ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2018 м. Київ

Справа № 910/1964/18

За позовом: публічного акціонерного товариства "ЦЕНТРЕНЕРГО";

до: державного підприємства "ВУГІЛЛЯ УКРАЇНИ";

про: стягнення 26.200,68 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники: без виклику сторін.

С У Т Ь С П О Р У :

Публічне акціонерне товариство "ЦЕНТРЕНЕРГО" (далі – позивач) звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до державного підприємства "ВУГІЛЛЯ УКРАЇНИ" (далі – відповідач) про стягнення 26.200,68 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено зобов'язання за укладеним між сторонами спору договором поставки вугілля від 31.07.2015 № 111/31, що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 26.200,68 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.02.2018 (суддя Отрош І.М.) позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/1964/18 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.03.2018, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.05.2018, провадження у справі № 910/1964/18 зупинено до набрання законної сили ухвалою господарського суду міста Києва від Києва від 21.02.2018 про закриття провадження у справі № 910/12918/15.

До господарського суду надійшло клопотання позивача про поновлення провадження у даній справі в якому останній повідомляє суд про те, що постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.07.2018 ухвалу господарського суду міста Києва від Києва від 21.02.2018 про закриття провадження у справі № 910/12918/15 залишено без змін.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду міста Києва від 07.08.2018 № 05-23/1391 призначено повторний автоматичний розподіл справи № 910/1964/18 у зв’язку з закінченням терміну повноважень у судді Отрош І.М. в результаті якого вказану справу передано на розгляд судді Балац С.В.

Ухвалою господарського суду від 13.08.2018 справу № 910/1964/18 прийнято до провадження судді Балац С.В., провадження у справі поновлено та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідач відзиву на позов, в порядку передбаченого ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, суду не надав, а тому відповідно до положень частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем, як покупцем, та відповідачем, як постачальником, укладено договір поставки вугілля від 31.07.2015 № 111/31 (далі – Договір), відповідно до предмету якого відповідач поставить (передасть) у власність позивача вугільну продукцію (далі – вугілля) в строки, в кількості, асортименті і з якісними характеристиками, по реквізитах та ціні, погодженими сторонами в Договорі (п. 1.1 Договору).

Пунктом 2.3 Договору, зокрема, визначено, що вугілля постачається партіями, рівномірно протягом періоду поставки залізничним транспортом у відкритих на піввагонах (далі – вагонах) вантажною швидкістю на умовах DDP (залізнична станція призначення) згідно з міжнародними правилами тлумачення торгівельних термінів "Інкотермс".

Положеннями п. 7.6 Договору передбачено, що відповідач повністю відшкодовує всі збитки позивача, пов’язані з оплатою залізницею коштів за нерівномірне завантаження вантажовідправником вагону вугіллям (нерівномірного завантаження візків), завантаження вантажовідправником вагону понад його вантажопідйомність, недовантаження вантажу або іншого порушення технічних умов навантаження і кріплення вантажів, а саме:

- штрафи, пеню;

- плату за перевезення надлишку вугілля в окремий вагон;

- плату перевезення надлишку вугілля в окремому вагоні;

- плату за користування вагонами;

- плату за зберігання вантажу;

- плату за маневрові роботи;

- плату за зважування;

- плату за надіслання телеграм;

- плату за роботу МЧ та інші.

Умовами п. 7.9 Договору визначено, що у випадках доручення відповідачем виконання зобов’язань по даному договору третім особам, відповідач несе повну матеріальну відповідальність перед позивачем за всі дії та/або бездіяльність та/або порушення таких третіх осіб.

Відповідно до п. 7.10 Договору передбачено, що у випадку списання залізничною станцією призначення з позивача нарахованої суми за виконання робіт, надання додаткових послуг під час перевезення вантажу та/або на станції призначення та/або на підходах до неї за даним договором відповідач в обов’язковому порядку відшкодовує позивачу розмір такої списаної суми згідно підтверджуючих документів.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Приписами ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України унормовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

На адресу вантажоотримувача вуглегірської ТЕС позивача вантажовідправником відповідача зі станції Красноармійськ Донецької залізниці був відправлений вагон № 65396459 з вантажем: концентрат вугільний, що підтверджується залізничною накладною № 49450034, яка наявна в матеріалах справи у вигляді засвідченої копії.

Так 26.10.2015, при перевезенні вагонів з вугіллям від станції Красноармійськ Донецької залізниці до станції Світлодарськ Донецької залізниці, на станції Чаплине, Придніпровської залізниці було встановлено невідповідність маси вантажу вказаного у перевізному документі з масою вантажу завантаженому фактично, а також виявлено завантаження вугілля понад вантажопідйомність вагона, в результаті чого складено комерційний акт від 27.10.2015 РА № 001937/45 та акти загальної форми № 1309, № 1311, № 1313, № 1314, № 1315 та № 1316, які наявні в матеріалах справи у вигляді засвідчених копій.

У зв’язку з вказаними обставинами залізницею були надані додаткові послуги, грошові кошти за які були нараховані та списані із рахунків позивача (плата за маневрені роботи, збір за зберігання вантажу у вагонах, зважування на вагах залізниці, штрафи за неправильні дані у накладних) на загальну суму 26.200,68 грн., що підтверджується накопичувальною карткою від 11.11.2015 № 11110267 та переліком єдиного технологічного центру по обробці документів від 24.11.2015 № 169.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з урахуванням такого.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України унормовано, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Суд відзначає, жодного підтвердження факту сплати відповідачем на користь позивача заборгованості в розмірі 26.200,68 грн. сторонами судового процесу до суду не подано.

Таким чином, факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований, відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю в сумі 26.200,68 грн.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 250, 252, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з державного підприємства "ВУГІЛЛЯ УКРАЇНИ" (01030, м.Київ, ВУЛИЦЯ БОГДАНА ХМЕЛЬНИЦЬКОГО, будинок 16-22, корпус А, офіс 201, ідентифікаційний код 32709929) на користь публічного акціонерного товариства "ЦЕНТРЕНЕРГО" (03022, м. Київ, вул. Козацька, буд. 120/4, літера "Є", ідентифікаційний код 22927045) заборгованість в сумі 26.200 (двадцять шість тисяч двісті) грн. 68 коп.; витрати по сплаті судового збору в сумі 1.762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили та може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 241, 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.В. Балац