РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ

01.10.2018Справа № 910/22489/16

За позовомВійськової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Олтекс»
простягнення 766 177,98 грн.
Суддя Босий В.П.
секретар судового засідання Єрмак Т.Ю.
Представники сторін:
від позивача:Сидорчук Я.О., Северин Р.І.
від відповідача:Гладкий С.М.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України (надалі «ВЧ НОМЕР_1 ») звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олтекс» (надалі «Товариство») про стягнення 766 177,98 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем неналежним чином виконано зобов`язання з поставки товару за договором №259/ВЗЗ-2015 від 21.12.2015, а саме поставлено товар неналежної якості, у зв`язку з чим позивачем заявлено вимогу про стягнення штрафу у розмірі 766 17,98 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.12.2016 порушено провадження у справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні.

Заперечуючи проти позовних вимог відповідач вказував на те, що поставлена ним продукція за договором №259/ВЗЗ-2015 від 21.12.2015 повністю відповідала стандартам та технічним умовам, а позивачем не надано жодного доказу на підтвердження факту її неналежної якості.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва №05-23/341 від 01.02.2017 призначено повторний автоматичний розподіл справи у зв`язку з неможливістю здійснювати правосуддя суддею Головатюком Л.Д.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.02.2017 справу №910/22489/16 передано для розгляду судді Босому В.П.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.02.2017 справу прийнято до свого провадження суддею Босим В.П. та призначено її до розгляду.

Ухвалами Господарського суду міста Києва від 10.05.2017 та від 11.12.2017 у справі призначалися судові експертизи матеріалів, речовим та виробів, проведення яких доручалося Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.08.2018 поновлено провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.09.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 01.10.2018.

Представники позивача в судове засідання з`явилися, надали пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримали повністю.

Представник відповідача в судове засідання з`явився, заявив клопотання про відкладення розгляду справи для надання можливості врегулювати спір мирним шляхом.

Судом в задоволенні вказаного клопотання було відмовлено з огляду на відсутність будь-яких доказів існування між сторонами домовленостей про мирне врегулювання спору, а також на те, що сторони не позбавлені можливості укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу, включаючи стадію виконання судового рішення.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

21.12.2015 між ВЧ НОМЕР_1 (замовник) та Товариством (учасник) був укладений договір №259/ВЗЗ-2015 (надалі «Договір»), відповідно до п. 1.1 якого учасник зобов`язується поставити замовникові товари, зазначені у специфікації яка є невід`ємною частиною цього договору (додаток 1), а замовник прийняти і оплатити такі товари.

За змістом п. 1.2 Договору найменування (номенклатура, асортимент) товару колготки, панчохи, гольфи, шкарпетки та інші панчішно-шкарпеткові вироби, трикотажі (шкарпетки зимові (трекінгові)) (код згідно Державного класифікатора продукції та послуг 14.31.1) (товар). Кількість товару за договором 56 855 пар.

Згідно з п. 2.1 Договору учасник повинен передати (поставити) замовнику товар (товари), якість яких відповідає технічному завданню та узгодженим зразкам.

Відповідно до п. 3.1 Договору ціна договору складає 3 830 889,90 грн. з ПДВ.

Пунктом 4.2 Договору передбачено, що розрахунки проводяться шляхом попередньої оплати в розмірі 100% від загальної суми договору. Попередня оплата здійснюється в розмірі 100% від загальної суми договору на підставі рішення розпорядника бюджетних коштів (МВС України) 18.12.2015 №130 постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2014 №117 «Про здійснення попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповуються за бюджетні кошти» та основної плати за фактично поставлений товар» протягом десяти банківських днів з дати укладання договору, але в будь-якому випадку не пізніше 31.12.2015.

За змістом п. 5.1 Договору строк поставки товару на суму попередньої оплати здійснюється до 10.03.2016 з дати проведення платежу.

Згідно з п. 5.5 Договору при передачі товару учасник повинен направити уповноваженого представника з дорученням, котрий має право підпису на необхідних документах та який зобов`язаний передати всю необхідну документацію на товар, а замовник зобов`язаний прийняти товар і підписати всі необхідні документи, що підтверджують передачу товару.

На виконання умов Договору позивач сплатив на користь відповідача вартість товару у розмірі 3 830 889,90 грн., що підтверджується платіжним дорученням №8785 від 24.12.2015.

11.02.2016 відповідач поставив на користь позивача оплачену партію товару, за наслідками чого представниками сторін була підписана видаткова накладна №ОТ-0000016 від 11.02.2016.

Претензією №2507 від 23.09.2016 позивач вимагав від відповідача сплатити штрафні санкції внаслідок того, що поставлений 11.02.2016 товар був неналежної якості.

Спір у справі виник у зв`язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем зобов`язання по поставці товару, у зв`язку з чим позивач вказує на необхідність стягнення з відповідача штрафу у розмірі 766 177,98 грн.

Укладений сторонами договір є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно із ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Матеріалами справи (платіжне доручення №8785 від 24.12.2015) підтверджується перерахування позивачем на рахунок відповідача вартості товару у розмірі 3 830 889,90 грн.

За змістом ч. 1 ст. 268 Господарського кодексу України якість товарів, що поставляються, повинна відповідати стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразкам (еталонам), якщо сторони не визначать у договорі більш високі вимоги до якості товарів.

Частиною 1 ст. 673 Цивільного кодексу України встановлено, що продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Згідно з п. 2.1 Договору учасник повинен передати (поставити) замовнику товар (товари), якість яких відповідає технічному завданню та узгодженим зразкам.

11.02.2016 відповідач поставив на користь позивача оплачену партію товару, за наслідками чого представниками сторін була підписана видаткова накладна №ОТ-0000016 від 11.02.2016.

Листом №1078 від 10.05.2016 т.в.о. командира ВЧ 3078 звернуся до відповідача із проханням направити свого представника для участі у відборі зразків (проб) та визначення якості поставленого на виконання умов Договору товару.

У відповідь на вказаний лист повідомив про те, що ні умовами Договору, ні Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання по якості не передбачено відбір зразків (проб) з визначення якості продукції після її приймання та оформлення всіх відповідних документів. Також відповідач вказував, що ним була проведена науково-технічна експертиза шкарпеток зимових та отримано експертний висновок Державного науково-дослідного інституту МВС України про їх відповідність вимогам нормативно-технічної документації.

Позивач листом №1473 від 17.06.2016 вдруге викликав представника відповідача для участі у відборі зразків (проб) щодо встановлення відповідності якості поставленого товару, проте уповноважений представник відповідача у встановлений час на відібрання зразків не прибув.

21.06.2016 комісією у складі уповноважених осіб позивача був складений акт відбору зразків (проб) для проведення дослідження №40, які вподальшому були передані для проведення відповідних випробувань в Лабораторю аналітичних досліджень та випробувань продукції Науково-технічного центру підтвердження відповідності, стандартизації та випробувань продукції легкої промисловості і засобів індивідуального захисту ДП «Укрметртестстандарт».

Протоколом випробувань №0812/00619-ЛЧ/16 від 07.07.2016 про результати оцінки відповідності шкарпеток зимових (трекінгових) встановлено, що за результатами порівняльного аналізу вищезазначеної документації проведеного випробування зразків продукції «шкарпетки зимові (трекінгові)» не відповідають вимогам встановленим ГОСТ 17061-82, ГОСТ 8846-87.

Претензією №2507 від 23.09.2016 позивач вимагав від відповідача сплатити штрафні санкції внаслідок того, що поставлений 11.02.2016 товар був неналежної якості.

Заперечуючи проти позовних вимог відповідач вказував, що згідно експертного висновку Державного науково-дослідного інституту МВС України від 09.02.2016, складеного за наслідками проведення науково-технічної експертизи на підстав листа Товариства №5 від 14.01.2016, поставлений Товариством зразок шкарпеток зимових відповідає вимогам нормативно-технічної документації, виготовлений з належних матеріалів з дотриманням технології виготовлення, має гарний вигляд.

За змістом ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд відзначає, що надані позивачем протокол випробувань №0812/00619-ЛЧ/16 від 07.07.2016 та відповідачем експертний висновок Державного науково-дослідного інституту МВС України від 09.02.2016 не можуть бути прийняті судом як належні докази, які підтверджують або спростовують факт неналежної якості поставленої відповідачем партії товару, та оцінюються судом критично з огляду на наступне.

Пунктом 16 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» №4 від 23.03.2012 передбачено, що особа набуває права та несе обов`язки експерта після оголошення (вручення) їй ухвали про призначення експертизи та попередження про відповідальність. Тільки за цих умов висновок експерта набуває доказової сили. Невиконання цих вимог робить неможливим використання висновку експерта як доказу у справі. Тому не можуть розглядатись як висновок експерта і бути підставою для відмови у призначенні експертизи акти ревізії, калькуляції, інші висновки спеціалістів, навіть якщо вони надані на запит суду, адвоката, сторони. За необхідності з`ясування зазначених у таких документах обставин судом може бути призначена експертиза, яка буде вважатись первинною.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності. Майном, яке може оцінюватися, вважаються об`єкти в матеріальній формі, будівлі та споруди (включаючи їх невід`ємні частини), машини, обладнання, транспортні засоби тощо; паї, цінні папери.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» суб`єктами оціночної діяльності є: суб`єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, які отримали повноваження на здійснення оціночної діяльності в процесі виконання функцій з управління та розпорядження державним майном та (або) майном, що є у комунальній власності, та у складі яких працюють оцінювачі.

За змістом ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Суд зазначає, що доказів складання протоколу випробувань №0812/00619-ЛЧ/16 від 07.07.2016 та експертного висновку Державного науково-дослідного інституту МВС України від 09.02.2016 безпосередньо суб`єктами оціночної діяльності сторонами до матеріалів справи не надано.

При цьому, як протокол випробувань, так і експертний висновок складені безпосередньо на замовлення сторін, а викладені в них висновки відрізняються настільки, що повністю спростовують позицію кожного відносно якості поставленої партії товару, та містять зовсім протилежні висновки відносно вказаного питання.

З метою повного та всебічного розгляду всіх обставин справи ухвалою від 10.05.2017 у даній справі було призначено судову експертизу матеріалів, речовин та виробів.

30.11.2017 до канцелярії суду від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов висновок експертів № 9908/17-34/20626-20636/17-34 від 09.11.2017 за результатами проведення експертизи матеріалів, речовин та виробів у справі № 910/22489/16.

Судом встановлено, що експертами було надано неповний висновок стосовно якості поставленого Товариством з обмеженою відповідальністю «Олтекс» на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на виконання умов договору № 259/В33-2015 від 21.12.2015 товару (шкарпетки зимові (трекінгові) ТО У 1:2015), а відтак ухвалою суду від 11.12.2017 призначено у справі № 910/22489/16 додаткову судову експертизу матеріалів, речовин та виробів.

09.08.2018 до канцелярії суду надійшли матеріали справи разом з висновком експерта №150/4222/18-34/15222-15447/18-34 від 27.07.2016, складеним на виконання вказаної ухвали суду.

Висновком експерта за результатами проведення судової експертизи волокнистих матеріалів і виробів з них №150/4222/18-34/15222-15447/18-34 від 27.07.2016 встановлено, що показники якості поставленого Товариством на користь ВЧ3078 на виконання умов Договору товару (шкарпетки зимові (трекінгові), що надані на дослідження, наведеним у наданій копії ТО У 1:2015 вимогам та узгодженим зразкам згідно п. 2.1 вказаного договору, не відповідають. Невідповідність полягає у тому, що склад за волокном досліджуваних шкарпеток не відповідає інформації, що наведена на маркуванні шкарпеток та вимогам, що наведені у наданій копії ТО У 1:2015:

- у складі волокон досліджуваних шкарпеток виявлено поліефірні волокна (вміст 10-12%), яких на маркуванні не зазначено, нормами ТО У 1:2015 не передбачено, і які відсутні в узгоджуваному зразку;

- вміст напіввовни у складі досліджуваних об`єктів не відповідає вимогам, що наведені у наданих ТО У 1:2015 (встановлено від 60 до 72% при нормі 80%+- 5%).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 98 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

За змістом ст. 104 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Із матеріалів висновку вбачається, що він обґрунтований, містить докладний опис проведеного дослідження, чіткий висновок з поставленого перед експертами питання, а будь-яких обставин, які б дозволяли стверджувати про необґрунтованість, неправильність висновку чи суперечливість його іншим матеріалам справи сторонами не наведено, судом не встановлено, а відповідачем не наведено.

Відтак, наданий Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз висновок є належним та допустимим в розумінні ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України доказом у справі.

Таким чином, судом встановлений факт, що відповідачем на виконання умов Договору було поставлено на користь позивача партію товару більш низької якості, ніж встановлено технічним завданням та узгодженим зразкам.

З огляду на викладене, відповідач свого обов`язку по поставці товару належної якості не виконав, тому дії відповідача є порушенням зобов`язання (ст. 610 Цивільного кодексу України), і відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

У відповідності до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Частиною 2 ст. 549 Цивільного кодексу України встановлено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно з частиною 7 статті 269 Господарського кодексу України визначено, що у разі поставки товарів неналежної якості покупець (одержувач) має право стягнути з виготовлювача (постачальника) штраф у розмірі, передбаченому статтею 231 цього Кодексу, якщо інший розмір не передбачено законом або договором.

Пунктом 7.2 Договору сторони погодили, що у разі поставки недоброякісного товару та/або поставки товару з порушенням вимог розділу 2 цього договору учасник зобов`язаний сплатити замовнику штраф у розмірі 20% вартості недоброякісного товару. Факт поставки недоброякісного товару підтверджується відповідним актом. У випадку відмови від підпису цього акту однією із сторін цього договору, запис про таку відмову зазначається в акті і підписується відповідно другою із сторін цього договору. Зазначений товар не зараховується учаснику у виконання поставки і підлягає заміні в строк п`яти робочих днів з дня отримання документа щодо невідповідної якості товару. Сплата штрафу не звільняє винну сторону від виконання зобов`язань за цим договором.

З огляду на доведеність позивачем факту поставки відповідачем товару неналежної якості, правомірним є стягнення з останнього штрафу у розмірі 766 177,98 грн. (3 830 889,90 грн.*20%), а тому позовні вимоги ВЧ 3078 підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 233, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Олтекс» (02132, м. Київ, вул. Садова, 49А, буд. 12; ідентифікаційний код 30435050) на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) штраф у розмірі 766 177 (сімсот шістдесят шість тисяч сто сімдесят сім) грн. 98 коп. та судовий збір у розмірі 11 492 (одинадцять тисяч чотириста дев`яносто дві) 67 коп. Видати наказ.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 03.10.2018.

Суддя В.П. Босий