) Міністерство інфраструктури України

про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним

договору оренди

в с т а н о в и в:

Заступник Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Одеської обласної державної адміністрації та товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго Продукт ЛТД" про визнання незаконним та скасування розпорядження №21/А-2016 від 16.01.2016 Одеської обласної державної адміністрації "Про надання земельної ділянки товариству з обмеженою відповідальністю "Енерго Продукт ЛТД" в оренду на 49 років для будівництва, обслуговування та експлуатації об'єктів інженерно-транспортної інфраструктури морського транспорту на території Новобілярської селищної ради Комінтернівського району Одеської області (за межами населеного пункту)"; визнання недійсним на майбутнє договору оренди земельної ділянки від 17.02.2016р., укладеного Одеською обласною державною адміністрацією з товариством з обмеженою відповідальністю "Енерго Продукт ЛТД", про надання в оренду земельної ділянки з кадастровим номером №:01:002:0129, площею 4,46 га, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19.02.2016р. за №13344819.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.06.2018 у справі №910/2876/17 призначено повторну судову експертизу по справі №910/2876/17, проведення якої доручено Полтавському відділенню Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Заслуж. пров. М.С. Бокаріуса, провадження у справі №910/2876/17 зупинено до закінчення проведення повторної судової експертизи.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Заступник Генерального прокурора України звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 18.06.2018 у справі №910/2876/17, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.07.2018 апеляційну скаргу Заступника Генерального прокурора України у справі №910/2876/17 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді - Тищенко О.В, суддів: Куксова В.В., Гончарова С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.07.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Заступника Генерального прокурора України на ухвалу господарського суду міста Києва від 18.06.2018 у справі №910/2876/17, запропоновано учасникам справи до 27.07.2018 подати через канцелярію суду письмові пояснення, заперечення, відзив на апеляційну скаргу та/або інші заяви/клопотання (з урахуванням вимог ст.ст. 167, 263 ГПК України), завершено підготовчі дії у справі №910/2876/17, розгляд справи призначено на 31.07.2018.

26.07.2018 через канцелярію суду від третьої особи-1 надійшов відзив на апеляційну скаргу.

27.07.2018 через канцелярію суду від третьої особи-2 надійшли письмові пояснення.

31.07.2018 через канцелярію суду від відповідача-2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.07.2018 у зв'язку з перебуванням судді Куксова В.В., який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у відпустці, визначено наступний склад суду: головуючий суддя - Тищенко О.В, судді: Іоннікова І.А., Гончаров С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.08.2018 апеляційне провадження за апеляційною скаргою Заступника Генерального прокурора України на ухвалу господарського суду міста Києва від 18.06.2018 у справі №910/2876/17 відкрито у складі колегії суддів: головуючий суддя - Тищенко О.В, судді: Іоннікова І.А., Гончаров С.А., розгляд справи призначено на 05.09.2018.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача надав суду свої пояснення по справі, в яких підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та просив суд скаргу задовольнити, ухвалу господарського суду міста Києва від 18.06.2018 по справі № 910/2876/17 скасувати та прийняти нову ухвалу, якою справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго Продукт ЛТД» просив суд апеляційної інстанції в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Представники міністерства інфраструктури України та державного підприємства "Адміністрація морських портів України" просили суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу Заступника Генерального прокурора України задовольнити, ухвалу господарського суду міста Києва від 18.06.2018 у справі №910/2876/17 скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Представники прокуратури та Одеської обласної державної адміністрації у судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, хоча про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином.

Враховуючи викладене, заслухавши думку представників позивача, відповідача-2, третьої особи-1 та третьої особи-2, що з'явилися у судове засідання, колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ч.1, п.1 ч.3 ст.202, ч.12 ст.270 ГПК України вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки, учасники процесу про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Участь представників сторін, що не з'явилися, у судовому засіданні 05.09.2018 року, судом обов'язковою не визнавалась, клопотань про відкладення розгляду справи та про витребування додаткових доказів не надходило.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка учасника судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.

Застосовуючи відповідно до ч.1 ст.3 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Разом з тим, відповідно до положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

У відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Згідно до ч.1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду слід скасувати з наступних підстав.

Відповідно до змісту ухвали господарського суду міста Києва у справі №910/2876/17, судом було призначено повторну судову експертизу по справі, на вирішення експерту поставлене наступне питання: «Чи належить земельна ділянка площею 4,4600 га, кадастровий номер №:01:002:0129, розташована за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, територія Новобілярської селищної ради (за межами населеного пункту), що була надана в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «Енерго Продукт ЛТД» згідно Розпорядження №21/А-2016 від 16.01.2016 Одеської обласної державної адміністрації, до меж акваторії морського порту «Южний», координати якої визначено Постановою №1073 від 30.08.2007 Кабінету Міністрів України «Про межі акваторії морського порту Южний»?».

Підставою для призначення повторної судової експертизи стало, на думку місцевого господарського суду, наявність двох протилежних висновків експертів щодо вказаного питання. Так, господарський суд міста Києва посилається на висновок №17-1909 від 22.12.2017 судової комісійної комплексної земельно-технічної експертизи з питань землеустрою, призначеної за матеріалами господарської справи №910/2876/17, та висновок №1890/17-41 від 07.06.2017 Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, складений на підставі постанови від 27.01.2017 старшого слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Згідно з ч. 2 ст. 107 Господарського процесуального кодексу за наявності сумнівів у правильності висновку експерта (необґрунтованість, суперечність з іншими матеріалами справи тощо) за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи суд може призначити повторну експертизу, доручивши її проведення іншим експертам.

Згідно з ч. 3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Щодо висновку №1890/17-41 від 07.06.2017 Київського науково-дослідного інституту судових експертиз проведеного під час досудового слідства під час кримінального провадження №000074 колегія суддів зазначає, що вказане кримінальне провадження ще не закінчене, оцінку висновку №1890/17-41 від 07.06.2017 ще не надано судом. Судова колегія звертає увагу, що преюдиціальне значення надається лише вироку суду у кримінальному провадженні, ухвалі про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанові суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили. Не має доказового значення і висновок спеціаліста, хоча й підготовлений особою, яка є атестованим судовим експертом. Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 14.08.2018 у справі №910/20958/17, від 23.05.2018 у справі №922/1909/17.

Також, всупереч вимогам Господарського процесуального кодексу місцевий господарський суд в оскаржувальній ухвалі не вказав, яке значення для вирішення справи по суті має встановлення тієї обставини, чи належить спірна земельна ділянка до меж акваторії морського порту «Южний».

При цьому судова колегія звертає увагу, що призначаючи повторну експертизу, місцевий господарський суд не врахував доводів прокурора про те, що первинною експертизою не досліджувалося відношення спірної земельної ділянки до акваторії Аджалицького лиману, яка відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2007 № 1073 «Про межі акваторії морського порту «Южний» входить до акваторії морського порту «Южний», тобто, ті обставини, які просив встановити прокурор. Вказаною експертизою досліджувалося лише питання взаємного місця розташування цієї земельної ділянки по відношенню до меж водного простору (об'єктів), координати яких визначено цією постановою, а саме до обмеженого дугою кола радіусом 2 милі від будинку берегової радіолокаційної станції, акваторії якірних стоянок № 356, № 357, № 358.

На переконання колегії суддів поставлені судом першої інстанції питання на вирішення судової експертизи не відноситься до предмету спору у даній справі.

За таких обставин, судова колегія зазначає, що місцевим господарським судом прийнято ухвалу з порушенням процесуального законодавства.

З огляду на викладене, ухвала господарського суду міста Києва від 18.06.2018 у справі № 910/2876/17 підлягає скасуванню, а справа - направленню на розгляд до господарського суду міста Києва.

У відповідності до 280 ГПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування.

Згідно постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Оскільки, судом першої інстанції прийнято помилково та необґрунтовано ухвалу, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга Заступника Генерального прокурора України підлягає задоволенню, ухвала господарського суду міста Києва від 18.06.2018 по справі №910/2876/17 скасуванню.

Враховуючи наведене вище та керуючись статтями 255 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Заступника Генерального прокурора України на ухвалу господарського суду міста Києва від 18.06.2018 по справі № 910/2876/17 задовольнити.

2. Ухвалу господарського суду міста Києва від 18.06.2018 по справі №910/2876/17 скасувати.

3. Матеріали справи № 910/2876/17 направити до господарського суду міста Києва для продовження розгляду справи по суті.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку і строки, визначені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді І.А. Іоннікова

С.А. Гончаров

Дата складання повного тексту постанови 28.09.2018 року