РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.10.2018Справа №910/11077/18

Суддя господарського суду міста Києва Бойко Р.В., розглянувши в нарадчій кімнаті в порядку письмового провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь-шифер"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Будальянс Груп"

про стягнення 86 524,33 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Волинь-шифер" звернулось до господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Будальянс Груп" про стягнення 86 524,33 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не в повному обсязі виконано свої грошові зобов'язання перед позивачем з оплати поставленого згідно Договору №23 купівлі-продажу від 08.11.2017 товару, у зв'язку з чим у Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Будальянс Груп" наявна заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Волинь-шифер" у розмірі 86 524,33 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.08.2018 відкрито провадження у справі №910/11077/18; вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Згідно приписів ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Вказана ухвала суду від 21.08.2018 була надіслана відповідачу 22.08.2018 рекомендованим листом, що підтверджується відтиском печатки про відправлення на зворотному боці ухвали, на адресу місцезнаходження відповідача, вказану у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 02095, м. Київ, вул. Княжий Затон, буд. 21, кв. 135.

Однак поштове відправлення не було вручене відповідачу та було повернуте до суду 30.08.2018 у зв'язку з закінченням встановленого строку зберігання, що підтверджується довідкою відділення поштового зв'язку від 28.08.2018 на відповідному конверті.

Згідно пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Суд зазначає, що вказана ухвала надсилалася рекомендованим листом з поміткою "судова повістка".

Відповідно до п. 116 розділу "Строк зберігання поштових відправлень, поштових переказів" Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03 2009, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через 5 календарних днів з дня надходження листа до об'єкта поштового зв'язку місця призначення із зазначенням причини невручення.

З пунктів 99 та 116 вказаних Правил вбачається, що повернення поштою рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з зазначенням причини "за закінченням терміну зберігання" можливо тільки у разі, якщо під час доставки поштою його не можна було вручити адресату або його уповноваженому представнику (відправлення не вручене під час доставки), та якщо на вкладене до абонентської скриньки адресата повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення адресат не відреагував - не звернувся на пошту для отримання судової повістки, проте відправлення чекало адресата (зберігалося) на пошті встановлений законом строк, і лише після його сплину було повернуто за зворотною адресою.

Враховуючи наведене, суд вважає, що неотримання судової повістки (листа з ухвалою суду) відповідачем та повернення її до суду з поміткою "повернута відправнику за закінченням терміну зберігання" є наслідками волевої поведінки відповідача у формі бездіяльності щодо її належного отримання.

Таким чином, керуючись приписами п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України суд приходить до висновку, що днем вручення відповідачу ухвали суду від 21.08.2018 є 28.08.2018 (дата проставлення на довідці відділення поштового зв'язку відмітки щодо причини повернення поштового відправлення).

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов у визначений у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористався.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва встановив наступне.

08.11.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Волинь-шифер" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Будальянс Груп" (покупець) укладено Договір №23 купівлі-продажу (надалі - Договір), відповідно до умов якого продавець зобов'язується передати у власність, а покупець належним чином прийняти і оплатити наступний товар: бордюр БР100.2.8 та плитка тротуарна в асортименті на дерев'яних піддонах; загальна сума поставки - 250 000,00 грн.

Строк поставки - 5 днів з моменту оплати. Продавець має право на дострокову поставку (п. 2.1 Договору).

За умовами п. 2.2 Договору порядок оплати - 100% попередньої оплати.

Пунктом 5.9 Договору договір набирає чинності з 08.11.2017 і діє до повного його виконання.

Спір у справі виник у зв'язку з твердженнями позивача, що ним було належно виконано свої зобов'язання за Договором з поставки відповідачу товару загальною вартістю 206 524,33 грн., а відповідач свої зобов'язання з оплати поставленого товару належним чином не виконав, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість перед ТОВ "Волинь-шифер" у розмірі 86 524,33 грн.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Договору, суд прийшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання, в тому числі Глави 54 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

За положеннями ч.ч. 1. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як вбачається із матеріалів справи ТОВ "Волинь-шифер" було поставлено ТОВ "Будівельна компанія "Будальянс Груп" товар загальною вартістю 206 524,33 грн., а саме:

- за видатковою накладною №РН-0001594 від 08.11.2017 - товар на суму 38 875,20 грн.;

- за видатковою накладною №РН-0001595 від 08.11.2017 - товар на суму 990,00 грн.;

- за видатковою накладною №РН-0001631 від 13.11.2017 - товар на суму 12 986,76 грн.;

- за видатковою накладною №РН-0001636 від 14.11.2017 - товар на суму 12 986,76 грн.;

- за видатковою накладною №РН-0001641 від 15.11.2017 - товар на суму 25 130,18 грн.;

- за видатковою накладною №РН-0001658 від 17.11.2017 - товар на суму 24 350,18 грн.;

- за видатковою накладною №РН-0001667 від 20.11.2017 - товар на суму 24 350,18 грн.;

- за видатковою накладною №РН-0001682 від 21.11.2017 - товар на суму 34 612,20 грн.;

- за видатковою накладною №РН-0001689 від 23.11.2017 - товар на суму 32 242,87 грн.

Вказані видаткові накладні підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками юридичних осіб позивача і відповідача.

Таким чином, вказаними видатковими накладними підтверджується виконання позивачем своїх зобов'язань за Договором з поставки відповідачу товару на загальну суму 206 524,33 грн.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У п. 2.2 Договору сторонами було погоджено порядок оплати - 100% попередньої оплати.

Отже, умовами п. 2.2 Договору сторони погодили форму оплати товару, а саме попередню оплату, водночас, строку здійснення відповідачем попередньої оплати умови Договору не містять.

Відповідно до статті 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару та водночас виконання постачальником обов'язку з поставки товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Положеннями ч.ч. 1, 2, 4 ст. 538 Цивільного кодексу України унормовано, що виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання. При зустрічному виконанні зобов'язання сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту. Якщо зустрічне виконання обов'язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов'язку, друга сторона повинна виконати свій обов'язок.

Частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Суд зазначає, що якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов'язання, необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 Цивільного кодексу України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов'язку негайного виконання; такий обов'язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 Цивільного кодексу України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред'явив йому кредитор пов'язану з цим вимогу.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що поставлений позивачем товар за вказаними видатковими накладними відповідач повинен був оплатити негайно після прийняття товару.

Судом встановлено, що 08.11.2017 відповідача сплатив позивачу грошові кошти у сумі 50 000,00 грн. та 13.11.2017 - грошові кошти у сумі 70 000,00 грн., що підтверджується банківською довідкою з рахунку позивача, копія якої долучена позивачем до позовної заяви.

Доказів сплати грошових коштів у сумі 86 524,33 грн. (206 524,33 грн. - 120 000,00 грн.) станом на дату розгляду справи у суді відповідачем суду не надано.

Згідно статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частинами 1 та 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

Аналогічні приписи закріплені у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Наявність та обсяг заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Будальянс Груп" у розмірі 86 524,33 грн. підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані, у зв'язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь-шифер" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Будальянс Груп" про стягнення

86 524,33 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання позову покладається на відповідача з огляду на задоволення позову повністю.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 129, ч. 2 ст. 178, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь-шифер" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Будальянс Груп" (02095, м. Київ, вул. Княжий Затон, буд. 21, кв. 135; ідентифікаційний код 40445002) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь-шифер" (35700, Рівненська обл., м. Здолбунів, вул. Шевченка, буд. 1; ідентифікаційний код 31729043) заборгованість у розмірі 86 524 (вісімдесят шість тисяч п'ятсот двадцять чотири) грн. 33 коп. та судовий збір у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.17.5 ч.1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається до Київського апеляційного господарського суду або через господарський суд міста Києва.

Повний текст рішення складено 05.10.2018.

Суддя Р.В. Бойко