ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.10.2018 м. Івано-ФранківськСправа № 909/667/18

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Фрич М.М., секретар судового засідання Вакалюк А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Чернігівторгсервіс"

вул. Щорса, 23, м. Чернігів, 14017

адреса для листування: вул. Б.Лепкого, 6А, м. Івано-Франківськ, 76018

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ВД-АВТО-ТРАНС"

вул. Степана Бандери, 36, м. Калуш, 77300

про стягнення основного боргу за договором про надання послуг з перевезення вантажів №27032017 від 27.03.2017в сумі 15 000 грн

за участю:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №30 від 20.07.2018

від відповідача: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма "Чернігівторгсервіс" подало позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВД-АВТО-ТРАНС" про стягнення основного боргу за договором про надання послуг з перевезення вантажів №27032017 від 27.03.2017 в сумі 15 000 грн.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 06.08.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження і призначено розгляд справи по суті на 28.08.2018 року. В судовому засіданні 28.08.2018 року відкладено розгляд справи на 02.10.2018 року.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату та місце проведення судового засідання (повідомлення відділення пошти вх.№13290/18 від 06.09.2018).

Згідно ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе у відповідності до ст. 202 ГПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, розглянути справу без участі повноважного представника відповідача за наявними в ній матеріалами, запобігаючи, одночасно, безпідставному затягуванню розгляду спору.

Позиція позивача.

Позивач в позовній заяві вказує на те, що за договором про надання послуг з перевезення вантажів №27032017 від 27.03.20176 року відповідач отримав від позивача послуги з перевезення на суму 57 921 грн. За словами позивача, відповідач з порушенням термінів виконання господарських зобов'язань здійснив часткову оплату послуг за суму 42 921 грн.

Відповідно до позовної заяви, відповідач не виплатив позивачу кошти в сумі 15 000 грн, чим порушив господарське зобов'язання щодо строку та обсягу сплати послуг з перевезення вантажу відповідно до п.1.1., 1.2., 3.2.7. та 4.1.договору.

Відповідач відзиву на позовну заяву та будь-яких заперечень стосовно обставин справи суду не подав.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представник позивача, суд встановив таке.

Між товариством з обмеженою відповідальністю "ВД-АВТО-ТРАНС" (надалі - експедитор/відповідач) та товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма "Чернігівторгсервіс" (надалі - перевізник/позивач) було укладено договір №27032017 про надання послуг з перевезення вантажів від 27.03.2017 року (а.с.39).

Відповідно до п. 1.1. договору - перевізник зобов'язується за плату і за рахунок експедитора виконати перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному сполучення та по території України, а експедитор зобов'язується оплатити надані перевізником послуги.

Виконання перевезення перевізником здійснюється на підставі погоджених сторонами письмових заявок експедитора щодо кожного окремого перевезення, які є невід'ємною частиною цього договору (п.1.2.).

Відповідно до п.2.3. договору - заявка - письмове доручення експедитора перевізнику на доставку вантажу від відправника до одержувача.

Відповідно до п.3.1.1. договору - перевізник зобов'язаний прийняти заявку від експедитора на перевезення і підтвердити письмово її виконання, вказавши при цьому номери автотранспорту, що фактично прибуде на місце завантаження.

Відповідно до п.3.2.7. договору - експедитор зобов'язаний сплачувати послуги перевізника відповідно до умов цього договору.

Експедитор зобов'язується оплатити вартість послуг перевізника на умовах цього договору на підставі рахунків останнього протягом 14 (чотирнадцяти) банківських днів з дати отримання належним чином оформлених оригіналів наступних документів: рахунку-фактури, двох екземплярів ТТН/CMR з відмітками вантажоодержувача про отримання вантажу, актів виконаних робіт/наданих послуг, податкової накладної та листів простою або інших документів, підтверджуючих додаткові витрати перевізника, по кожному перевезенню.

Відповідно до заявки №48 від 28.04.2017 року сторонами погоджено маршрут перевезення, відомості про вантаж та вартість послуг (а.с.42). Заявку підписано обома сторонами без жодних зауважень.

Відповідно до Акту №ОУ-0000155 здачі-прийняття робіт (надання послуг) - представники замовника ТОВ "ВД-АВТО-ТРАНС"та виконавця ТОВ "Фірма "Чернігівторгсервіс" вклали акт про те, що виконавцем були проведені такі роботи по рахунку №СФ-0000155 від 10.05.2017 року: транспортні послуги авто НОМЕР_1//СВ4715ХТ м. Сегежа (Росія) - м. Калуш (Україна), загальна вартість робіт без ПДВ - 57 921 грн (а.с.43). Акт підписано сторонами без жодних зауважень.

Відповідно до банківської довідки №208-30761/18 від 23.07.2018 відповідачем були сплачені кошти на рахунок позивача в розмірі 42 921 грн (а.с.53).

24.07.2017 року позивач направив відповідачу претензію про повернення боргу в розмірі 37 000 грн (а.с.52).

10.05.2018 року позивач направив на адресу відповідача претензію про повернення боргу в розмірі 15 000 грн (а.с.50).

12.06.2018 року позивач направив відповідачу вимогу про погашення грошового зобов'язання в сумі 15 000 грн за договором від 23.03.2017 року (а.с.48).

В спірному випадку, доводи позивача визнаються судом обґрунтованими, та такими, що підлягають до задоволення з огляду на таке.

За змістом ст.11 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договір. Аналогічне правило випливає із ст. 509 ЦК України.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обов'язковий для виконання сторонами. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст.903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

В спірному випадку судом встановлений факт надання транспортних послуг позивачем, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується документально, відповідачем не надано суду будь-яких документальних доказів, які б спростовували доводи позивача, а відтак вимога про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 15 000 грн визнається судом обгрунтованою та такою, що підлягає до задоволення.

Згідно зі ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі поданих позивачем доказів, з урахуванням обставин по справі та діючого законодавства суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача.

Відповідно до ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Відповідно до ст.129 ГПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. 11, 509, 526, 629, 901 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України, ст. 73, 86, 123, 129, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Чернігівторгсервіс" /вул. Щорса, 23, м. Чернігів, 14017, / до товариства з обмеженою відповідальністю "ВД-АВТО-ТРАНС" / вул. Степана Бандери, 36, м. Калуш, 77300, / про стягнення основної суми боргу за договором про надання послуг з перевезення вантажів №27032017 від 27.03.2017 року в розмірі 15 000 грн - задоволити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ВД-АВТО-ТРАНС" / вул. Степана Бандери, 36, м. Калуш, 77300, / на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Чернігівторгсервіс" /вул. Щорса, 23, м. Чернігів, 14017, / суму боргу в розмірі 15 000 грн (п'ятнадцять тисяч гривень) та судовий збір в розмірі 1762 грн (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні).

Видати наказ після вступу рішення в законну силу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 05.10.2018

Суддя Фрич М.М.