ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"28" вересня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/3625/13

Господарський суд Одеської області у складі судді Рога Н. В., при секретарі судового засідання Лазуренко Є.С., розглянув скаргу (вх.№2-4697/18 від 18.09.2018р.) Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРЕКСІМ Д" на дії (бездіяльність) старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління в Одеській області у справі №916/3625/13

За позовом: Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк", правонаступником якого є - Публічне акціонерне товариство "МТБ ОСОБА_1" (68003, Одеська область, м.Чорноморськ, пр-т Миру, буд.28; )

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРЕКСІМ Д" (65003, м.Одеса, вул.Чорноморського козацтва, 72; )

Про стягнення

Субєкт оскарження: Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління в Одеській області (65072, м.Одеса, пл.Бориса Деревянка, буд.1)

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_2 на підставі довіреності № 104 від 05.03.2018р.

Від відповідача (скаржника) - ОСОБА_3 - на підставі довіреності від 06.05.2018р.

Від ВДВС: не зявився.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Одеської області від 25.02.2014р. позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк" задоволено повністю: стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРЕКСІМ Д" на користь Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк" заборгованість за Кредитним договором № 2698/OF від 21.03.2008р. у сумі 881 838,65 дол. США, що за курсом НБУ станом на 26.12.2013р. становить 7 048 536 грн. 33 коп. та 32 245 грн. 52 коп., з яких заборгованість за наданим кредитом у сумі 830 800 дол. США, що за курсом НБУ станом на 26.12.2013р. становить 6 640 584 грн. 40 коп., заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом у сумі 51 038,65 дол. США, що за курсом НБУ станом на 26.12.2013р. становить 407 951 грн. 93 коп., заборгованість по пені за несплату основного боргу у сумі 19 062 грн. 35 коп., заборгованість по пені за несплату процентів у сумі 13 183 грн. 17 коп., витрати по сплаті судового збору у сумі 68 820 грн.

14 квітня 2014р. на виконання вищевказаного рішення господарським судом Одеської області видано відповідний наказ.

18 вересня 2018р. до суду надійшла скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРЕКСІМ Д" на дії (бездіяльність) старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління в Одеській області у справі №916/3625/13, в якій скаржник просить суд: визнати протиправною бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_4, що полягає у не знятті арешту, розшуку та заборон на відчуження з транспортних засобів: ТОYОТА LEXUS 2007 р. випуску, ВН 1888 ВВ, номер кузова JТНВС96S, VOLKSWAGEN LT 46 2002 р. випуску, 49263 ОК, номер кузова НОМЕР_1; зобовязати старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУІО в Одеській області ОСОБА_4 винести постанову про зняття арешту, розшуку та заборон на відчуження з транспортних засобів: ТОYОТА LEXUS 2007 р. випуску, ВН 1888 ВВ, номер кузова JТНВС96S, VOLKSWAGEN LT 46 2002 р. випуску, 49263 ОК, номер кузова НОМЕР_1; зобовязати старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУІО в Одеській області ОСОБА_4 направити постанову про зняття арешту, розшуку та заборон на відчуження з транспортних засобів: ТОYОТА LEXUS 2007 р. випуску, ВН 1888 ВВ, номер кузова JТНВС96S, VOLKSWAGEN LT 46 2002 р. випуску, 49263 ОК, номер кузова НОМЕР_1 на адресу Регіонального сервісного центру МВС України в Одеській області.

В обґрунтування скарги скаржник зазначає, що в липні 2013 р. та, повторно, у лютому 2016р. року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_4 було винесено постанову про арешт майна божника, оголошення заборони на його відчуження та розшук 2 автомобілів: НОМЕР_2, номер кузова JТНВС96S, VOLKSWAGEN LT 46 2002 р. випуску, 49263 ОК, номер кузова НОМЕР_1 , які належали ТОВ «ПРЕКСІМ Д». В 2006 році дані автомобілі були надані у заставу ПАТ «ОСОБА_1 банк Аваль» відповідно до договору застави № 010/03-5/101/124/1. Обтяження було зареєстровано 06.10.2011р. за № 11694694 в реєстрі обтяжень.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» ПАТ «ОСОБА_1 банк Аваль» мав вищий пріоритет обтяження і переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження - автомобілі ТОYОТА LEXUS, 2007 р. в., ВН 1888 ВВ, та VOLKSWAGEN LT 46 , 2002 р. в., 49263 ОК.

Як зазначив скаржник, згідно ч.2 ст. 17 Закону України «Про заставу» заставодавець має право відчужувати заставлене майно за згодою заставодавця. ПАТ «ОСОБА_1 банк Аваль» скористався своїми законними правами наступним чином:

20 травня 2016 р. ПАТ «ОСОБА_1 банк Аваль» листом № 1406000/8-1072 надав згоду на реалізацію автомобілів - ТОYОТА LEXUS, 2007р. в., ВН 1888 ВВ, та VOLKSWAGEN LT 46, 2002 р. в., 49263 ОК.

24 квітня 2016р. дані автомобілі були придбані фізичною особою ОСОБА_5 відповідно до договору № КП-01/05-16, кошти за них у розмірі 275 000 гри. сплачені 24 травня 2016 р. в касу ТОВ «ПРЕКСІМ Д» і перераховані на рахунок ПАТ «ОСОБА_1 банк Аваль» на часткове погашення кредиторської заборгованості. Під час перереєстрації автомобілів в МРЕО, скаржнику стало відомо, що на автомобілі накладено арешти, заборони на відчуження, крім того, автомобілі перебувають в розшуку.

Скаржник також зазначає, що новий власник машин - ОСОБА_5 звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом про скасування арештів та заборон на відчуження та зняття розшуку з автомобілів: ТОYОТА LEXUS, 2007 р. в., ВН 1888 ВВ, та VOLKSWAGEN LT 46 , 2002 р. в., 49263 ОК. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 07 червня 2018 р., яке набрало законної сили 12 липня 2018 р., позов був задоволено повністю та скасовано арешти та заборони на відчуження, а також, знято розшук з автомобілів.

ТОВ «ПРЕКСІМ Д» зазначає, що звернулось до Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Одеській області із заявою ( отримано відділом 28.08.2018р) про зняття арешту, розшуку та заборон на відчуження з транспортних засобів по виконавчому провадженню №50220475 на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси. Натомість, 10 вересня 2018р. ТОВ «ПРЕКСІМ Д» отримано лист старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУІО в Одеській області ОСОБА_4 , з якого скаржнику стало відомо про закриття виконавчого провадження та неможливість виконати рішення суду.

За таких обставин, скаржник вважає протиправною бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_4, що виразилась у не знятті арешту, розшуку та заборон на відчуження з транспортних засобів: ТОYОТА LEXUS 2007 р. випуску, ВН 1888 ВВ, номер кузова JТНВС96S, VOLKSWAGEN LT 46 2002 р. випуску, 49263 ОК, номер кузова НОМЕР_1.

В обґрунтування скарги ТОВ "ПРЕКСІМ Д" посилається також на ч.1 ст.74 та ст.339 ГПК України .

Представник ТОВ "ПРЕКСІМ Д" скаргу повністю підтримує та просить суд її задовольнити.

Представник позивача - Публічного акціонерного товариства "МТБ ОСОБА_1" у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, посилаючись на її необґрунтованість та безпідставність.

Другий Приморський відділ Державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області був повідомлений про розгляд зазначеної скарги шляхом надсилання на офіційну електронну адресу копії ухвали суду , але його представник в судове засідання не з'явився, письмових пояснень до суду не надав.

Розглянув матеріали скарги, заслухав пояснення представників сторін, керуючись чинним законодавством України, суд дійшов до такого висновку:

Згідно ч.1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно ч. 1 ст. 342 ГПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Згідно ч. 2 вказаної вище статті неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Згідно частини 1 ст.327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

За матеріалами справи, рішенням господарського суду Одеської області від 25.02.2014р. позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк" задоволено повністю: стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРЕКСІМ Д" на користь Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк" заборгованість за Кредитним договором № 2698/OF від 21.03.2008р. у сумі 881 838,65 дол. США, що за курсом НБУ станом на 26.12.2013р. становить 7 048 536 грн. 33 коп. та 32 245 грн. 52 коп., з яких заборгованість за наданим кредитом у сумі 830 800 дол. США, що за курсом НБУ станом на 26.12.2013р. становить 6 640 584 грн. 40 коп., заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом у сумі 51 038,65 дол. США, що за курсом НБУ станом на 26.12.2013р. становить 407 951 грн. 93 коп., заборгованість по пені за несплату основного боргу у сумі 19 062 грн. 35 коп., заборгованість по пені за несплату процентів у сумі 13 183 грн. 17 коп., витрати по сплаті судового збору у сумі 68 820 грн.

14 квітня 2014р. на виконання вищевказаного рішення господарським судом Одеської області видано відповідний наказ.

Згідно ст.1 Закону України „Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п.1 ст.13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з п.2 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобовязаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст.10 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обовязку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

При цьому, п.п. 1,4 ст. 8 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України. Вільний та безоплатний доступ до інформації автоматизованої системи виконавчого провадження забезпечує Міністерство юстиції України у мережі Інтернет на своєму офіційному веб-сайті з можливістю перегляду, пошуку, копіювання та роздрукування інформації, на основі поширених веб-оглядачів та редакторів, без необхідності застосування спеціально створених для цього технологічних та програмних засобів, без обмежень та цілодобово.

Відповідно до ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

18 вересня 2018р. до суду надійшла скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРЕКСІМ Д" на дії (бездіяльність) старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління в Одеській області у справі №916/3625/13, в якій скаржник просить суд: визнати протиправною бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_4, що полягає у не знятті арешту, розшуку та заборон на відчуження з транспортних засобів: ТОYОТА LEXUS 2007 р. випуску, ВН 1888 ВВ, номер кузова JТНВС96S, VOLKSWAGEN LT 46 2002 р. випуску, 49263 ОК, номер кузова НОМЕР_1; зобовязати старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУІО в Одеській області ОСОБА_4 винести постанову про зняття арешту, розшуку та заборон на відчуження з транспортних засобів: ТОYОТА LEXUS 2007 р. випуску, ВН 1888 ВВ, номер кузова JТНВС96S, VOLKSWAGEN LT 46 2002 р. випуску, 49263 ОК, номер кузова НОМЕР_1; зобовязати старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУІО в Одеській області ОСОБА_4 направити постанову про зняття арешту, розшуку та заборон на відчуження з транспортних засобів: ТОYОТА LEXUS 2007 р. випуску, ВН 1888 ВВ, номер кузова JТНВС96S, VOLKSWAGEN LT 46 2002 р. випуску, 49263 ОК, номер кузова НОМЕР_1 на адресу Регіонального сервісного центру МВС України в Одеській області.

При цьому, жодного документу, який свідчив би про наявність станом на дату розгляду скарги виконавчого провадження ВП №50220475 з примусового виконання наказу у справі №916/3625/13, виданого 14.03.2014р. господарським судом Одеської області, про стягнення з ТОВ "ПРЕКСІМ Д" на користь Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк" заборгованості за кредитним договором № 2698/ОР від 21.03.2008 р. у загальній сумі 7149601 грн. 85 коп., скаржником - ТОВ "ПРЕКСІМ Д" до суду не надано.

З доданої до скарг ксерокопії листа старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУІО в Одеській області ОСОБА_4 від 07.09.2018р. вих.№09.1-7419 вбачається, що зазначений вище наказ господарського суду Одеської області дійсно знаходився на виконанні у відділі, але 05.07.2017р. державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.7 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з п.7 ч.1 ст.37 Закону України Про виконавче провадження виконавчий документ повертається стягувачу, якщо боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоровя, у звязку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Доказів того, що після повернення стягувачу виконавчого документу наказу господарського суду Одеської області від 14.03.2014р. у справі №916/3525/13 , він повторно був поданий до державної виконавчої служби та відкрито виконавче провадження щодо виконання зазначеного наказу суду скаржником не надано.

Отже, відсутні правові підстави для визнання недійсною бездіяльності державного виконавця за відсутності доказів існування виконавчого провадження.

Посилання скаржника на існування рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 07 червня 2018 р. у справі за позовом ОСОБА_5 до ТОВ "ПРЕКСІМ Д", ПАТ «ОСОБА_1 Аваль», ПАТ «МТБ ОСОБА_1», за участю третіх осіб відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Херсонській області, відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Суворовській районний відділ державної виконавчої служби м.Херсон Головного територіального управління юстиції в Херсонській області, про скасування арешту , заборони відчуження і розшуку з автомобілів ТОYОТА LEXUS, 2007 р. в., ВН 1888 ВВ, та VOLKSWAGEN LT 46 , 2002 р. в., 49263 ОК, як на підставу вчинення державних виконавцем певних дій у виконавчому провадженні № ВП №50220475 з примусового виконання наказу у справі №916/3625/13, виданого 14.03.2014р. господарським судом Одеської області, про стягнення з ТОВ "ПРЕКСІМ Д" на користь Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк" заборгованості за кредитним договором № 2698/ОР від 21.03.2008 р. у загальній сумі 7149601 грн. 85 коп., на думку суду, є безпідставним, адже, на виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 07 червня 2018 р. має бути відкрито окреме виконавче провадження.

Згідно ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням зазначеного, виходячи з аналізу зазначених норм законодавства, на думку суду, відсутні правові підстави для задоволення скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРЕКСІМ Д" на бездіяльність старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління в Одеській області у виконавчому провадженні № ВП №50220475 з примусового виконання наказу у справі №916/3625/13, виданого 14.03.2014р. господарським судом Одеської області.

Керуючись ст.234, ст.ст.342,343 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРЕКСІМ Д" на бездіяльність старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління в Одеській області у справі №916/3625/13 відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення (підписання).

Повний текст ухвали складено та підписано 01.10.2018р.

Суддя Н.В. Рога