ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

25.09.2018 м. ДніпроСправа № 904/7529/17

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

до Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення 178 863,00 грн.

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність №1793 від 26 жовтня 2017 року, юрисконсульт структурного підрозділу

Від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №52-16/09 від 16 січня 2018 року, юрисконсульт юридичного відділу

С У Т Ь С П О Р У:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулося до господарського суду із позовом, яким просить стягнути з Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" плату за користування вагонами у розмірі 126 197,76 грн. та збір за зберігання вантажу у розмірі 52 665,24 грн., а всього 178 863,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у січні 2017 року за накладними №№ 15066, 34086728, 46476974, 46438271, 46435673, 35228477, 35233808, 53687620, 53687547, 33963000, 40884991, 40917601, 53808630, 40907818, 46403382, 057851, 15070, 46484259, 00000015, 46563664, 000943, 46563672, 40922122, 40973059, 96376824, 46476545, 46549598, 46459889, 46400750, 46388229 (а.с. 55-71 том 1) залізницею було прийнято до перевезення порожні власні вагони на адресу одержувача ПАТ "ПІВДГЗК". На шляху прямування на підставі наказів № 160 від 17.01.2017, №186 від 19.01.2017 дані вагони було затримано через зайнятість колій станції призначення Кривий Piг у зв'язку з несвоєчасним забиранням вантажу одержувачем на свою під'їзну колію. За цим фактом станцією затримки Мусіївка у порядку, передбаченому пунктами 9, 10 Правил користування вагонами та контейнерами, п. 9 Правил зберігання вантажів, складено акти про затримку вагонів форми ГУ-23а № 16 від 17.01.2017, №17 від 19.01.2017, акти загальної форми ГУ-23 № 16 від 17.01.2017, №18 від 19.01.2017. За весь час затримки вагонів на станції підходу Мусіївка з вини вантажовласника було нарахована плата за користування спірними вагонами та збір за зберігання вантажу за відомостями ф. ГУ-46 №№ 03029131, 09029180, 15019087, 11029192, 28019109, 01029121, 02029128, 09029178, 19029220, 30019116 та накопичувальною карткою ф. ФДУ-92 № 23019023.

Відомості плати за користування вагонами та накопичувальну картку працівниками ПАТ "ПІВДГЗК" було підписано із запереченням: "3 нарахованою сумою не згодні. Колії приймання були вільні, готові прийняти вагони. Згідні з частковою сумою нарахування". Позивач вважає, що заперечення ПАТ "ПІВДГЗК" у відомостях плати за користування вагонами та накопичувальній картці, що в період дії наказів про затримку вагонів по станції Кривий Ріг були вільні колії і залізниця мала можливість доставити затримані поїзда на станцію призначення, безпідставні. Залізниця не мала можливості доставити затримані поїзда на станцію призначення з наступних обставин: поїзний диспетчер надає пріоритет у перевезенні вантажів, які їдуть за графіком, з метою уникнення відповідальності залізниці за затримку в доставці вантажу; наявність вільного локомотива і локомотивної бригади; вільні колії попутних станцій для пропуску даних поїздів; знаходження на станції Кривий Ріг вагонів, що своєчасно не забиралися ПАТ "Південний ГЗК" на під'їзну колію; планування роботи поїзним диспетчером з урахуванням наявності вільних колій для обгону локомотива, проведення маневрових робіт, приймання та відправлення навантажених і порожніх власних вагонів.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує посилаючись на відсутність доказів, що свідчили б про відмову приймати вагони, а згідно зауважень ПАТ "ПІВДГЗК" у відомостях плати за користування вагонами та накопичувальній картці шляхи приймання вагонів вільні і відповідач був готовий до прийняття порожніх вагонів. Так, відповідач вважає, що з боку підприємства відсутня вина в простої та затримці вагонів на підходах до станції призначення. Вимога залізниці про стягнення з ПАТ "ПІВДГЗК" збору за зберігання вантажу у сумі 52 665,24 грн. необґрунтована, зважаючи на те, що одночасне стягнення або вимога про одночасне стягнення плати за користування вагонами та їх зберігання - це дії, які не можуть співпадати у часі і одне виключає інше - не можливо одночасно користуватися річчю, яка зберігається у іншої особи - залізниці; визначення поняття "зберігання вантажу", в розумінні позивача, не збігається з розумінням цього терміну наданого у ч. 1 ст. 936 Цивільного кодексу України та п. 1 Правил зберігання вантажу.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2017 року у справі №904/7529/17 призначено судові експертизи, проведення яких доручено:

1. Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз (79024, м. Львів, вул. Липинського 54).

2.Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. Засл. професора ОСОБА_3 (61177, м. Харків, вул. Золочівська, 8-а).

06 квітня 2018 року до Господарського суду Дніпропетровської області надійшли матеріали справи № 904/7529/17 разом із висновком судових експертів Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз.

28 серпня 2018 року до Господарського суду Дніпропетровської області надійшли матеріали справи № 904/7529/17 разом із висновком судових експертів Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. професора ОСОБА_3.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 28 серпня 2018 року поновленню провадження у справі №904/7529/17 та призначено до розгляду у судовому засіданні на 25.09.2018.

24 вересня 2018 року до господарського суду надійшли пояснення Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" з урахуванням висновку судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи писемного мовлення мотивовані тим, що за актами затримки вагонів форми ГУ-23а вагони, що прямували на адресу відповідача, затримувались позивачем на станції Мусіївка.

Оскільки станція Мусіївка не є станцією призначення та не є станцією підходу до станції призначення, позивач неправомірно затримав спірні вагони за наказами №№160 та №186 та відповідно неправомірним є й нарахування збору за зберігання вантажу та плати за користування спірними вагонами.

Зазначена позиція відповідача підтверджується й висновком судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи писемного мовлення №9888 від 31.07.2018, з якого можна зробити висновок, що документи (накази, акти про затримку вагонів), відповідальність по яким, на думку відповідача, правомірно покладалась би на нього, повинні бути складені позивачем на станціях, котрі розташовані на підходах до станції призначення (відповідно до Схеми станції Кривий Ріг - станціями, котрі розташовані на підходах до станції призначення - Кривий Ріг - є ст. Кривий Ріг - Головний та ст. Кривий Ріг- Західний). У висновку зазначено, що: "... будь-яка Інформація про станцію Мусіївка. зокрема про те, що зазначена станція є станцією підходу до станції Кривий Ріг - відсутня."

Таким чином, станція затримки вагонів Мусіївка не є станцією призначення та не є підходом до станції призначення, що підтверджується висновком експертизи, у зв'язку з чим відповідач неправомірно нарахував збір за зберігання вантажу та плату за користування вагонами, що надходили на адресу позивача на коліях станції Мусіївка Придніпровської залізниці.

Також, 24 вересня 2018 року до господарського суду надійшли пояснення Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" щодо висновку залізнично-транспортної експертизи мотивовані тим, що висновком експертизи та матеріалами справи спростовано твердження залізниці, на яких ґрунтуються позовні вимоги, про відсутність технічної можливості доставити вагони на станцію призначення, у зв'язку з чим у позивача відсутні правові підстави для покладання відповідальності за затримку вагонів на ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" та стягнення з останнього плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу у сумі 178 863,00 грн.

25 вересня 2018 року господарського суду надійшли пояснення Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" мотивовані тим, що відповідач не надав жодного документального доказу в обґрунтування відсутності вини в затримці вагонів та викладеного у відомостях ф.ГУ-46 заперечення, яке не підпадає під жоден з випадків звільнення вантажовласника від плати за користування вагонами, передбачених п.16 Правил користування вагонами та контейнерами. Письмові заперечення представників комбінату, викладені ними при підписанні відомостей плати та накопичувальної картки, не свідчать, самі по собі, без підтвердження належними та допустимими доказами викладених в цих запереченнях обставин, про недоведеність позивачем позовних вимог.

В обґрунтування позиції щодо готовності забрати вагони зі станції призначення на свої під`їзні колії відповідач вказує суду на наявність вільних колій на станції допоміжна на момент видачі спірних наказів. Але навіть за умов наявності вільних під`їзних колій на станції допоміжна, за обставин відсутності з боку відповідача доказів на підтвердження прийняття ним передбачених договором заходів до забирання вагонів зі станції призначення, що прибули на його адресу, не можна погодитися з відсутністю його вини у їх скупченні, а навпаки - це є свідченням саме його вини у такому скупченні внаслідок допущеної бездіяльності у забиранні вагонів зі станції призначення за наявності вільних під`їзних колій.

Викладеним спростовується твердження відповідача про його готовність прийняти спірні вагони на свою під'їзну колію та відсутність його вини у їх затримці.

Щодо правомірності нарахування плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу позивач зазначає, що доводи відповідача про те, що одночасне стягнення плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу є неправомірними та спростовуються змістом пункту 14 Договору, яким передбачено, що власник колії сплачує залізниці: плату за користування вагонами згідно Правил користування вагонами та контейнерами за ставками, наведеними у розділі V Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ним послуги (Тарифного керівництва № 1); збір за зберігання вантажів - у разі затримки їх з причин, залежних від Власника колії, після закінчення терміну безоплатного зберігання незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї) - згідно з Правилами зберігання вантажів.

Щодо висновків судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи писемного мовлення та судової залізнично-транспортної експертизи позивач зазначає, що в резолютивному висновку до запитання № 1 експерт зазначає, що словосполучення "підхід до станції" вжито як спеціальний залізничний термін, котрий означає напрямок і розташування в плані та в профілі частини залізничної лінії, яка безпосередньо прилягає до станції і визначає напрямок та умови руху перед станцією, котрі прибувають на неї й вирушають на лінію. При цьому, позивачу незрозуміло, що саме дає підставу експерту вважати, що залізнична лінія безпосередньо примикає саме до станції призначення.

Так, дійсно, лінія означає напрямок, та якщо її графічно намалювати або уявити, то станції підходу й будуть знаходитись на лінії в напрямку до станції призначення, а отже станцією підходу може бути будь-яка станція на шляху прямування поїзда.

У висновку до запитання № 2 експерт зазначає, що в документі "Єдиний технологічний процес роботи під'їзної колії ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" і станції примикання Кривий Ріг Придніпровської залізниці", зокрема у текстах підрозділу "1.1.Технічна характеристика станції примикання", будь-яка інформація про станцію Мусіївка, зокрема по те, що зазначена станція є станцією підходу до станції Кривий Ріг, - відсутня.

Позивач вважає дане твердження експерта некоректним, адже і так є зрозумілим, що Єдиний технологічний процес роботи під'їзної колії ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" і станції примикання Кривий Ріг Придніпровської залізниц не може містити назв абсолютно всіх станцій Придніпровської залізниці, а лише тих, які безпосередньо стосуються технології роботи станції, або тих, які примикають до станції призначення.

На думку позивача, застосування норм Правил технічної експлуатації залізниць України, які регламентують приймання й відправлення поїздів на перегін із затяжним спуском, при визначенні плати за користування вагонами і контейнерами у разі їх затримки на будь-якій станції з причин, які залежать від вантажовласника, є некоректним, і не звільняє вантажовласника від відповідальності, передбаченої статутом залізниць України і Правилами перевезень вантажів.

Експерт дійшов хибного висновку, що станціями підходу можуть бути лише станції Кривий Ріг - Головний та Кривий Ріг - Західний тільки з огляду на те, що про них зазначено в "Єдиний технологічний процес роботи під'їзної колії ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" і станції примикання Кривий Ріг Придніпровської залізниці", у той час як вони є лише станціями примикання.

З огляду на обставини справи, а також з метою правильного і своєчасного розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне відкласти підготовче судове засідання на 23 жовтня 2018 року.

Керуючись статями 177-185, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

У Х В А Л И В :

1. Відкласти підготовче судове засідання на 23.10.2018 о 14:40 год., яке відбудеться у приміщенні Господарського суду Дніпропетровської області в кабінеті № 3-208 за адресою: 49600, м. Дніпро, вул. Володимира Винниченка, 1.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя ОСОБА_4