ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2018 р. Справа № 911/1560/18

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді Горбасенка П.В. за участі секретаря судового засідання Куракси Ю.І., розглянувши у місті Києві у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства Білоцерківська книжкова фабрика

до Товариства з обмеженою відповідальністю Білоцерківвода

про визнання дій протиправними, стягнення 22 800 грн збитків та 20 000 грн моральної шкоди

За участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 (дог. б/н від 01.06.2018);

від відповідача: не зявилися.

Обставини справи:

Приватне акціонерне товариство Білоцерківська книжкова фабрика (далі позивач) звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Білоцерківвода (далі відповідач) про визнання дій Товариства з обмеженою відповідальністю Білоцерківвода по відключенню Приватного акціонерного товариства Білоцерківська книжкова фабрика від централізованого водопостачання та водовідведення протиправними, стягнення з відповідача на користь позивача 22 800 грн недоотриманого прибутку, 20 000 грн моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем протиправно відключено позивача від водопостачання, чим завдано останньому збитків у вигляді упущеної вигоди, а також нанесено моральну шкоду.

Ухвалою господарського суду Київської області 02.08.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 911/1560/18 та призначено підготовче засідання на 31.08.2018 за правилами загального позовного провадження.

27.08.2018 до канцелярії господарського суду Київської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву від 22.08.2018 № 1-03/09-2161 (вх. № 17520/18 від 27.08.2018), згідно якого останній заперечив проти задоволення позову повністю, який прийнято судом.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач вказує, що відключення позивача від водопостачання не було здійснено у звязку з несплатою останнім заборгованості за скид понаднормативних забруднень згідно рахунку № 78 від 29.09.2016, що відповідає договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення № 1040 від 01.07.2013 та Правилам приймання стічних вод підприємств у системи каналізації м. Біла Церква, затверджених рішенням Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 25.12.2013 № 424.

Отже, у діях відповідача відсутня ознака протиправності, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Ухвалами господарського суду Київської області від 31.08.2018 та 07.09.2018 розгляд справи в порядку загального позовного провадження у підготовчому засіданні відкладено на 07.09.2018 та 14.09.2018 відповідно.

Ухвалою господарського суду Київської області від 14.09.2018 закрито підготовче засідання у справі № 911/1560/18, призначено справу до розгляду по суті у судовому засіданні на 24.09.2018.

07.09.2018 до канцелярії господарського суду Київської області від позивача надійшла заява (вх. № 18397/18 від 07.09.2018), згідно якого останній просив суд покласти на відповідача 15 040 грн витрат на професійну правничу допомогу, яке задоволено судом.

Представник позивача у судовому засіданні 24.09.2018 підтримав задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 24.09.2018 не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Враховуючи, що неявка відповідача, який був належним чином повідомлений про розгляд справи, не перешкоджає розгляду справи по суті у судовому засіданні 24.09.2018, суд дійшов висновку про можливість вирішення справи за наявними в ній матеріалами справи за відсутності відповідача.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши промову (заключне слово) представників позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

01.07.2013 між Приватним акціонерним товариством Білоцерківська книжкова фабрика (далі Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Білоцерківвода (далі Замовник) укладено договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення № 1040, за умовами якого виконавець зобовязався надавати споживачу послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення (далі послуги) у необхідних обсягах, встановлених нормативним розрахунком, та відповідної якості, а споживач своєчасно і у повному обсязі оплачувати отримані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором.

Згідно п. 4.5. договору у разі перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах (Додаток № 3) споживач здійснює оплату за послуги водовідведення згідно наданого виконавцем рахунку (із застосуванням коефіцієнта кратності відповідно до «Правил приймання стічних вод підприємств у систему каналізації м. Біла Церква» (далі Місцеві правила приймання стічних вод).

Відповідно до п. 5.2.14. договору виконавець має право, попередивши споживача, не пізніше, ніж за 5 діб, припиняти надання послуг в точці приєднання мереж останнього до комунальних мереж централізованого водопостачання та водовідведення у разі небгрунтованої відмови прийняти до оплати рахунок за надані послуги або рахунку за скид понаднормативно забруднених стічних вод.

У відповідності до п.п. 5.5.20., 5.5.21. договору споживач зобовязаний забезпечити якість стічних вод, які потрапляють до міської каналізації відповідно до норм допустимих концентрацій забруднюючих речовин визначених додатком № 3 до договору; виключити можливість скиду стічних вод з перевищенням допустимих концентрацій забруднюючих речовин, розробляти, погоджувати з виконавцем, надавати виконавцю та реалізовувати план заходів щодо дослідження якості стічних вод до встановлених Правилами приймання стічних вод допустимих концентрацій, неухильно виконувати передбачені таким планом заходи, нести відповідальність за наслідки невиконання таких заходів.

У відповідності до пункту 2.1. Місцевих правил приймання стічних вод водоканал має право контролювати якість стічних вод шляхом здійснення раптового відбору проб стічних вод, що скидаються підприємствами до системи каналізації міста, а також предявляти підприємствами у встановленому порядку рахунки за скид понаднормативних забруднень із застосуванням коефіцієнта кратності, який враховує рівень небезпеки скинутих забруднень.

14.09.2016 з контрольного колодязя, який розташований на території ПАТ «Білоцерківська книжкова фабрика», у присутності головного інженера позивача ОСОБА_2 представниками ТОВ «Білоцерківвода», було проведено відбір проб стічних вод для визначення вмісту забруднюючих речовин, що скидаються підприємством із стічними водами в каналізаційну мережу м. Біла Церква, та складено акт відбору стічних вод (а.с.56), який підписано представником позивача без зауважень.

За результатами лабораторних досліджень відібраної проби, проведених хіміко-технологічною лабораторією стічних вод ТОВ Білоцерківвода (свідоцтво про атестацію № 70А-98-13 від 17.12.2013), було встановлено, що у стічних водах, які скидаються позивачем до міської каналізаційної мережі, містяться забруднюючі речовини у концентраціях, які перевищують допустимі, встановлені місцевими Правилами приймання стічних вод, а також Додатком № 3 до договору № 1040, що підтверджується Протоколом проведених аналізів № 100/9 від 20.09.2016 р. (а.с. 146).

Факсограмою № 1-04/08-2385 від 23.09.2016 (а.с. 147) відповідач повідомив позивача про перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах підприємства, а також про результати хімічного аналізу відібраної проби.

11.10.2016 представнику позивача було вручено розрахунок плати за скид наднормативних забруднень, а також рахунок № 78 від 29.09.2016 на суму 12 239,98 грн., який підлягав до оплати протягом 10 днів після його отримання (а.с. 60-61).

Проте, у порушення вимог п. 2.4.3. місцевих Правил приймання стічних вод, згідно яких підприємства зобовязані оплачувати рахунки за скид понаднормативних забруднень при порушенні встановлених показників, рахунок був не оплачений позивачем.

Згідно акту відбору проб стічної води від 14.09.2016 разом з робочою пробою працівниками відповідача була відібрана також контрольна проба та проба для підприємства

Враховуючи відсутність повідомлення відповідача про намір провести її дослідження, ПАТ «Білоцерківська книжкова фабрика» погодилася з результатами аналізу робочої проби, проведеного лабораторією відповідача.

Згідно п. 3.12. договору у разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг споживач зобовязаний у пятиденний термін з дня отримання рахунку, направити до виконавця уповноваженого представника з відповідними обгрунтовуючими документами для врегулювання розрахунків. У випадку невиконання цієї умови рахунки виконавця вважаються прийняти до оплати.

Враховуючи, що позивачем не було дотримано вищезазначених вимог договору, рахунок № 78 від 29.09.2016 вважається ним прийнятим.

Рішенням господарського суду Київської області від 23.02.2017, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.04.2017 та постановою Вищого господарського суду України від 31.10.2017 у справі № 911/4233/16 за позовом Публічного акціонерного товариства Білоцерківська книжкова фабрика до Товариства з обмеженою відповідальністю Білоцерківвода про визнання неправомірним рахунку № 78 від 29.09.2016 за скид наднормових забруднень зі стічними водами, у позові відмовлено повністю.

Вказаним судовим рішенням встановлено, що відбір проб стічних вод, розрахунок заборгованості та предявлення спірного рахунку здійснено відповідачем в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Рішенням господарського суду Київської області від 10.10.2017, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.12.2017 та постановою Верховного Суду від 27.03.2018 у справі № 911/2720/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Білоцерківвода до Публічного акціонерного товариства Білоцерківська книжкова фабрика про стягнення 16 224,66 грн, стягнуто з ПАТ «Білоцерківська книжкова фабрика» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Білоцерківвода» 12 239,98 грн заборгованості за скид до міської каналізації стічних вод з перевищенням концентрації забруднюючих речовин, 2 579,97 грн пені, 286,72 грн 3 % річних, 1 117,99 грн інфляційних втрат та 1 600 грн витрат на сплату судового збору.

Даним судовим рішенням встановлено, що несплата рахунку за наднормативне забруднення стічних вод, що скидаються до міської каналізаційної мережі свідчить про те, що відповідач порушує умови господарського договору.

В силу положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу обставини, встановлені судовими рішеннями у справі № 911/4233/16 та № 911/2790/13, не підлягають доказування у даній справі.

20.04.2017 відповідач звернувся до позивача з попередженням про відключення від мереж водопроводу та водовідведення від 20.04.2017 № 1-04/09-970 (а.с. 182) у звязку з наявністю заборгованості у сумі 12 239,98 грн за скид понаднормативних забруднень до міської каналізацію мережі, що утворилася внаслідок несвоєчасної оплати виставленого рахунку № 78 від 29.09.2016.

04.05.2017 згідно акту (а.с. 66) ТОВ «Білоцерківвода» відключило позивачу водопостачання. У вказаному акті зазначена причина відключення несплата рахунку.

Позивач вважає, що на дату відключення позивача від водопостачання (04.05.2017), вказаний рахунок був спірним і оскаржувався в суді, тобто відмова позивача від сплати вказаного рахунку була обґрунтованою, а дії відповідача протиправними, вчиненими в порушення положень договору та чинного законодавства щодо виконання зобовязань.

Відповідач, заперечуючи факт відключення позивача від водопостачання, посилається на те, що 05.05.2017 о 13:10 год. до аварійної служби ТОВ «Білоцерківвода» від представника позивача надійшла заявка про витоки води.

05.05.2017 о 16:20 год. працівниками РЕВМ відповідача були проведені роботи щодо усунення витоків зі встановленням хомута на водопровідній трубі. Для виконання ремонтних робіт було розпломбовано ввід води.

Згідно актів № 1751 від 11.12.2017 та № 6 від 03.01.2018 (а.с. 188-189) у ПАТ «Білоцерківська книжкова фабрика» наявне централізоване водопостачання з відповідним тиском, засувка відкрита.

Споживання ПАТ «Білоцерківська книжкова фабрика» послуг з централізованого водопостачання підтверджується актами зняття показників лічильника за травень-грудень 2017 року та січень-липень 2018 року (а.с. 190-204), з яких вбачається зміна показників лічильника в сторону збільшення.

Відповідно до актів виконаних робіт за квітень-червень 2017 року, ПАТ «Білоцерківська книжкова фабрика» не має жодних претензій по обєму і якості наданих послуг.

Відповідач вважає, що послуги з централізованого водопостачання та водовідведення надавалися і споживалися щомісячно.

Предметом позову є вимоги про визнання дій Товариства з обмеженою відповідальністю Білоцерківвода по відключенню Приватного акціонерного товариства Білоцерківська книжкова фабрика від централізованого водопостачання та водовідведення протиправними, стягнення з відповідача на користь позивача 22 800 грн недоотриманого прибутку, 20 000 грн моральної шкоди.

Частиною першою ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобовязання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обовязку.

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України).

Статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що відповідачем у відповідності до п. 5.2.14 договору було відключено позивача від водопостачання на підставі акту від 04.05.2017 з огляду на несплату позивачем рахунку № 78 від 29.09.2016 за скид понаднормативних забруднень до міської каналізаційної мережі.

Посилання представника позивача на те, що станом на дату відключення позивача рахунок був спірним і оскаржувався, а отже відмова позивача від його оплати була правомірною, оцінюються судом критично, оскільки чинним законодавством та умовами договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення № 1040 від 01.07.2013 не передбачено можливість не здійснювати оплати рахунку у разі оскарження споживачем рахунку у судовому порядку.

Доводи відповідача на те, що ним не здійснювалося відключення позивача від водопостачання спростовуються актом від 04.05.2016 (а.с. 66), згідно якого перекрито засувку на воді зовнішньої мережі водопроводу та опломбовано її (№ пл. 8547655).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність у діях відповідача по відключенню позивача від централізованого водопостачання та водовідведення ознак протиправності та відмову у задоволенні позовної вимоги про визнання дій Товариства з обмеженою відповідальністю Білоцерківвода по відключенню Приватного акціонерного товариства Білоцерківська книжкова фабрика від централізованого водопостачання та водовідведення протиправними.

Разом із тим, аналізуючи питання обсягу дослідження доводів позивача та відповідача, які викладені останніми у позовній заяві та відзиві на позов та їх відображення у судовому рішенні, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Також позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача 22 800 грн недоотриманого прибутку.

В якості обґрунтування вказаної вимоги позивач зазначив, що безпідставне відключення позивача від водопостачання та водовідведення, унеможливило здійснення останнім господарської діяльності, зокрема, виготовлення друкованої продукції (книг) на деякому перукарському обладнанні.

27.04.2017 ПАТ «Білоцерківська книжкова фабрика» та ТОВ «Видавництво Знання» було укладено додаток погодження договірної ціни на виготовлення поліграфічної продукції на замовлення № 17-1175, відповідно до умов договору № 2/17 від 03.01.2017.

У відповідно до п. 2 додатку, ПАТ «Білоцерківська книжкова фабрика» взяла на себе зобовязання передати виготовлене замовлення 17.05.2017.

Як зазначає позивач, в результаті протиправних дій відповідача, у звязку з відсутністю належного водопостачання, позивач порушив взяті на себе зобовязання та не виконав вказане замовлення.

У відповідності до розрахунку вартості вказаного замовлення чистий прибуток ОСОБА_3 «Білоцерківська книжкова фабрика» (з рентабельністю 9 %) мав скласти 22 800 грн, які позивач просить стягнути з відповідача в якості недоотриманого прибутку.

Нормами ст. 623 ЦК України та ст. 224 ГК України визначено, що учасник господарських відносин, який порушив господарські зобов'язання або встановлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

На позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Суд зазначає, що збитки мають реальний характер та у разі, якщо сторона, яка вважає, що її права були порушені та нею понесені збитки, повинна довести як розмір збитків, так і факт їх понесення.

При цьому, збитки не є санкцією заздалегідь визначеного розміру. Тягар доведення наявності і обґрунтування розміру упущеної вигоди покладається на позивача, який повинен довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток. Тобто упущена вигода розглядається як гарантований, безумовний і реальний доход.

У відповідності до статей 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем, належними та допустимими доказами у розумінні ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, не доведено суду того, що відповідачем протиправно відключено позивача від централізованого водопостачання та водовідведення; відсутня ознака протиправності як необхідна складова для визначення наявності складу збитків, у звязку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача 22 800 грн недоотриманого прибутку є такими, що не підлягають задоволенню.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 20 000 грн моральної шкоди.

Позивач посилається на те, що протиправними діями відповідача ОСОБА_3 «Білоцерківвода» нанесено моральну шкоду у вигляді приниження ділової репутації позивача, яка напрацьовувалась роками, а також репутації добросовісного роботодавця міста серед працівників.

Моральну шкоду позивача оцінено у розмірі 20 000 грн, враховуючи моральні страждання колективну позивача, особисто Голови правління ОСОБА_3 «Білоцерківська книжкова фабрика», ступінь моральних та фізичних страждань деяких працівників, а також необхідність компенсувати такі страждання колективу, зусилля та старання щодо відновлення ділової репутації.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч. 1 ст. 23 ЦК України).

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Враховуючи встановлення судом відсутності у діях відповідача щодо відключення позивача від централізованого водопостачання та водовідведення протиправності, які призвели до заподіяння позивачу моральної шкоди у розмірі 20 000 грн, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги про стягнення 20 000 грн моральної шкоди.

Витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу, відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються судом на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 237-239, 240 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства Білоцерківська книжкова фабрика (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Леся Курбаса, буд. 4; ідентифікаційний код 02466961) до Товариства з обмеженою відповідальністю Білоцерківвода (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Героїв Небесної Сотні, 24; ідентифікаційний код 38010130) про визнання дій протиправними, стягнення 22 800 грн збитків та 20 000 грн моральної шкоди відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи до Київського апеляційного господарського суду або через господарський суд Київської області до Київського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено: 27.09.2018.

Суддя П.В.Горбасенко