ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2018 Справа №914/657/18

За позовом: Львівського національного академічного театру опери та балету ім. Соломії Крушельницької, м. Львів,

до відповідача: Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у Львівській області, м. Львів,

про: стягнення збитків сумі 104 195,57 грн

Суддя Синчук М.М.

за участю секретаря судового засідання Григорчук Н.В.

Представники учасників процесу:

позивача: ОСОБА_1 довіреність від 05.03.2018 р. №884-1;

відповідача: ОСОБА_2 довіреність від 17.05.2018 р. №58-14/3097.

Представникам сторін розяснено права та обовязки, передбачені ст. 46 ГПК України. Заяв про відвід судді не надходило. У відповідності до ст. 222 ГПК України здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою програмно-апаратного комплексу Оберіг.

На розгляді господарського суду Львівської області перебуває справа №914/657/18 за позовом Львівського національного академічного театру опери та балету ім. Соломії Крушельницької до Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у Львівській області про стягнення збитків у сумі 104 195,57 грн.

Підставою для звернення Позивача до Господарського суду Львівської області стало інспектування фінансово-господарської діяльності Позивача за період з 01.06.2015 по 11.03.2017 років працівниками Західного офісу Державної аудиторської служби України. Даною перевіркою було виявлено проведення зайвих виплат на суму 103, 1 тис. грн., за надані послуги за договорами з ГУ ДСНС України у Львівській області, внаслідок чого Позивачу було завдано шкоди (збитків), в порядку ст. 22 ЦК України, на вказану суму, в свою чергу Позивач мав повідомити Західний офіс Державної аудиторської служби України про вжиті заходи щодо усунення виявлених ревізією порушень разом з копіями підтверджуючих документів. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на наказ Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, Міністерства фінансів України №1/2/1 від 03.01.2012 року, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 16 січня 2012 року за №45 20358 «Про затвердження ОСОБА_1 формування вартості платних послуг, які надаються підрозділами Міністерства надзвичайних ситуацій України», оскільки останній виданий на виконання постанови КМ України від 26.10.2011 року №1102 «Деякі питання надання платних послуг підрозділами Міністерства надзвичайних ситуацій», якою затверджується перелік платних послуг протипожежного призначення, які надаються підрозділами спеціальними регіональними центрами швидкого реагування, територіальними аварійно-рятувальними загонами, спеціальними загонами, аварійно - та пожежно-рятувальними підрозділами, вузлами зв'язку, загонами забезпечення, технічними службами, базами зберігання та їх підрозділами) Міністерства надзвичайних ситуацій.

Ухвалою суду від 03.05.2018р. позовну заяву Львівського національного академічного театру опери та балету ім. Соломії Крушельницької прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №914/657/18 за правилами спрощеного позовного провадження. Проведення судового засідання для розгляду справи по суті призначено на 04.06.2018 р. В судовому засіданні 04.06.2018 р. оголошено перерву до 18.06.2018 р. Ухвалою від 18.06.2018 р. суд перейшов від спрощеного позовного провадження до розгляду справи №914/657/18 за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 16.07.2018 р.

Ухвалою суду від 16.07.2018 р. продовжено строк підготовчого провадження у справі №914/657/18. Розгляд справи відкладено на 03.09.18 р.

В судовому засіданні 03.09.2018 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 24.09.2018 р.

В судовому засіданні 24.09.2018 р. представник позивача заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити за наведених у ньому підстав.

Представник відповідача в судовому засіданні 24.09.2018 р. проти заявлених вимог заперечив, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що ГУ ДСНС України у Львівській області та позивач укладали договори не виходячи за межі правового поля, адже предметом цих договорів було надання послуг, де одна сторона (виконавець ГУ ДСНС України у Львівській області) зобов'язувалася за завданням другої сторони (замовника Львівського національного академічного театру опери та балету імені ОСОБА_3) надати послуги, які споживалися в процесі здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язувався оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не вста новлювалося договором. Відповідно до пункту IV «Порядок здійснення оплати» зазначеного в кожному із Договорів укладених у 2015-2017 роках, плата за надання послуг вносилася Замовником - Львівським національним академічним театром опери та балету імені ОСОБА_3 щомісячно на поточний рахунок Виконавця - ГУ ДСНС України у Львівській області, після пред'явлення рахунка та підписання акта приймання-передачі наданих послуг. Відтак, Позивач кожного місяця впродовж 2015-2017 років на виконання Договору №6-15 від 19.03.2015 року, Договору №9-16 від 14 квітня 2016 року, Договору №28-17 від 23.05.2017 року підписував акти приймання-передачі наданих послуг, не маючи при цьому жодних претензій до Відповідача ані по обсягах, ані по якості наданих послуг, як наслідок підтвердженням про прийняття Позивачем послуг, було щомісячне надходження коштів у повному обсязі на розрахунковий рахунок Відповідача (виписки ДКСУ по рахунках ГУ ДСНС України у Львівській області додаються). Відповідальність за невиконання своїх зобов'язань за вказаними Договорами визначена розділом ІІ «Відповідальність Сторін», яким передбачено відповідальність Сторін за порушення якості надання послуг, та строків оплати за надані послуги. Впродовж 2015-2017 років у Сторін за Договорами претензій один до одного не було.

У судовому засіданні 24.09.2018 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників справи, Господарський суд Львівської області, -

ВСТАНОВИВ:

Між Львівським національним академічним театром опери та балету ім. Соломії Крушельницької (надалі - Театр або позивач) та Головним управлінням Державної служби з надзвичайних ситуацій у Львівській області (надалі ГУ ДСНС або відповідач) у 2015, 2016, 2017 рр. укладалися договори №6-15 від 19.03.2015 р., №9-16 від 14.04.2016 р., №28-17 від 23.05.2017 р. про закупівлю послуг з організації професійної пожежної охорони ДСНС на обєктах Львівського національного академічного театру опери та балету ім. С. Крушельницької (надалі - Договори), предметом яких була закупівля послуг з організації професійної пожежної охорони ДСНС на об'єктах Львівського національного академічного театру опери та балету імені ОСОБА_3. Закупівля послуг проводилася Позивачем з дотриманням переговорної процедури закупівлі відповідно до чинного на момент її проведення Закону України «Про здійснення державних закупівель» та Закону України «Про публічні закупівлі» на очікувану вартість послуг. (ДК 016:2010, код 84.25.1).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.11.2013 року № 874 «Про затвердження критеріїв утворення державних пожежно-рятувальних підрозділів (частин) Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту в адміністративно-територіальних одиницях та переліку субєктів господарювання, де утворюються такі підрозділи (частини)» Львівський національний академічний театр опери та балету імені ОСОБА_3, згідно пункту 8 Переліку субєктів господарювання, де утворюються державні пожежно-рятувальні підрозділи (частини) Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, затвердженого цією ж постановою, є театром із загальною кількістю місць 800 і більше, що має історичну або архітектурну цінність та підлягає охороні від пожеж державним пожежно-рятувальним підрозділом (частиною) на підставі договору.

Згідно частини 4 статті 24 Кодексу Цивільного захисту України та Положення про Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області, затвердженого наказом Державної служби України з надзвичайних ситуацій (далі - ДСНС України) від 04.02.2013 року №3 (нова редакція затверджена наказом ДСНС від 21.09.2017 року №507 «Про внесення змін до установчих документів територіальних органів»), Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області є територіальним органом ДСНС України у Львівській області, уповноваженим на забезпечення реалізації державної політики у сферах цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб.

ГУ ДСНС України у Львівській області є державним органом на території Львівської області, який в повній мірі та на законних підставах забезпечує протипожежний захист на обєктах і в населених пунктах, маючи в своєму складі державні пожежно-рятувальні підрозділи (частини).

Відповідно до пункту IV «Порядок здійснення оплати» зазначеного в кожному із Договорів укладених у 2015-2017 роках, плата за надання послуг вносилася Замовником - Львівським національним академічним театром опери та балету імені ОСОБА_3 щомісячно на поточний рахунок Виконавця - ГУ ДСНС України у Львівській області, після пред'явлення рахунка та підписання акта приймання-передачі наданих послуг.

Позивач, впродовж 2015-2017 років, на виконання Договору №6-15 від 19.03.2015 року, Договору №9-16 від 14 квітня 2016 року, Договору №28-17 від 23.05.2017 року, підписував акти приймання-передачі наданих послуг, не маючи при цьому жодних претензій до Відповідача ані по обсягах, ані по якості наданих послуг, як наслідок підтвердженням про прийняття Позивачем послуг, було щомісячне надходження коштів у повному обсязі на розрахунковий рахунок Відповідача (виписки ДКСУ по рахунках ГУ ДСНС України у Львівській області додаються). Відповідальність за невиконання своїх зобов'язань за вказаними Договорами визначена розділом II «Відповідальність Сторін», яким передбачено відповідальність Сторін за порушення якості надання послуг, та строків оплати за надані послуги.

Впродовж 2015-2017 років у Сторін за Договорами претензій один до одного не було.

Підставою для звернення Позивача до Господарського суду Львівської області стало інспектування фінансово-господарської діяльності Позивача за період з 01.06.2015 по 11.03.2017 років працівниками Західного офісу Державної аудиторської служби України. Даною перевіркою було виявлено проведення зайвих виплат на суму 103, 1 тис. грн., за надані послуги за договорами з ГУ ДСНС України у Львівській області, внаслідок чого Позивачу було завдано шкоди (збитків) на вказану суму, в свою чергу Позивач мав повідомити Західний офіс Державної аудиторської служби України про вжиті заходи щодо усунення виявлених ревізією порушень разом з копіями підтверджуючих документів.

30.06.2017 року вих. №233 в ГУ ДСНС України у Львівській області надійшов лист від Позивача змістом якого було відшкодування збитків виявлених за результатами ревізії Західного офісу Державної аудиторської служби України на суму 103,1 тис. грн.

У відповідь ГУ ДСНС України у Львівській області було направлено листа Позивачу від 17.07.2017 року №58-14/5275 в якому надано пояснення щодо виду і характеру правовідносин (господарсько-правові) між сторонами, які мали місце на протязі багатьох років співпраці у сфері надання послуг пожежних і рятувальних служб.

При прийнятті рішення суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 3 ст. 180 Господарського кодексу України при укладенні господарського договору сторони зобов'язанні у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Зі змісту статті 632 Цивільного кодексу України вбачається, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, тобто є вільною, за виключенням випадків визначених законом, у яких ціни (тарифи, ставки тощо) встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

При цьому, частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб'єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини та проявляється у можливості сторін на власний розсуд визначати умови договору.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Як встановлено судом, ГУ ДСНС України у Львівській області та позивач укладали договори надання послуг, де одна сторона (виконавець ГУ ДСНС України у Львівській області) зобов'язувалася за завданням другої сторони (замовника Львівського національного академічного театру опери та балету імені ОСОБА_3) надати послуги, які споживалися в процесі здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язувався оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлювалося договором.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Згідно з статтею 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Частиною 2 ст. 22 Цивільного кодексу України встановлено, що збитками визначаються втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права, а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.

Підставою для відшкодування збитків є склад правопорушення, який включає наступні фактори:

- наявність реальних збитків;

- вина заподіювача збитків;

- причинний зв'язок між діями або бездіяльністю винної особи та збитками.

При вирішенні спору, позивачу, як особою, на яку процесуальним законом покладено обов'язок по доведенню своїх вимог та заперечень, необхідно довести належними та допустимими доказами факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов'язань та причинно-наслідковий зв'язок між невиконанням зобов'язань та заподіяними збитками.

При визначенні розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги вид (склад) збитків та наслідки порушення договірних зобов'язань для підприємства. Тоді як відповідачу потрібно довести відсутність його вини у спричиненні збитків позивачу.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов'язань та/або відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв'язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв'язок між протиправною поведінкою і збитками є обов'язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Позивачем, в порушення норм ст. 22 Цивільного кодексу України, не доведено належними та допустимими доказами сукупності вищевказаних елементів складу цивільного правопорушення в діях відповідача, зокрема, наявності збитків та протиправності поведінки відповідача.

Судом встановлено, що відповідачем відповідно до умов договорів були виконані роботи, а позивачем, в свою чергу, прийняті виконані роботи без зауважень та оплачені. Зміна ціни після укладання договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається (ст. 632 ЦК України).

При цьому, суд відхиляє, як не допустимий доказ, акт ревізії Державної аудиторської служби України, на який посилається позивач, як на підставу для повернення коштів в сумі 104 195,57 грн, оскільки він не встановлює в розумінні ст. 75 ГПК України обставин, які не потребують доведення та не може змінювати, припиняти частково або повністю договірні правовідносини сторін.

Так, загальне поняття акта ревізії наведено у пункті 3 Порядку проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 N 550 із подальшими змінами, (далі - Порядок), згідно з яким акт ревізії - документ, який складається посадовими особами органу державного фінансового контролю, що проводили ревізію, фіксує факт її проведення та результати. Заперечення, зауваження до акта ревізії (за їх наявності) та висновки на них є невід'ємною частиною акта.

У цьому випадку акт ревізії, в якому відображено узагальнений опис виявлених перевіркою порушень (що в свою чергу відповідає встановленим правилам складання акта ревізії) не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб'єкта господарювання та, відповідно, не є актом індивідуальної дії (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 10.09.2013 у справі № 21-237а13).

Більше того, за умови існування між сторонами договірних правовідносин, посилання на акт Державної аудиторської служби України, як на підставу для задоволення позовних вимог, є неправомірними. Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати.

Відтак, встановлення контролюючим органом, в ході перевірки фінансово-господарської діяльності позивача, завищення вартості наданих послуг за договорами, не може бути підставою для стягнення з відповідача збитків на суму 104 195,57 грн.

Зазначене узгоджується з позицією Верховного Суду України, наведеній в постанові №3-69гс12 від 22.01.2013, а також з позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 30.01.2018 у справі №910/10637/17.

Жодних інших доказів у підтвердження наявності правових підстав для покладення на відповідача обов'язку сплатити заявлену до стягнення суму позивач суду не надав.

Позивачем належними і допустимими доказами не доведено складу цивільного правопорушення як необхідної умови для застосування такої міри відповідальності до відповідача, як стягнення збитків у вигляді проведення зайвих виплат, внаслідок завищення вартості наданих послуг за договорами.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи викладене, а також те, що відсутні докази визнання недійсним укладених сторонами договорів в частині визначення вартості послуг, позивач та відповідач свої зобов'язання за договором виконали в повному обсязі та належним чином, заборгованість з оплати наданих послуг відсутня, позов задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

У відповідності до ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно п. 4. ст. 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у зв'язку з відмовою в позові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 236-241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. В задоволені позовних вимог Львівського національного академічного театру опери та балету ім. Соломії Крушельницької до Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у Львівській області про стягнення збитків у сумі 104 195,57 грн відмовити повністю/

2. Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України та п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Львівського апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд Львівської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 01.10.2018 р.

Суддя Синчук М.М.