донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

13.09.2018 року справа №908/1439/15-г

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: судді: при секретарі судового засідання: За участю представників сторін: від прокуратури від позивача-1 від позивача-2 від відповідача (апелянта) Мартюхіна Н.О. Дучал Н.М., Склярук О.І. Єлфімовій Ю.О. прокурор прокуратури Харківської області Зливка К.О. - за посвідченням №047938 від 13.09.2017 року; не з'явились; не з'явились; адвокат Доненко В.О. - на підставі ордеру ЗП№60501 від 05.07.2016 року;
розглянувши апеляційну скаргу Фермерського господарства "Діана", с. Велика Знам'янка, Кам'янсько-Дніпровський район, Запорізька область
на рішення Господарського суду Запорізької області
від22.02.2018 року (повний текст складено 05.03.2018 року)
у справі№908/1439/15-г (головуючий суддя - Мірошниченко М.В., судді Корсун Л.В., Федорова О.В.)
за позовом: позивача-1: позивача-2:Прокурора Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області, м. Енергодар, Запорізька область в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: Кам'янсько-Дніпровської районної державної адміністрації Запорізької області, м. Кам'янка-Дніпровська, Запорізька область, Великознам'янська сільська рада Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області, с. Велика Знам'янка, Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області (правонаступник: Кам'янсько-Дніпровська міська рада Кам'янсько Дніпроовського району Запорізької області, м. Кам'янка-Дніпровська Запорізької області)
до відповідача проФермерського господарства "Діана", с. Велика Знам'янка, Кам'янсько-Дніпровський район, Запорізька область стягнення суми

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року Кам'янсько-Дніпровський міжрайонний прокурор Запорізької області звернувся до Господарського суду Запорізької області в інтересах держави, в особі органу уповноваженого державою здійснювати відповідні функції в спірних відносинах - позивача-1 Кам'янсько-Дніпровської районної державної адміністрації Запорізької області та позивача-2 Великознам'янської сільської ради Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області з позовом до Фермерського господарства "Діана" про стягнення з заборгованості за користування земельною ділянкою за Договором емфітевзису від 08.01.2009 року в розмірі 162174,63 грн.

В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначив, що 08.01.2009 року на підставі розпорядження голови Кам'янсько-Дніпровської районної державної адміністрації №640 від 31.12.2008 року між позивачем-1 та відповідачем було укладено Договір емфітевзису на земельну ділянку сільськогосподарського призначення із земель запасу Великознам'янської сільської ради загальною площею 255,9573 га. На виконання умов вказаного договору позивач-1 за актом приймання передачі передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування вказану земельну ділянку, однак свої зобов'язання щодо внесення плати за користування землею за спірним договором відповідач належним чином не виконував, внаслідок чого, за відповідачем обліковується заборгованість за період: з 30.06.2009 року по 30.01.2014 року в сумі 162174,63 грн.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 05.03.2015 року порушено провадження у справі №908/1439/15-г.

До початку розгляду справи по суті, 02.07.2017 року прокурором було подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, у зв'язку зі зміною періоду нарахування заборгованості за користування землею: з 31.05.2010 року по 30.01.2014 року, внаслідок чого розмір заборгованості Фермерського господарства "Діана" за Договором емфітевзису від 08.01.2009 року зменшився та складає 136785,62 грн. Оновлений період боргу прокурором визначено із урахуванням ухвали Господарського суду Запорізької області від 27.05.2010 року у справі №4/365/09-15/11/10.

Суд першої інстанції прийняв до розгляду заяву про зменшення позовних вимог та розглянув справу з предметом позову про стягнення з ФГ "Діана" заборгованості за користування земельною ділянкою за Договором емфітевзису від 08.01.2009 року в розмірі 136785,62 грн.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 22.02.2018 року здійснено заміну прокурора у справі №908/1439/15-г, а саме: Кам'янсько-Дніпровського міжрайонного прокурора Запорізької області на його правонаступника - Прокурора Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 22.02.2018 року у справі №908/1439/15-г позов Прокурора Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області в інтересах держави, в особі Великознам'янської сільської ради Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, - задоволено; стягнуто з ФГ "Діана" на користь Великознам'янської сільської ради Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області суму 136785,62 грн. основного боргу; стягнути з відповідача в доход Державною бюджету України суму 2735,71 грн. судового збору; у задоволенні позову Прокурора Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області в інтересах держави: в особі органу уповноваженого державою здійснювати відповідні функції в спірних відносинах - Кам'янсько-Дніпровської районної державної адміністрації Запорізької області - відмовлено.

Не погодившись з рішенням, ухваленим судом першої інстанції, до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось ФГ "Діана", яке просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 22.02.2018 року у справі №908/1439/15-г та ухвалити нове судове рішення про відмовиту у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Звертаючись до суду з апеляційною скарго, заявник посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, а також на невідповідність висновків, викладених в судовому рішенні, обставинам справи. Апелянт вказує на наступні порушення:

1) Рішення суду першої інстанції прийнято незаконним складом суддів місцевого господарського суду, яким було заявлено відвід;

2) Апелянт вважає, що позов прокурора повинен бути залишений судом без розгляду з підстав неправильного визначення прокурором державних органів, уповноважених здійснювати функції у спірних правовідносинах, а саме передавати земельні ділянки державної власності сільськогосподарського призначення, які знаходяться за межами населених пунктів, у власність чи користування, однак місцевий господарський суд помилково порушив провадження у справі №908/1439/15-г; за твердженням скаржника, таким органом повинен бути Відділ Держземагенства (Держкомзема) у Кам'янсько-Дніпровському районі;

3) Відповідач вважає відсутніми підстави для здійснення представництва прокурором інтересів держави в суді, оскільки кошти, у разі задоволення позову, будуть спрямовані на рахунок територіальної громади, а не Держави; тобто, від розгляду даної справи Держава не одержує ніякого матеріального блага;

4) Стверджує про пропуск прокурором позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості за період з 31.05.2010 року по 30.01.2014 року, оскільки провадження у даній справі порушено 05.03.2015 року;

5) Не взято до уваги надану відповідачем технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розпорядження голови Кам'янсько-Дніпровської РДА №392 від 10.09.2010 про затвердження цієї документації та акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 26.05.2010 року, згідно з якими загальна площа фактично використовуваної ФГ "Діана" земельної ділянки складає 155,1084 га, що значно менше від площі землі, зазначеної у Договорі від 08.01.2009 року (255,9573 га);

6) Судом першої інстанції безпідставно відхилено висновок Торгово-промислової палати №2740/05-4 від 26.11.2012 року, який, на думку скаржника, звільняє його від виконання обов'язку з внесення плати у зв'язку з форс-мажорними обставинами, що мали місце у 2012 році.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.03.2018 року для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: Мартюхіна Н.О. - головуючий, судді Склярук О.І., Сгара Е.В.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 19.04.2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФГ "Діана" на рішення Господарського суду Запорізької області від 22.02.2018 року у справі №908/1439/15-г; встановлено сторонам строк для подання відзиву з доказами його надсилання іншим учасникам справи в порядку ст. 263 ГПК України до 03.05.2018 року.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 19.04.2018 року розгляд апеляційної скарги ФГ "Діана" на рішення Господарського суду Запорізької області від 22.02.2018 року у справі №908/1439/15-г призначено на 30.05.2018 року; клопотання ФГ "Діана" про участь у судовому засіданні призначеному на 30.05.2018 року в режимі відеоконференції задоволено; ухвалено судове засідання призначене на 30.05.2018 року провести в режимі відеоконференції та доручено Кам'янсько-Дніпровському районному суду Запорізької області забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції за участю представника ФГ "Діана".

У відзивах на апеляційну скаргу, який надійшли на адресу апеляційного суду 07.05.2018 року та 08.05.2018 року від Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області та Великознам'янської сільської ради, відповідно, представник та позивач-2 вважають оскаржуване рішення законним, обґрунтованим, та таким, що ухвалено з дотримання норм матеріального та процесуального права. Зазначають про доведеність наявності у відповідача заборгованості з орендної плати, яка виникла у зв'язку із користуванням земельної ділянкою загальною площею 255,9573 га у визначеній прокурором сумі відповідно до умов Договору емфітевзису від 08.01.2009 року. Вважають безпідставними доводи ФГ "Діана" щодо наявності сумнівів в упередженні суддів місцевого господарського суду, які приймали спірне рішення, оскільки мотивоване відхилення викладених відповідачем заперечень не може про таке свідчити. Доводи відповідача про звільнення ФГ "Діана" від виконання зобов'язань за Договором емфітевзису у 2012 році, у зв'язку з настанням форс-мажорних обставин, які підтверджуються висновком Торгово-промислової палати України №2740/05-4 від 26.11.2012 року, на думку прокурора, судом вірно відхилені, оскільки умовами Договору не передбачено звільнення відповідача від виконання взятих на себе обов'язків. Вказують на необґрунтованість посилань відповідача на відсутність підстав представництва прокурором інтересів держави в суді, зважаючи на те, що прокурор при зверненні до суду з позовом належно обґрунтував такі підстави.

30.05.2018 року через канцелярію суду від ФГ "Діана" надійшла заява про відвід від розгляду справи №908/1439/15-г суддю члена колегії Сгара Е.В.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 30.05.2018 року визнано заявлений ФГ "Діана" відвід судді зі складу колегії Сгара Е.В. необґрунтованим та зупинено апеляційне провадження за скаргою ФГ "Діана" на рішення Господарського суду Запорізької області від 22.02.2018 року у справі №908/1439/15-г для вирішення питання щодо розгляду заявленого відводу в порядку ст. 32 ГПК України.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 05.06.2018 року відмовлено у задоволенні заяви ФГ "Діана" про відвід судді зі чкладу колегії Сгара Е.В. у справі №908/1439/15-г; матеріали справи №908/1439/15-г повернуто колегії суддів у складі: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., судді Сгара Е.В., Склярук О.І.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 12.06.2018 року провадження за апеляційною скаргою ФГ "Діана" на рішення Господарського суду Запорізької області від 22.02.2018 року у справі №908/1439/15-г поновлено; розгляд апеляційної скарги призначено в режимі відеоконференції з Кам'янсько-Дніпровським районним судои Запорізької області на 27.06.2018 року.

15.06.2018 року на адресу апеляційного суду від ФГ "Діана" надійшла заява про проведення семантико-ткстуальної експертизи п. 8 Договору емфітевзису від 01.01.2009 року у справі №908/1439/15-г на предмет спірного тлумачення періоду платежу по договору.

Також, 27.06.2018 року через канцелярію суду від ФГ "Діана" надійшла заява про зупинення провадження по справі до проведення семантико текстуальної експертизи п. 8 Договору емфітевзису від 08.01.2009 року на предмет спірного тлумачення періодів платежу по договору.

27.06.2018 року через канцелярію суду від ФГ "Діана" надійшло клопотання про роз'яснення ухвали Донецького апеляційного господарського суду від 19.04.2018 року.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 27.06.2018 року оголошено перерву у судовому засіданні у справі №908/1439/15-г до 05.07.2018 року.

Розпорядженням керівника апарату суду №488/2018 від 04.07.2018 року, у зв'язку з неможливістю розгляду справи суддею зі складу колегії Сгара Е.В. через перебування у відпустці на дату слухання справи призначено повторний автоматизований розподіл справи №908/1439/15-г між суддями.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.07.2018 року для розгляду апеляційної скарги визначено наступний склад колегії суддів: Мартюхіна Н.О. - головуючий, судді Склярук О.І., Геза Т.Д.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 05.07.2018 року, з урахуванням виправлення описки, оголошено перерву у судовому засіданні по справі №908/1439/15-г до 30.07.2018 року.

Розпорядженням керівника апарату №653/2018 від 27.07.2018 року, у зв'язку з неможливістю розгляду справи суддею зі скалду колегії Геза Т.Д. через перебування у відпустці на дату слухання справи, призначено повторний автоматизований розподіл справи №908/1439/15-г між суддями.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.07.2018 року для розгляду апеляційної скарги визначено наступний склад колегії суддів: Мартюхіна Н.О. - головуючий, судді Дучал Н.М., Склярук О.І.

30.07.2018 року на адресу апеляційного суду від ФГ "Діана" надійшов висновок експерта Українського бюро лінгвістичних експертиз Національної академії наук України №056/228 від 23.07.2018 року за результатом проведення лінгвістичної експертизи п. 8 Договору емфітевзису від 08.01.2009 року.

30.07.2018 року ФГ "Діана" подано до апеляційного суду заяву про відкликання раніше поданих клопотань: про зупинення розгляду справи, про роз'яснення судового рішення та про призначення судової експертизи (лінгвістичної).

Судова колегія при розгляді вищенаведених вимог зазначає, що в силу ст.ст. 14, 42 ГПК України та виходячи з принципу диспозитивності у господарському судочинстві, учасники справи на власний розсуд користуються наданими їх процесуальними правами, в тому числі правом на відмову від поданих клопотань. Отже суд не вбачає процесуальних перешкод у задоволенні клопотання відповідача про відмову від вищенаведених клопотань, оскільки відповідач безпосередньо наділений як правом заявити такі вимоги, так і відмовитись від них, а тому клопотання залишаються без розгляду.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 30.07.2018 року замінено відповідача-2 у справі №908/1439/15-г - Великознам'янську сільську раду Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області на його правонаступника - Кам'янсько-Дніпровську міську раду Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 30.07.2018 року оголошено перерву у судовому засіданні у справі №908/1439/15-г до 27.08.2018 року о 14 год 45 хв.

Розпорядженням керівника апарату суду №1024/2018 від 28.08.2018 року, у зв'язку з неможливістю розгляду справи суддею зі складу колегії Склряук О.І. через перебування у відпустці на дату слухання справи, призначено повторний автоматизований розподіл справи №908/1439/15-г між суддями.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.08.2018 року для розгляду апеляційної скарги визначено наступний склад колегії суддів: Мартюхіна Н.О. - головуючий, судді Геза Т.Д., Дучал Н.М.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 28.08.2018 року розгляд апеляційної скарги ФГ "Діана" на рішення Господарського суду Запорізької області від 22.02.2018 року у справі №908/1439/15-г призначено на 10.09.2018 року о 14 год. 00 хв.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 10.09.2018 року оголошено перерву у судовому засіданні у справі №908/1439/15-г до 13.09.2018 року о 12 год. 30 хв.

Розпорядженням керівника апарату суду №1156/2018 від 12.09.2018 року, у зв'язку з неможливістю розгляду справи суддею зі складу колегії Геза Т.Д. через перебування у відпустці на дату слухання справи, призначено повторний автоматизований розподіл справи №908/1439/15-г між суддями.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.09.2018 року для розгляду апеляційної скарги визначено наступний склад колегії суддів: Мартюхіна Н.О. - головуючий, судді Дучал Н.М., Склярук О.І.

13.09.2018 року на адресу апеляційного суду від Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області надійшов відзив на висновок експерта №056/228 від 23.07.2018 року щодо лінгвістичного розуміння п. 8 Договору емфітевзису від 08.01.2009 року.

13.09.2018 року у судовому засіданні апеляційної інстанції був присутній представник ФГ "Діана", який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив суд її задовольнити, рішення Господарського суду Запорізької області від 22.02.2018 року у справі №908/1439/15-г скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Присутній у судовому засіданні апеляційної інстанції 13.09.2018 року прокурор прокуратури Харківської області заперечувала проти задоволення апеляційної скарги з підстав викладених у відзиві, наполягала на відсутності правових підстав для врахування висновку експерта №056/228 від 23.07.2018 року щодо лінгвістичного розуміння п. 8 Договору емфітевзису від 08.01.2009 року, та просила суд залишити рішення Господарського суду Запорізької області від 22.02.2018 року у справі №908/1439/15-г без змін.

Уповноважені представники позивача-1 та позивача-2 у судове засідання, яке призначалось на 13.09.2018 року не з'явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причину неявки суд не повідомили, своїм правом на участь у суді апеляційної інстанції не скористались.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться докази повідомлення всіх учасників судового процесу, а також те, що явка сторін не визнавалася судом обов'язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників вказаних сторін, у зв'язку з чим переходить до її розгляду по суті.

Межі перегляду справи в апеляційній інстанції, згідно ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України, полягають в тому, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення місцевим господарським судом обставин, що мають значення для справи, правильність застосування місцевим судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, не оспорюється сторонами, та підтверджується матеріалами справи, дослідженими судом апеляційної інстанції:

Розпорядження голови Кам'янсько-Дніпровської районної державної адміністрації №640від 31.12.2008 року, зокрема пунктом 9, надано дозвіл ФГ "Діана" на розробку технічної документації із землеустрою щодо визначення меж земельних ділянок в натурі на місцевості для складення документу, що посвідчує право користування земельними ділянками загальною площею 255,9573 га із земель запасу Великознам'янської сільської ради для передачі у користування для сільськогосподарських потреб згідно договору емфітевзису.

08.01.2009 року між Кам'янсько-Дніпровською районною державною адміністрацією, як розпорядником земельної ділянки, та ФГ "Діана", як землекористувачем, було укладено Договір емфітевзису (користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб), за умовами якого:

- п. 1.) розпорядник земельної ділянки надає, а землекористувач приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Великознам'янської сільської ради Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області;

- п. 2.) в користування передається земельна ділянка сільськогосподарського призначення із земель запасу Великознам'янської сільської ради загальною площею 255,9573 га;

- п. 7.) Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами, термін дії договору складає з 01.01.2009 року по 31.12.2013 року. Оплата за договором здійснюється починаючи із 01.01.2009 року.

- п. 8.) плата за користування землею вноситься землекористувачем з 01.01.2009 року у грошовій формі та розмірі 23775,02 грн. протягом 1-го півріччя 2009 року, розмірі 35662,54 грн. протягом 2-го півріччя 2009 року та на протязі 2010 - 2013 років у розмірі 71325,07 грн. на користь місцевого бюджету Великознам'янської сільської ради, яка вноситься землекористувачем щомісячно рівними частинами протягом 30 календарних днів наступних за останнім календарним днем звітного місяця у грошовому вигляді;

- п. 10.) розмір плати переглядається у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у т.ч. внаслідок інфляції; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини землекористувача, що підтверджено документами; після виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); в інших випадках, передбачених законом. Також розмір плати за користування землею переглядається в сторону збільшення в обов'язковому порядку 1 раз на 3 роки;

- п. 15) передача земельної ділянки землекористувачу здійснюється після підписання цього договору за актом її приймання-передачі;

- п. 17) після припинення дії договору землекористувач повертає розпоряднику земельної ділянки земельну ділянку в стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в користування;

- п. 26) землекористувач зобов'язаний, зокрема, вносити плату за користування земельною ділянкою, вказану у додатку до договору, а також інші платежі, встановлені законом.

Невід'ємними частинами договору є: схема розташування земельної ділянки; акт приймання-передачі об'єкта оренди; додаток до договору про розмір оплати за право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб.

За Актом прийому-передачі земельної ділянки для сільськогосподарських потреб від 08.01.2009 року, який підписано сторонами Договору та скріплено їх печатками, розпорядник земельної ділянки передав, а землекористувач прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення ради, яка знаходиться на території Великознам'янської сільської ради.

В подальшому, рішенням Господарського суду Запорізької області від 05.10.2010 року у справі №24/258д/10, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 04.03.2011 року, відмовлено у задоволенні позову Кам'янсько-Дніпровського міжрайонного прокурора в інтересах Великознам'янської сільської ради Запорізької області до відповідачів: 1 - Кам'янсько-Дніпровської районної державної адміністрації Запорізької області, 2 - ФГ "Діана" про визнання договору емфітевзису від 08.01.2009 року недійсним.

Звертаючись до суду першої інстанції із даним позовом, прокурор вказав, що ФГ "Діана" належним чином не виконало взяті на себе зобов'язання за Договором емфітевзису від 08.01.2009 року, внаслідок чого у відповідача за період: з 31.05.2010 року по 30.01.2014 року (з урахуванням п.п. 7, 8 Договору) утворилась заборгованість із внесення плати за користування земельною ділянкою у розмірі 136785,92 грн.

В свою чергу, ФГ "Діана" не погодилась з доводами прокурора, оскільки вважажє, що заборгованість за Договором емфітевзису від 08.01.2009 року у нього відсутня, а навпаки наявна переплата в сумі 18978,14 грн., оскільки земельна ділянка ним використовувалась у площі меншій ніж зазначено у договорі, а саме 155,1084 га, відповідно і плата за користування землею здійснювалась із розрахунку площі, якою фактично користувався відповідач у спірний період. На підтвердження викладених обставин відповідачем надано в матеріали справи копію акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 26.05.2010 року, складеного державним інспектором з контролю за використанням та охороною земель Юхно М.Л., за участю начальника відділу Богочарова С.П., головного інженера-землевпорядника с/р Софронова О.С., в присутності голови ФГ "Діана" Коби О.В., в якому зазначено, що на момент перевірки посадовими особами ФГ "Діана" фактично використовуються земельні ділянки загальною площею 155,1084 га для вирощування сільськогосподарської продукції. Підпис голови ФГ "Діана" у вказаному акті відсутній. Також відповідачем надано суду копію технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) загальною площею 158,6564 га та копію розпорядження Кам'янсько-Дніпровської районної державної адміністрації Запорізької області №392 від 10.09.2010 року про затверджено вказаної технічної документації.

Задовольняючи позовні вимоги прокуратури в інтересах позивача-2, суд першої інстанції виходив з недоведеності внесення сторонами будь-яких змін чи укладення додаткових угод до Договору емфітевзису від 08.01.2009 року щодо розміру площі земельної ділянки, плати за неї чи звільнення відповідача від такої плати, внаслідок чого визнав доведеним факт неналежного виконання землекористувачем зобов'язання з внесення відповідної плати протягом 31.05.2010 року по 30.01.2014 року, що призвело до виникнення за цим Договором заборгованості ФГ "Діана" у спірній - визначеній прокурором з урахуванням зменшення позовних вимог сумі.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзивів на неї, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, переглянувши справу з урахуванням меж перегляду визначених в ст. 269 ГПК України, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін з таких підстав.

З положень ст.ст. 13, 14, 140, 142, 143 Конституції України, ст.ст. 11, 16, 167, 169, 374 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 8, 48, 133, 148, 152, 197 Господарського кодексу України, ст.ст. 80, 84, 123, 124, 127, 128 Земельного кодексу України випливає, що органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у правовідносинах щодо розпорядження земельними ділянками державної та комунальної власності (наданні земельних ділянок громадянам та юридичним особам у власність або в користування, відчуженні земельних ділянок державної або комунальної власності, укладенні, зміні, розірванні договорів купівлі-продажу, ренти, оренди земельної ділянки та інших договорів щодо земельних ділянок, встановленні сервітуту, суперфіцію, емфітевзису, в тому числі прийнятті державними органами та органами місцевого самоврядування відповідних рішень) діють як органи, через які держава або територіальна громада реалізують повноваження власника земельних ділянок. Реалізуючи відповідні повноваження, державні органи або органи місцевого самоврядування вступають з юридичними та фізичними особами у цивільні та господарські правовідносини. Отже, у таких відносинах держава або територіальні громади є рівними учасниками земельних відносин з іншими юридичними та фізичними особами, у тому числі з суб'єктами підприємницької діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 102-1 Земельного кодексу України право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) і право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій) виникають на підставі договору між власником земельної ділянки та особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для таких потреб, відповідно до Цивільного кодексу України.

За змістом ч. 5 ст. 102-1 ЗК України укладення договорів про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб або для забудови здійснюється відповідно до Цивільного кодексу України з урахуванням вимог цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ч. 6 ст. 102-1 ЗК України право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) та право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій) припиняються в разі спливу строку, на який було надано право користування.

Статтею 407 Цивільного кодексу України унормовано, що право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (далі - землекористувач) (ч. 1). Право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) може відчужуватися і передаватися у порядку спадкування, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті (ч. 2). Право користування земельною ділянкою державної або комунальної власності для сільськогосподарських потреб не може бути відчужено її землекористувачем іншим особам, внесено до статутного фонду, передано у заставу (ч. 3).

Згідно з ст. 408 ЦК України, строк договору про надання права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб встановлюється договором і для земельних ділянок державної або комунальної власності не може перевищувати 50 років (ч. 1). Якщо договір про надання права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб укладено на невизначений строк, кожна із сторін може відмовитися від договору, попередньо попередивши про це другу сторону не менш як за один рік (ч. 2).

Відповідно до ст. 409 ЦК України, власник земельної ділянки має право вимагати від землекористувача використання її за призначенням, встановленим у договорі (ч. 1). Власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором (ч. 2). Власник земельної ділянки зобов'язаний не перешкоджати землекористувачеві у здійсненні його прав (ч. 3).

Статтею 410 ЦК України визначено, що землекористувач має право користуватися земельною ділянкою в повному обсязі, відповідно до договору (ч. 1). Землекористувач зобов'язаний вносити плату за користування земельною ділянкою, а також інші платежі, встановлені законом (ч. 2). Землекористувач зобов'язаний ефективно використовувати земельну ділянку відповідно до її цільового призначення, підвищувати її родючість, застосовувати природоохоронні технології виробництва, утримуватися від дій, які можуть призвести до погіршення екологічної ситуації (ч. 3).

26.05.2010 року за участі державного інспектора з контролю за виконанням та охороною земель Юхно М.Л., начальника відділу Богочарова С.П., головного інженера-землевпорядника сільської ради Софронова О.С., в присутності голови ФГ "Діана" Коба В.К. проведена перевірка з питань додержання вимог земельного законодавства посадовими особами ФГ "Діана" про що складено відповідний акт. Згідно із вказаним Актом, на момент перевірки ФГ "Діана" фактично використовуються земельні ділянки загальною площею 155,1084 га для вирощування сільськогосподарської продукції. Підпис голови ФГ "Діана" у вказаному акті, копія якого наявна в матеріалах справи, відсутній.

Довідкою Енергодарської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області, наданою у відповідь на лист в.о. начальника Кам'янсько-Дніпровського відділу Енергодарської місцевої прокуратури, визначено, що ФГ "Діана" на протязі 2015 - 2016 років сплата заборгованості по договорам емфітевзису не проводилась.

В матеріалах справи міститься технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), виготовлена у 2009 році, відповідно до якої загальна площа земельної ділянки складає 158,6564 га.

Розпорядженням Кам'янсько-Дніпровської районної державної адміністрації Запорізької області №392 від 10.09.2010 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки загальною площею 158,6564 га.

Також, в матеріалах справи наявна довідка відділу Держкомзему у Кам'янсько-Дніпровському районі №179 від 28.01.2011 року, відповідно до якої ФГ "Діана" фактично використовує земельну ділянку загальною площею 208,6564 га в тому числі:

- 50,0 га на праві постійного користування із них 49,4 га (ріллі), 0,60 га лісополоса, (колиш. р-пу "Тімірязєва");

- 158,6564 га згідно договору емфітевзису із них - 156,0217 га (ріллі), 2,3089 га лісосмуга, 0,3258 га дорога на (кол. р-п "Тімірязєва").

Однак, ніяких змін в Договір емфітевзису від 08.01.2009 року щодо розміру площі земельної ділянки та плати за неї сторонами договору не вносилося.

В матеріалах справи відсутні будь-які Додаткові угоди до Договору емфітевзису від 08.01.2009 року про зміну умов щодо розміру площі земельної ділянки або плати за користування земельною ділянкою чи звільнення відповідача як землекористувача від такої сплати.

Отже, наведеними приписами цивільного законодавства та вищевказаними умовами Договору емфітевзису від 08.01.2009 року встановлено обов'язок відповідача вносити плату за користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення.

З огляду на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором емфітевзису від 08.01.2009 року прокурором нараховано заборгованість у сумі 136785,62 грн. за період з 31.05.2010 року по 30.01.2014 року (з урахуванням умов п.п. 7, 8 Договору), а також з урахуванням відсутності оплати станом на час звернення до суду першої інстанції з позовом.

За наявними у справи доказами підтверджено наявність основного бору у розмірі 136785,62 грн.

Відповідачем до відзиву на позовну заяву надано контррозрахунок позовних вимог, з якого вбачається, що базою для нарахування плати за користування земельною ділянкою відповідачем визначено розмір земельної ділянки у 158,6564 га, але такі доводи судом апеляційної інстанції до уваги не приймається.

В матеріалах справи містяться копії квитанцій за 2009 рік, платіжних доручень за 2010 - 2013 роки, з яких вбачається, що за загальний період відповідачем на виконання умов Договору емфітевзису від 08.01.2009 року за користування землею сплачено 184723,21 грн., тобто, в меншому розмірі, ніж встановлено вказаним договором.

Згідно з ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 05.10.2010 у справі у справі №24/258д/10 (між тими ж сторонами), яке набрало законної сили, встановлено факт укладення Договору емфітевзису від 08.01.2009 року стосовно земельної ділянки площею 255,9573 га.

Вказані фактичні обставини не потребують повторного доказування при розгляді цієї справи між тими ж сторонами.

Водночас, під час розгляду справи як у суді першої, так і в апеляційній інстанції відповідачем не надано та матеріали справи не містять додаткових угод до Договору емфітевзису від 08.01.2009 року про зміну площі земельної ділянки, відтак, презюмується, що площа спірної земельної ділянки, наданої ФГ "Діана" за Договором емфітевзису від 08.01.2009 року, становить 255,9573 га.

Судом апеляційної інстанції відхиляються за необґрунтованістю аргументи скаржника про неврахування судом першої інстанції наданої відповідачем технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розпорядження голови Кам'янсько-Дніпровської РДА №392 від 10.09.2010 року про затвердження цієї документації та акта перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 26.05.2010 року, згідно з якими загальна площа фактично використовуваної ФГ "Діана" земельної ділянки складає 155,1084 га, що значно менше від площі землі, зазначеної у Договорі емфітевзису від 08.01.2009 року, оскільки:

По-перше, такі твердження по суті зводяться виключно до заперечень щодо законності та обґрунтованості судового рішення у справі №24/258д/10 (між тими ж сторонами), яке набрало законної сили та не скасоване, а тому не може бути поставлене під сумнів.

По-друге, у вказаній вище справі №24/258д/10 судами встановлено обставини правомірності укладення між Кам'янсько-Дніпровською районної державною адміністрацією та ФГ "Діана" Договору емфітевзису від 08.01.2009 року із площею земельної ділянки 255,9573 га, а тому зазначений факт не доказуюється повторно при розгляді даної справи в силу ч. 4 ст. 75 ГПК України.

По-третє, навіть після видачі головою Кам'янсько-Дніпровської РДА розпорядження №392, яким було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки загальною площею 155,1084 га, сторонами, в тому числі землекористувачем не було ініційовано внесення будь-яких змін чи укладення додаткових угод до Договору емфітевзису від 08.01.2009 року щодо площі земельної ділянки, плати за неї чи звільнення відповідача від такої плати.

Отже, користування земельною ділянкою в обсязі, який визначений умовами договору емфітевзису - 255,9573 га є правом відповідача, яке він міг використовувати на власний розсуд (повно, частково) або не здійснювати взагалі.

В той же час, здійснення землекористувачем свого права на користування переданою йому земельною ділянкою (його обсяг), не впливає на його обов'язок вносити плату за користування землею у розмірі встановленому договором.

Такого ж висновку висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 11.05.2018 року при розгляді аналогічної справи №908/1441/15-г.

Згідно Акту від 26.05.2010 року, складеного за результатом перевірки державним інспектором з контролю використання та охорони земель Юхно М.Л. щодо дотримання вимог земельного законодавства ФГ "Діана", вбачається, що відповідач фактично користується земельною ділянкою площею 155,1084 га. Однак, зазначений доказ лише свідчить про використання ФГ "Діана" такої площи земельної ділянки, але не підтверджує неможливість використання всієї земельної ділянки, переданої на підставі Договору емфітевзису від 08.01.2009 року, загальною площею 255,9573 га.

Судова колегія вважає вірним висновок місцевого суду, що за умовами п. 8 Договору розмір плати за користування землею не поставлений в залежність від площі фактично використаної земельної ділянки землекористувачем, а визначений у твердій грошовій сумі: 23775,02 грн. протягом 1-го півріччя 2009 року, розмірі 35662,54 грн. протягом 2-го півріччя 2009 року та на протязі 2010 - 2013 років у розмірі 71325,07 грн.

Позиція ФГ "Діана" щодо тлумачення п. 8 Договору емфітевзису від 08.01.2009 року (в частині розміру орендної плати) полягає в тому, що за умовами договору встановлена плата за користування землею з 01.01.2009 року у грошовій формі та розмірі:

- протягом 1-го півріччя 2009 року - 23775,02 грн.;

- протягом 2-го півріччя 2009 року - 35662,54 грн.;

- на протязі 2010 - 2013 років - 71325,07 грн.

Тобто, за п'ять років ФГ "Діана" зобов'язалась сплатити за користування земелею орендну плату в загальній сумі 130662,63 грн.

Колегія суддів не вважає правильним таке тлумаченням відповідачем умов Договру, враховуючи наступне.

За приписами п.п. 285.1., 285.2. ст.. 285 Податкового кодексу України, базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв'язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Наведними норматами податкового законодавства чітко визначено, що звітнім періодом для плати за землю є календарний, та не передбачено можливості обраховувати орендну плату за землю разом за 4 роки (з 2010 по 2013 роки) як помилково вважає апелянт.

При цьому, наявними в матеріалах справи (а.с.33, т.1) податковими деклараціями з орендної плати за земельні ділянки, зокрема декларацією за 2011 рік підтверджується, що ФГ "Діана" за період з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року щомісячно сплачувало по 3684,27 грн., а всього на суму 44211,20 грн. Тобто, позивачем самостійно декларувалась плата за землю виходячи з податкового періоду - один календарний рік.

За 2010 - 2013 року аналогічно визначений податковий період один календарний рік з розбивкою на щомісячні платежі.

З урахуванням самостійно поданих ФГ "Діана" податкових декларацій з податку на землю, задекларована суми в сукупності за період з 2010 по 2013 роки не складають 71325,07 грн., на чому наполягає апелянт, а обраховувались виходячи із щорічної плати за землю, тобто 71325,07 грн. - за кожен рік: 2010, 2011, 2012, 2013, але за менший розмір земельної ділянки.

Ззначені обставини також підтверджуються самими платіжними документами ФГ "Діана", які містяться в матеріалах справи, а також інформаційними даними контролюючого органу (а.с. 2, т.3).

Виходячи із податкових декларацій, які подавались ФГ "Діана", і платіжних документів, які свідчать про оплату оренди, відповідач сплачував в період з 2010 року по 2013 рік щорічно 44211,20 грн., оскільки вважав, що фактично користуючись земельною ділянкою площею 155,1084 га, він не повинен платити орендну плату за Договором емфітевзису від 08.01.2008 року у повному обсязі за землю загальною площею 255,9573 га.

Посилання скаржника на висновок лінгвістичної експертизи від 23.07.2018 року №056/228, складений Державним підприємством "Українське бюро лінгвістичних експертиз НАН України" колегія суддів до уваги не приймає.

Зі змісту зазначеного висновку експерта вбачається, що його складено за результатами лінгвістичного аналізу.

Так, виходячи із вказаного висновку експертом, зокрема констатовано, що текст п. 8 Дговору емфітевзису від 08.01.2009 року дає лінгвістичні підстави стверджувати, що цим договором передбачено сумарну плату за користування земельною ділянкою в розмірі 71325,07 грн. за 2010, 2011, 2012 та 2013 роки.

Згідно вимог ст. 104 ГПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст. 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Підпунктом 1 ст. 288 Податкового кодексу України визначено, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

За умовами п. 8 Догвору емфітевзису від 08.01.2009 року сторони дійшли згоди, що що плата за землю вноситься землекористувачем у розмірі

- 23775,02 грн. протягом 1-го півріччя 2009 року;

- 35662,54 грн. протягом 2-го півріччя 2009 року;

- та на протязі 2010 - 2013 років в розмірі 71325,07 грн. на користь місцевого бюджету Великознамянської сільської ради, яка вноситься землекористувачем щомісячно рівними частинами протягом 30 календарних днів наступних за останнім календарним днем звітного місяця.

Як вбачається з долученого прокурором до позову розрахунку, ФГ "Діана" протягом 1-го півріччя 2009 року нараховувалась щомісячно плата за Договором емфітевзису від 09.01.2018 року у розмірі 3962,52 грн. (із розрахунку 23775,02 грн. / 6 міс. = 3962,52 грн.).

В подальшому, протягом 2-го півріччя 2009 року ФГ "Діана" нараховувалось щомісячно по 5943,75 грн. (35662,54 грн. / 6 міс. = 5943,75 грн.) плати за договором емфітевзису.

Починаючи з 01.01.2010 року по 31.12.2013 року відповідачу нараховано плату за землю у розмірі 5943,75 грн. щомісячно, що відповідає розміру, який нараховувався у попередні періоди та становить 1/12 від 71325,07 грн. як суми щорічного зобов'язання. Проте відповідачем фактично сплачувалась сума 3684,27 грн.

Судова колегія вважає наведені в висновоку лінгвістичної експертизи від 23.07.2018 року №056/228 взаємосуперечливими, оскільки виходячи з його змісту щомісячна плата за Договором емфітевзису від 08.01.2009 року складає (71325,07 грн. / 4 роки / 12 місяців) 1485,94 грн. При цьому, із наданого ФГ "Діана" контррозрахунку вбачається, що відповідачем починаючи з лютого 2010 року періодично сплачувались платежі у розмірі 3684,27 грн., що є значно більшим (в 4 рази), аніж вказано у висновку експерта виходячи із спірного тлумачення п. 8 Договору емфітевзису від 08.01.2009 року.

При цьому, судом апеляційної інстанції виходячи із фактичних даних встановлено, що помісячні платежі в сумі 3684,27 грн. за період з 2010 року по 2013 рік, які сплачувались ФГ "Діана" з умовами п. 8 Договору емфітевзису від 08.01.2009 року, є саме сумою сплати виходячи із наведеного прокурором розрахунку, але за менший розмір земельної ділянки.

За період з 01.01.2010 року по 31.12.2013 року за користування земельною ділянкою 255,9573 га відповідач мав сплачувати щомісячно 5943,75 грн., проте він вважав, що користуючись лише 155,1084 га сплаті підлягають щомісячні платежі в сумі 3684,27 грн. Тобто, відповідач сплачував орендну плату за землю виходячи із правильного розрахунку, але не за 255,9573 га, як це передбачено умовами Договору та необхідно, а за 155,1084 га, якими відповідач фактично користувався.

Таким чином, наведеним висновком суду спростовуються посилання апелянта, які підтверджені висновком лінгвістичної експертизи від 23.07.2018 року №056/228, що на протязі 2010 - 2013 років за користування земельною ділянкою ФГ "Діана" мало сплатити лише суму 71325,07 грн., оскільки, за наведених обставин, відповідач самостійно сплачував орендну плату із розрахунку 71325,07 грн. щорічно за 2010, 2011, 2012, 2013 року, але за земельну ділянку меншою площею, якою він фактично користувався. Тобто, між сторонами не існувало непорозумінь щодо тлумачення п. 8 Договору емфітевзису від 08.01.2009 року, а лише відповідач вважав, що має сплачувати орендну плату за земельну ділянку з площею не тією, яку оримав в оренду, а якою фактично користувався, що не узгоджується з приписами цивільного, земельного та податкового законодавства.

В апеляційній скаргі ФГ "Діана" також зауважує на тому, що позов прокурора повинен бути залишений судом без розгляду з підстав неправильного визначення прокурором державних органів, уповноважених здійснювати функції у спірних правовідносинах. На думку відповідача прокурор повинен був звернутись до сууд в інтересах Відділу Держземагенства (Держкомзема) у Кам'янсько-Дніпровському районі, як органу уповноваженого розпоряджатись землями державної власності.

Проте, колегія суддів не може погодитись з наведеними твердженнями зважаючи на наступне.

Положеннями ст. 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 2 ст. 2 ЦК України передбачено, що одним з учасників цивільних відносин є держава Україна, яка згідно зі ст. 167, 170 ЦК України набуває і здійснює цивільні права та обов'язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом, та діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

Одним із таких органів є прокуратура, на яку покладено функції представництва інтересів держави в суді у випадках, визначених законом.

За змістом ч. 1 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 зазначеного Закону прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Частиною 3 ст. 4 ГПК України встановлено, що до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно ч. 4 ст. 53 ГПК України прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених ст. 174 ГПК України.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.04.1999 рку №3-рп/99 наголосив, що інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Із врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Як вбачається із змісту позовної заяви, порушення інтересів держави у даному випадку прокурор вбачає у тому, що ФГ "Діана" користуючись землями державної власності на підставі Договору емфітевзису не в повному обсязі здійснювало плату за цим договором, внаслідок чого створив перешкоди для реалізації державних і регіональних програм соціально-економічного та культурного розвитку Кам'янсько-Дніпровського району.

Прокурор наголошує, що у даному випадку порушені інтереси держави у вигляді недоотримання коштів в бюджет органу місцевого самоврядування - Великознам'янської сільської ради Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області внаслідок невиконання ФГ "Діана" взятих на себе зобов'язань перед Кам'янсько-Дніпровською районною державною адміністрацією.

Відповідно до ст. 13 Конституції України земля є об'єктом власності Українського народу, від імені якого права власності здійснюють органи державної влади та органи державної влади і місцевого самоврядування.

Згідно ст. 84 Земельного кодексу України в державній власності перебувають усі землі України, за винятком комунальної та приватної власності.

Право державної власності на землю набувається та реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради Міністрів АРК, Київської та Севастопольської міської Ради, районних державних адміністрацій у відповідності до закону.

Статтею 206 Земельного кодексу України встановлено, що використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за приписами ч. 1 ст. 21 Закону України "Про оренду землі" визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Матеріалами господарської справи підтверджено, що Договір емфітевзису від 08.01.2009 року укладено між Кам'янсько-Дніпровською районною державною адміністрацією, як розпорядником земельної ділянки, та ФГ "Діана", як землекористувачем.

При цьому, орендну плату за спірний період відповідно до п. 8. Договору емфітевзису відповідач повинен сплачувати на користь місцевого бюджету Великознам'янської сільської ради.

Тому за наведених обставин саме позивач-2 (правонаступником якого є Кам'янсько-Дніпровська міська рада) недоотримав плату за користування землею за спірним договором внаслідок належного виконання його умов відповідачем.

Судова колегія зазначає про помилковість доводів відповідача щодо необхідності представництва прокурором інтересів держави в особі Відділу Держземагенства (Держкомзема) у Кам'янсько-Дніпровському районі, як органу уповноваженого розпоряджатись землями державної власності, оскільки у даній справі спір не стосується земельної ділянки як об'єкту цивільних прав, а предметом спору є стягнення суми на користь територіальної громади в особі сільської ради.

З огляду на наведене вище, звернення керівника Кам'янсько-Дніпровський міжрайонний прокурор Запорізької області в інтересах держави в особі, зокрема Великознам'янської сільської ради до Господарського суду з цим позовом, направлено на захист охоронюваних законом інтересів держави, уповноваженими органами якої є визначений прокурором позивач-2, що належним чином перевірено судом апеляційної інстанції.

Посилання скаржника, як на підставу для відмови у задоволені позову, на пропуск прокурором позовної давності щодо заявленим позовним вимогам про стягнення заборгованості за період з 31.05.2010 року по 30.01.2014 року, з тих підстав, що провадження у даній справі порушено 05.03.2015 року, не приймаються судом до уваги, з огляду на приписи ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України, за якими позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, заява про застосування наслідків спливу позовної давності була подана відповідачем лише в суді апеляційної інстанції.

Що стосується посилань апелянта не відхилення судом першої інстанції висновку Торгово-промислової палати №2740/05-4 від 26.11.2012 року, який, на думку скаржника, звільняє його від виконання обов'язку з внесення плати у зв'язку з форс-мажорними обставинами, що мали місце у 2012 році, судова колегія зазначає наступне.

Згідно з п. 35 Договору емфітевзису від 08.01.2009 року сторона, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності, якщо доведе, що це порушення сталося не з її вини.

Судова колегія апеляційної інстанції виходить з того, що при настанні форс-мажорних обставин відповідач не звільняється від виконання основного зобов'язання з оплати за користування земельною ділянкою, проте, при нарахуванні пені або штрафу за прострочення виконання зобов'язання щодо своєчасної оплати, тобто застосуванні господарсько-правової відповідальності суд має право звільнити сторону від нарахування штрафних санкцій, враховуючи їх правову природу та наявність форс-мажорних обставин.

Наявні ж заперечення скаржника з приводу неврахування судами висновку Торгово-промислової палати України №2740/05-4 від 26.11.2012 року свідчать про помилкове ототожнення ним звільнення від виконання грошового зобов'язання за договором та звільнення від господарсько-правової відповідальності за порушення такого зобов'язання.

У відповідності до ч. 4 ст. 219 ГК України сторони зобов'язання можуть передбачити певні обставини, які через надзвичайний характер цих обставин є підставою для звільнення їх від господарської відповідальності у випадку порушення зобов'язання через дані обставини, а також порядок засвідчення факту виникнення таких обставин.

Договір емфітевзису від 08.01.2009 року не містить положень щодо форс-мажорних обставин та звільнення боржника від господарської відповідальності в разі їх виникнення, як це передбачено ч. 4 ст. 219 ГК України.

Відповідно до абз. 3, 4 ч. 3 ст. 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" (в редакції від 23.07.2010 року, чинній на час складання висновку Торгово-промислової палати України №2740/05-4 від 26.11.2012 року) Торгово-промислова палата України: засвідчує обставини форс-мажору відповідно до умов зовнішньоторговельних угод і міжнародних договорів України, а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні; засвідчує форс-мажорні обставини відповідно до умов договорів за зверненнями суб'єктів господарської діяльності, що здійснюють будівництво житла (замовників, забудовників).

Однак, відповідач - ФГ "Діана" не відноситься до кола суб'єктів господарської діяльності, за зверненнями яких Торгово-промислова палата України засвідчує обставини форс-мажору, в зв'язку з чим, у розумінні ст. 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" (в чинній на той час редакції) висновок Торгово-промислової палати України №2740/05-4 від 26.11.2012 року не може вважатися належним доказом засвідчення форс-мажорних обставин (несприятливих погодних умов) у 2012 році.

Судова колегія, в той же час, вважає за необхідне погодитись з викладеними у відзиві на апеляційну скаргу доводами прокуратури про те, що умовами Договору емфітевзису від 08.01.2009 року не передбачено звільнення відповідача від виконання взятих обов'язків.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду Запорізької області від 07.02.2018 року заяву ФГ "Діана" про відвід колегії суддів, яка розглядала справу №908/1439/15-г, у складі: головуючого судді - Мірошниченко М.В., суддів Корсун В.Л., Федорової О.В. залишено без задоволення, з чим відповідач в апеляційній скарзі не погоджується та вважає, що вказану ухвалу винесено з грубим порушенням норм процесуального права.

Право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об'єктивності та неупередженості розгляду справи. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 №475/97-ВР), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду існування безсторонності для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (i) суб'єктивним критерієм та (ii) об'єктивним критерієм.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" (Заява №33949/02) від 09.11.2006 року зроблено висновок: "стосовно суб'єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного".

Відповідно до ч. 1 ст. 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 36 цього Кодексу.

Проте незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання в силу ч. 4 ст. 35 ГПК України не може бути підставою для відводу.

В обґрунтування поданої заяви про відвід суддів Мірошниченко М.В., суддів Корсун В.Л., Федорової О.В. заявник посилався на наявність сумнівів у неупередженості складу суду, оскільки судом було проігноровано процесуальні норми і допущено до участі у справі представників прокуратури та позивача-2, повноваження яких не були підтверджені належним чином. Зокрема, зазначено, що головуючий залишив поза увагою відсутність у представника прокуратури доручення на участь у справі і він діє від імені прокуратури лише на підставі посвідчення, довіреність представника позивача-2 - Костенко М.С. підписано головою ліквідаційної комісії - міською головою В.В.Антоненко, однак згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Великознам'янська сільська рада Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області в процесі припинення не перебуває. Судом в порушення ст. 207 ГПК України не було розглянуто клопотання відповідача про недопуск до участі у справі вказаних представників і не прийнято по ньому рішення. Обґрунтовуючи заяву про відвід представник відповідача посилається на п. 5 ч. 1 ст. 35 ГПК України, просив суд першої інстанції задовольнити відвід колегії суддів у справі №908/1439/15-г.

Судова колегія апеляційної інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги відповідача, не вбачає підстав для її задоволення, оскільки наведені заявником доводи в її обґрунтування, в розумінні ст.ст. 35, 36 ГПК України, не є підставами для відводу судді від розгляду даної справи. Заява про відвід не містить даних про наявність обставин, які викликають сумніви у неупередженості або об'єктивності судді.

Відповідачем - ФГ "Діана" не доведено належними доказами обґрунтованості підстав для відводу суддів Мірошниченко М.В., суддів Корсун В.Л., Федорової О.В., тому доводи, викладені в апеляційній скарзі з цих підстав, судовою колегією не приймаються.

Таким чином, доводи скаржника про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, а викладені в оскаржуваному судовому рішенні відповідають фактичним обставинам справи, у зв'язку з чим апеляційна скарга ФГ "Діана" задоволенню не підлягає, а ухвала Господарського суду Запорізької області від 22.02.2018 року у справі №908/1439/15-г підлягає залишенню без змін.

У зв'язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір за її подання покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства "Діана" на рішення Господарського суду Запорізької області від 22.02.2018 у справі №908/1439/15-г - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 22.02.2018 у справі №908/1439/15-г - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий суддя Н.О. Мартюхіна

Судді: Н.М. Дучал

О.І. Склярук

(У судовому засіданні 13.09.2018 року проголошено всупну та резолютивну частину постанови. Повний текст постанови складено 18.09.2018 року).