ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.09.2018

Справа № 910/9035/18

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді ДЖАРТИ В. В., за участі секретаря судового засідання Топіхи І.О., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будінвестсервис"

до Установи "28 управління начальника робіт"

про стягнення 383050,82 грн (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 02.08.2018),

Представники учасників процесу згідно протоколу від 13.09.2018,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У липні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю “Будінвестсервіс” (далі – позивач, Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Установи “28 Управління начальника робіт” (далі – відповідач, Установа) про стягнення 317 491,34 грн заборгованості, з яких: 119959,19 грн – заборгованість по орендній платі за квартиру №119 за договором від 01.06.2015 (за період з 01.06.2015 по 01.03.2017), 135 000,00 грн – заборгованість по орендній платі за квартиру №119 за договором від 01.03.2017 (за період з 01.03.2017 по 01.03.2018), 10927,41 грн – заборгованість по відшкодуванню комунальних послуг за квартиру №119 за період з 01.06.2015 по 01.03.2018, 48000,00 грн – заборгованість по орендній платі за квартиру №120 за договором від 01.03.2017 (за період з 01.03.2017 по 01.03.2018), 3604,74 грн – заборгованість по відшкодуванню комунальних послуг за квартиру №120 за період з 01.03.2017 по 01.03.2018.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договорів оренди від 01.06.2015 та від 01.03.2017 в частині оплати за орендне користування нерухомим майном.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.07.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/9035/18, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 02.08.2018.

24.07.2018 через відділ автоматизованого документообігу, моніторингу виконання документів (канцелярію) суду від Управління надійшли: зустрічна позовна заява, клопотання про зупинення провадження у справі та відзив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.07.2018 зустрічну позовну заяву Установи “28 Управління начальника робіт” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Будінвестсервіс“ про стягнення грошових коштів у розмірі 23072,38 грн повернуто заявнику.

27.07.2018 через відділ автоматизованого документообігу, моніторингу виконання документів (канцелярію) суду представником позивача подано відповідь на відзив, заперечення на клопотання про зупинення провадження у справі.

31.07.2018 через відділ автоматизованого документообігу, моніторингу виконання документів (канцелярію) суду Товариством з обмеженою відповідальністю “Будінвестсервіс” подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу - Установі "28 управління начальника робіт" і знаходяться у нього чи в інших осіб у сумі 354 883,70 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.08.2018 в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю “Будінвестсервіс” про вжиття заходів забезпечення позову відмовлено повністю.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.08.2018 оголошено перерву в підготовчому засіданні по справі до 20.08.18.

08.08.2018 через відділ автоматизованого документообігу, моніторингу виконання документів (канцелярію) суду представником позивача подано заяву про збільшення позовних вимог.

Під час судового засідання 20.08.2018 судом була розглянута та задоволена заява позивача про збільшення розміру позовних вимог, а також було ухвалено, що подальший розгляд справи буде здійснюватись з урахуванням вказаної заяви, а саме щодо стягнення 119959,19 грн – заборгованість по орендній платі за квартиру №119 за договором від 01.06.2015 (за період з 01.06.2015 по 01.03.2017), 135 000,00 грн – заборгованість по орендній платі за квартиру №119 за договором від 01.03.2017 (за період з 01.03.2017 по 01.03.2018), 10927,41 грн – заборгованість по відшкодуванню комунальних послуг за квартиру №119 за період з 01.06.2015 по 01.03.2018, 48000,00 грн – заборгованість по орендній платі за квартиру №120 за договором від 01.03.2017 (за період з 01.03.2017 по 01.03.2018), 3604,74 грн – заборгованість по відшкодуванню комунальних послуг за квартиру №120 за період з 01.03.2017 по 01.03.2018, 52 185,41 грн – інфляційних збитків на суму боргу станом на 31.07.2018 та 13 374,07 грн – 3 проценти річних.

За наслідками судового засідання 20.08.2018 судом була постановлена ухвала, якою було відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, закрито підготовче провадження та призначено справу №910/9035/18 до судового розгляду по суті в судовому засіданні 13.09.2018.

Під час судового засідання 13.09.2018 представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в свою чергу заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на обставини та факти, викладені у відзиві на позовну заяву.

Відповідно статті 233 Господарського процесуального кодексу України (далі – ГПК України) рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва –

ВСТАНОВИВ:

01.06.2015 між Товариством, як орендодавцем, та Установою, як орендарем, був укладений договір оренди (далі – договір 1), за умовами пункту 1.1. якого, орендодавець зобов’язався передати орендарю, а орендар зобов’язався прийняти в строкове платне орендне користування нерухоме майно – квартиру № 119, що розташована з адресою: вулиця М. Хвильового, будинок 1, загальною площею 92,5 кв. м., житловою площею 44 кв. м. та зобов’язався сплачувати орендну плату.

Відповідно до пункту 2.1. договору 1 нерухоме майно передається в оренду для здійснення господарської діяльності орендаря (під розміщення домоуправління).

Зазначене в пункті 1.1. цього договору майно повинно бути передане орендодавцем та прийняте орендарем протягом трьох днів з моменту підписання цього договору. Передання майна в оренду здійснюється за актом приймання-передачі (пункт 3.1-3.2. договору 1).

Згідно з умовами пункту 4.1. договору 1 строк оренди становить два роки 11 місяців з дати передавання майна в оренду орендарю за актом приймання-передавання. Строк оренди може бути скорочений лише за згодою сторін, що оформляється додатковою угодою до цього договору (пункт 4.2. договору 1).

Орендар сплачує орендодавцю орендну плату з урахуванням її індексації в розмірі 15800,00 грн за місяць. Орендна плата сплачується в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок орендодавця не пізніше 10 числа поточного місяця. В суму орендної плати не включаються комунальні платежі (утримання будинку та прибудинкової території, опалення, електроенергія, газопостачання та інше), які орендар компенсує орендодавцю окремо від орендної плати за виставленими рахунками (пункти 5.1.-5.3. договору 1).

З матеріалів справи вбачається, що 01.06.2015 сторонами був складений та підписаний акт приймання-передавання нерухомого майна - квартиру № 119, що розташована з адресою: вулиця М. Хвильового, будинок 1, загальною площею 92,5 кв. м., житловою площею 44 кв. м. Також, 01.06.2015 сторонами був складений акт прийняття-передачі майна (об’єкта оренди), який також містить перелік обладнання приміщення. Вказаний акт, складений, підписаний та скріплений печатками обох сторін.

У подальшому 28.02.2017 між Товариством та Установою був підписаний договір про внесення змін до договору 1, зі змісту якого вбачається: сторони підтверджують, що повернення майна після підписання даного договору не відбувалось, а також, що на момент укладення цього договору не проведено розрахунки орендарем в повному обсязі за оренду майна, та станом на дату цього договору заборгованість орендаря перед орендодавцем складає 173800,00 грн і за отримані комунальні послуги за період дії договору1, а саме за теплопостачання у зв’язку з відсутністю рахунків від теплопостачальної організації. Сторони домовились, що Установою буде проведено погашення заборгованості за оренду майна в сумі 173800,00 грн та за фактично спожиті комунальні послуги, відповідно до наданих Товариством рахунків. Також, сторони домовились, що договір 1 вважається припиненим з дати підписання цього договору, а саме з 28.02.2017.

Наявним в матеріалах справи актом звіряння за період червень 2015 року - лютий 2017 року підтверджується розмір заборгованості Установи за договором 1 станом на 28.02.2017. Вказаний акт звіряння складений, підписаний та скріплений печатками обох сторін. Протягом березня 2017 – листопада 2017 року Установою було здійснене часткове погашення суми заборгованості, а саме в розмірі 53840,81 грн, у зв’язку із чим станом на 01.12.2017 розмірі заборгованості відповідача за договором 1 за орендну плату становить 119 959,19 грн, що також відображено в акті звіряння від 01.12.2017, який наявний в матеріалах справи, складений, підписаний та скріплений печатками обох сторін.

Надалі, 01.03.2017 між Товариством та Установою був укладений договір оренди (далі – договір 2), за умовами пункту 1.1. якого, орендодавець зобов’язався передати орендарю, а орендар зобов’язався прийняти в строкове платне орендне користування нерухоме майно – квартиру № 119, що розташована з адресою: вулиця М. Хвильового, будинок 1, загальною площею 92,5 кв. м., житловою площею 44 кв. м. та зобов’язався сплачувати орендну плату.

Відповідно до пункту 2.1. договору 2 нерухоме майно передається в оренду для здійснення господарської діяльності орендаря (під розміщення домоуправління).

Зазначене в пункті 1.1. цього договору майно повинно бути передане орендодавцем та прийняте орендарем протягом трьох днів з моменту підписання цього договору. Передання майна в оренду здійснюється за актом приймання-передачі (пункт 3.1-3.2. договору 2).

Згідно з умовами пункту 4.1. договору 2 строк оренди становить 1 (один) рік з моменту прийняття майна, що орендується за актом приймання-передавання. Строк оренди може бути скорочений лише за згодою сторін, що оформляється додатковою угодою до цього договору (пункт 4.2. договору 2).

Орендар сплачує орендодавцю орендну плату з урахуванням її індексації в розмірі 12000,00 грн за місяць у тому числі ПДВ. Орендна плата сплачується в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок орендодавця не пізніше 10 числа поточного місяця. В суму орендної плати не включаються комунальні платежі (утримання будинку та прибудинкової території, опалення, електроенергія, газопостачання та інше), які орендар компенсує орендодавцю окремо від орендної плати за виставленими рахунками (пункти 5.1.-5.3. договору 2).

Також, 01.03.2017 сторонами був підписаний додаток № 1 до договору 2, в якому міститься опис майна, наявного в квартирі № 119.

З матеріалів справи вбачається, що 02.03.2017 сторонами складений, підписаний та скріплений печатками обох сторін акт приймання-передачі нерухомого майна в оренду.

28.02.2018 Товариством був складений та підписаний акт приймання-передачі нерухомого майна за договором 2, за умовами якого орендар повернув, а орендодавець прийняв приміщення та обладнання в приміщенні. Вказаний акт був скерований позивачем на адресу відповідача 28.02.2018, що підтверджується наявними в матеріалах справи описом вкладення у лист та копією фіскального чека про оплату послуг відділення поштового зв’язку. Із наявної і матеріалах справи копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що акт від 28.02.2018 був отриманий представником відповідача 02.03.2018, про що наявна відповідна відмітка.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем були надані, а відповідачем прийняті послуги оренди приміщення. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи актами надання послуг, складеними та підписаними представниками обох сторін, а саме: акт № 3 від 01.04.2017, акт № 5 від 30.04.2017, акт № 8 від 31.05.2017, акт № 10 від 30.06.2017, акт № 12 від 31.07.2017, акт № 14 від 31.08.2017, акт № 16 від 30.09.2017, акт № 19 від 31.10.2017, акт № 26 від 30.11.2017. Також, в матеріалах справи містяться акт № 2 від 31.01.2018, акт № 4 від 31.01.2018 та акт № 8 від 28.02.2018, які не підписані з боку Установи, однак зазначені акти направлені на адресу відповідача 13.02.2018 та 28.02.2018, та отримані останнім 15.02.2018 та 02.03.2018 відповідно (рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення наявні в матеріалах справи).

Оскільки умовами укладеного договору 1 та договору 2 було передбачено обов’язок Установи відшкодування вартості комунальних послуг, Товариством був виставлений відповідачу рахунок на оплату вартості теплової енергії в розмірі 7 652,22 грн, який в свою чергу складений на підставі акту надавача послуги - теплової енергії та гарячого водопостачання. При цьому, послуги з теплової енергії були прийняті Установою, на підтвердження чого в матеріалах справи наявна копія акта надання послуг на суму 7 652,22 грн, підписана обома представниками сторін.

Також в матеріалах справи наявні рахунок №6 від 31.01.2018 на оплату компенсації витрат з централізованого опалення на суму 1 622,87 грн та рахунок №14 від 30.04.2018 на суму 1 652,32 грн, які були скеровані на адресу Установи та отримані останньою 14.05.2018, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованим повідомленням з відміткою про вручення.

01.12.2017 сторонами складений та підписаний акт звіряння за період березень-листопад 2017 року, в якому Товариство та Установа зазначили, що кінцеве дебетове сальдо за вказаний період становить 106 652,22 грн. У подальшому, 30.04.2018 позивачем був складений акт звіряння за період грудень 2017 року - квітень 2018 року, в якому вказано, що станом на 30.04.2018 заборгованість відповідача становить 145 927,41 грн. Вказаний акт звіряння був направлений на адресу Установи та отриманий останньою 05.07.2018, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією рекомендованого повідомлення з відміткою про вручення.

Крім того, 01.03.2017 між Товариством та Установою був укладений договір оренди № 1 (далі – договір 3), за умовами пункту 1.1. якого орендодавець зобов’язався передати орендарю, а орендар зобов’язався прийняти в строкове платне орендне користування нерухоме майно – квартиру № 120, що розташована з адресою: вулиця М. Хвильового, будинок 1, загальною площею 65,10 кв. м., житловою площею 21,8 кв. м. та зобов’язався сплачувати орендну плату.

Відповідно до пункту 2.1. договору 2 нерухоме майно передається в оренду для здійснення господарської діяльності орендаря (під розміщення домоуправління).

Зазначене в пункті 1.1. цього договору майно повинно бути передане орендодавцем та прийняте орендарем протягом трьох днів з моменту підписання цього договору. Передання майна в оренду здійснюється за актом приймання-передачі (пункт 3.1-3.2. договору 3).

Згідно з умовами пункту 4.1. договору 3 строк оренди становить 1 (один) рік з моменту прийняття майна, що орендується за актом приймання-передавання. Строк оренди може бути скорочений лише за згодою сторін, що оформляється додатковою угодою до цього договору (пункт 4.2. договору 3).

Орендар сплачує орендодавцю орендну плату з урахуванням її індексації в розмірі 4000,00 грн за місяць у тому числі ПДВ. Орендна плата сплачується в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок орендодавця не пізніше 10 числа поточного місяця. В суму орендної плати не включаються комунальні платежі (утримання будинку та прибудинкової території, опалення, електроенергія, газопостачання та інше), які орендар компенсує орендодавцю окремо від орендної плати за виставленими рахунками (пункти 5.1.-5.3. договору 3).

Також, 01.03.2017 сторонами був підписаний додаток № 1 до договору 23, в якому міститься опис майна, наявного в квартирі № 120.

З матеріалів справи вбачається, що 02.03.2017 сторонами складений, підписаний та скріплений печатками обох сторін акт приймання-передачі нерухомого майна в оренду за договором 3.

28.02.2018 Товариством був складений та підписаний акт приймання-передачі нерухомого майна за договором 2, за умовами якого орендар повернув, а орендодавець прийняв приміщення та обладнання в приміщенні. Вказаний акт був скерований позивачем на адресу відповідача 28.02.2018, що підтверджується наявними в матеріалах справи описом вкладення у лист та копією фіскального чека про оплату послуг відділення поштового зв’язку. Із наявної і матеріалах справи копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що акт від 28.02.2018 був отриманий представником відповідача 02.03.2018, про що наявна відповідна відмітка.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем були надані, а відповідачем прийняті послуги оренди приміщення – квартири № 120. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи актами надання послуг, складеними та підписаними представниками обох сторін, а саме: акт № 2 від 01.04.2017, акт № 4 від 30.04.2017, акт № 9 від 31.05.2017, акт № 11 від 30.06.2017, акт № 13 від 31.07.2017, акт № 54 від 31.08.2017, акт № 17 від 30.09.2017, акт № 18 від 31.10.2017, акт № 25 від 30.11.2017. Також, в матеріалах справи містяться акт № 1 від 31.01.2018, акт № 3 від 31.01.2018 та акт № 7 від 28.02.2018, які не підписані з боку Установи, однак зазначені акти направлені на адресу відповідача 13.02.2018 та 28.02.2018, та отримані останнім 15.02.2018 та 02.03.2018 відповідно (рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення наявні в матеріалах справи).

Оскільки умовами укладеного договору 3 було передбачено обов’язок Установи відшкодування вартості комунальних послуг, Товариством був виставлений відповідачу рахунки на компенсацію витрат централізованого опалення, а саме: рахунок №23 від 30.11.2017 на суму 1 967,32 грн, рахунок № 5 від 31.01.2018 на суму 748,24 грн та рахунок №13 від 30.04.2018 на суму 889,18 грн, які були скеровані на адресу Установи та отримані останньою 14.05.2018, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованим повідомленням з відміткою про вручення.

01.12.2017 сторонами складений та підписаний акт звіряння за період березень-листопад 2017 року, в якому Товариство та Установа зазначили, що кінцеве дебетове сальдо за вказаний період становить 37 967,32 грн. У подальшому, 30.04.2018 позивачем був складений акт звіряння за період грудень 2017 року - квітень 2018 року, в якому вказано, що станом на 30.04.2018 заборгованість відповідача становить 51 604,74 грн. Вказаний акт звіряння був направлений на адресу Установи та отриманий останньою 05.07.2018, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією рекомендованого повідомлення з відміткою про вручення.

Оскільки протягом тривалого часу Установою не було скеровано грошових коштів на погашення наявної суми заборгованості, Товариство звернулось з даним позовом до суду, в межах якого просить стягнути з відповідача 119 959,19 грн – заборгованість по орендній платі за квартиру №119 за договором від 01.06.2015 (за період з 01.06.2015 по 01.03.2017), 135 000,00 грн – заборгованість по орендній платі за квартиру №119 за договором від 01.03.2017 (за період з 01.03.2017 по 01.03.2018), 10 927,41 грн – заборгованість по відшкодуванню комунальних послуг за квартиру №119 за період з 01.06.2015 по 01.03.2018, 48000,00 грн – заборгованість по орендній платі за квартиру №120 за договором від 01.03.2017 (за період з 01.03.2017 по 01.03.2018), 3 604,74 грн – заборгованість по відшкодуванню комунальних послуг за квартиру №120 за період з 01.03.2017 по 01.03.2018, 52 185,41 грн – інфляційних збитків на суму боргу станом на 31.07.2018 та 13 374,07 грн – 3 проценти річних.

Відповідач, не погоджуючись із заявленим позовом, у своєму відзиві зазначив, що у позивача рахується заборгованість перед відповідачем по оплаті житлово-комунальних послуг в загальній сумі 18 591,77 грн. При цьому, відповідачем зауважено, що квартири № 119 та № 120 є часткою житла, побудована на землях оборони, та незаконно привласнена позивачем, яким незаконно також привласнено і нежитлові приміщення. Також відповідачем повідомлено, що Установою ініційована справа з вимогами до колишнього бухгалтера відповідача про безпідставне списання на витрати Установи в загальній суми 32000,00 грн, як витрати на оренду квартири.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільний кодекс України (далі – ЦК України) встановлено, що зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку. Зобов’язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов’язків є договори та інші правочини.

Договір є обов’язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 283 Господарського кодексу України (далі – ГК України) передбачено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Аналогічна норма закріплена й у частині 1 статті 759 ЦК України, відповідно до якої за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов’язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Плата за користування майном справляється з наймача (частина 1 статті 762 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Установа, як орендар, прострочив виконання свого обов’язку щодо внесення орендних та інших платежів на користь позивача. При цьому, відповідачем не надано належних доказів на спростування факту користування орендними приміщеннями протягом спірного періоду. Крім того, суд відзначає, що наявність в матеріалах справи підписаних актів звіряння із зазначенням дебетового кінцевого сальдо свідчить не тільки про обізнаність відповідача щодо наявності боргу, а також про вчинення конклюдентної дії на визнання факту наявності такої заборгованості.

Вказане спростовує доводи відповідача, покладені в основу заперечень проти позову. Також, суд вважає за необхідне зауважити, що наявність вимог Установи до колишнього бухгалтера щодо безпідставного списання коштів на оренду майна, не може бути тією обставиною, яка звільняє відповідача від виконання свого договірного обов’язку, як орендаря.

Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що заявлені позивачем до стягнення суми трьох процентів річних є арифметично вірними, а тому суд вважає за можливе покласти на відповідача обов’язок сплати на користь Товариства 13 374,07 грн три проценти річних.

Разом з тим, відповідно до листа Верховного Суду України "Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" № 62-97р від 03.04.1997 при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць; тому умовно слід рахувати, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, наприклад, травня, індексується за період з урахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця – червня.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (пункт 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України “Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань” № 14 від 17.12.2013).

З огляду на викладене, судом здійснено перерахунок заявлених позивачем до стягнення інфляційних втрат та встановлено, що стягненню з відповідача дана компенсаційна виплата підлягає в заявленому розмірі, а саме 52 185,41 грн.

Згідно із ст. ст. 78, 79 ГПК кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, з’ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку, що позивачем належними та допустимими доказами доведено обставини, покладені в основу позову, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до приписів статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

При цьому, за приписами частини 2 статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Так, згідно приписів частини 2 статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (далі – Закон) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно із підпункту 1 пункту 2 статті 4 Закону за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" станом на 01.01.2018 прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць становить – 1762,00 грн.

Нормами статті 6 Закону передбачено, що у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Так, судом встановлено, що при зверненні із позовом та , у подальшому, із поданням заяви про збільшення розміру позовних вимог, Товариством було сплачено судового збору на 200,40 грн менше від встановленого законодавцем розміру, у зв’язку із чим сума недоплаченого судового збору підлягає стягненню до Державного бюджету України.

Керуючись статями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Будінвестсервис" до Установи "28 управління начальника робіт" про стягнення 383 050,82 грн – задовольнити повністю.

2. Стягнути з Установи "28 управління начальника робіт" (03168, місто Київ, проспект Повітрофлотський, 6, ідентифікаційний код 24967480) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будінвестсервис"(02093, місто Київ, вулиця Бориспільська, буд.26-К, офіс 12, ідентифікаційний код 38022990) 302 959,19 грн (триста дві тисячі дев’ятсот п’ятдесят дев’ять гривень 19 копійок) заборгованості по орендній платі, 14 532,15 грн (чотирнадцять тисяч п’ятсот тридцять дві гривні 15 копійок) заборгованості по відшкодуванню вартості комунальних послуг, 52 185,41 грн (п’ятдесят дві тисячі сто вісімдесят п’ять гривень 41 копійку) – інфляційних втрат, 13 374,07 грн (тринадцять тисяч триста сімдесят чотири гривні 07 копійок) – три проценти річних та 5 745,76 грн (п’ять тисяч сімсот сорок п’ять гривень 76 копійок) судового збору.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будінвестсервис""(02093, місто Київ, вулиця Бориспільська, буд.26-К, офіс 12, ідентифікаційний код 38022990) в доход Державного бюджету України судовий збір у розмірі 200,40 грн (двісті гривень 40 копійок).

4. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 24.09.2018.

СУДДЯ                                                                                 В. В. ДЖАРТИ