РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.09.2018Справа № 910/6242/18

За позовом Міністерства оборони України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Сокар Україна"

про стягнення грошових коштів

та

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Сокар Україна"

до Міністерства оборони України

про стягнення грошових коштів

Суддя Котков О.В.

Секретар судового засідання Кукота О.Ю.

Представники сторін:

від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) Ніколова В.М. (представник за довіреністю);

від відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_2, ОСОБА_3 (представники за довіреністю).

В судовому засіданні присутній вільний слухач ОСОБА_4

В судовому засіданні 18.09.2018р., відповідно до положень ст.ст. 233, 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення, повідомлено представників сторін, що повний текст рішення буде складено та підписано 02.10.2018р.

СУТЬ СПОРУ:

18 травня 2018 року до Господарського суду міста Києва від Міністерства оборони України (позивач) надійшла позовна заява про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сокар Україна» (відповідач) пені в розмірі 426897,29 грн. (вісімсот дев'ять тисяч вісімсот гривень). позовні вимоги обґрунтовуються порушенням відповідачем умов договору №286/1/17/14 від 16.05.2017р., а саме позивач зазначає, що відповідачем було здійснено поставку товару з простроченням від 8 до 23 днів.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, надав суду відзив на позов, відповідно до якого вказує, що ним було добросовісно виконано умови договору №286/1/17/14 від 16.05.2017р.

Крім того, ТОВ «ТД «Сокар Україна» 14.06.2018р. звернулось до суду з зустрічним позовом, відповідно до якого просить стягнути на свою користь з Міністерства оборони України за порушення умов договору №286/1/17/14 від 16.05.2017р. 2 404 591,78 грн. інфляційних втрат, 4 747 791,14 грн. пені та 4 052 992,44 грн. штрафу.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що Міністерством оборони України було оплачено поставлений товар 20.11.2017р., в той час коли оплата мала бути здійснена в строк до 30.08.2017р.

Міністерство оборони України проти задоволення зустрічних позовних вимог заперечує, мотивуючи це відсутністю бюджетних коштів на його рахунках у відповідний період.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.05.2018 року було відкрито провадження у справі № 910/6242/18, ухвалено розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 19.06.2018 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.06.2018 року було прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву ТОВ «ТД «Сокар Україна»

В судовому засіданні 19.06.2018р. було оголошено перерву до 17.07.2018р.

В судовому засіданні 17.07.2018р. було оголошено перерву до 31.07.2018р.

Крім того, в судовому засіданні 17.07.2018р. було постановлено ухвалу про відмову в задоволенні клопотання ТОВ «ТД «Сокар Україна» про залишення первісного позову без розгляду з наступних підстав:

Клопотання про залишення первісного позову без розгляду мотивоване тим, що довіреність на представництво видана на ім'я ОСОБА_5 (особа, що підписала позов) не містить повноважень щодо підписання позовної заяви.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 60 Господарського процесуального кодексу України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи.

Частиною другою статті 61 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності.

Відповідно до частини другої статті 226 Господарського процесуального кодексу України суд залишає позов без розгляду, якщо позовну заяву підписано особою, яка не має права підписувати її, або особо, посадове становище якої не вказане.

Первісну позовну заяву Міністерства оборони України в даній справі підписано представником ОСОБА_5 та скріплено печаткою юридичного департаменту Міністерства оборони України.

До позовної заяви додано засвідчену копію довіреності №220/55/д від 22.01.2018р. за підписом Міністра оборони України. В довіреності зазначено термін її дії (до 31.12.2018р.) та обсяг повноважень представника, зокрема: «представляти інтереси Міністра (Міністерства) оборони України в судових установах і органах виконання судових рішень:…у господарських справах/провадженнях з усіма правами, які надано законом позивачу, відповідачу, третій особі…».

Вказана довіреність містить застереження щодо обмеження повноважень представника, проте такі застереження не стосуються повноважень на підписання позовних заяв.

За таких обставин, у суду були відсутні правові підстави для залишення первісного позову без розгляду з причин, зазначених відповідачем за первісним позовом.

В судовому засіданні 31.07.2018р. було постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення судового розгляду по суті на 06.09.2018р.

В судовому засіданні 06.09.2018р. було оголошено перерву до 18.09.2018р.

18.09.2018р. представник позивача за зустрічним позовом звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи та витребування доказів (документальне підтвердження наявності коштів на рахунках Міністерства оборони України станом на 16.05.2017р.) у відповідача за зустрічним позовом.

Відповідно до частини другої статті 207 Господарського процесуального кодексу України суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні.

Відповідачем за зустрічним позовом було зазначено про обставини, вказані в клопотанні, у відзиві на зустрічний позов, отриманому судом 17.07.2018р., в той час коли підготовче провадження було закрите 31.07.2018р.

За таких обставин, судом було залишено без розгляду вказане клопотання, оскільки заявником не було доведено суду поважності причин незаявлення такого клопотання в підготовчому провадженні.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши всі представлені докази, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини четвертої статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.11.2017р. у справі №910/17263/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сокар» до Міністерства оборони України про стягнення 185 999 892,00 грн. позов задоволено повністю. Вказане рішення набрало законної сили 17.11.2017р. та ним було встановлено наступне:

«Згідно рішення тендерного комітету Міністерства оборони України (протокол від 05.05.2017 року № 75/73/11), 16.05.2017 між Міністерством оборони України (далі - замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Сокар Україна" (далі - постачальник) укладено договір про постачання для державних потреб нафти і дистилятів (авіаційний гас), для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) № 286/1/17/14 умовами якого передбачено, що постачальник зобов'язується постачити у 2017 році нафти і дистилятів (авіаційний гас) (лот 4 - паливо для реактивних двигунів ТС-1 або еквівалент, а саме паливо для реактивних двигунів ТС-1 або паливо авіаційне для газотурбінних двигунів Джет А-1) для потреб Міністерства оборони України згідно Специфікації, а замовник забезпечити приймання продукції та її оплату в асортименті, кількості, у строки і за цінами згідно з нижченаведеною специфікацією:

Найменування продукції: паливо для реактивних двигунів ТС-1 або паливо авіаційне для газотурбінних двигунів Джет А-1 (61-000-6972, 61-003-4718); ГСТУ 320.00149943.011-99, ДСТУ 4796:2007; строк постачання - до 31.05.2017 включно; загальна кількість - 2 900, 00 т, загальна вартість продукції з ПДВ складає: 57 899 999, 00 грн.

Згідно п. 4.1. договору, розрахунок за фактично постачену продукцію здійснюється протягом 30 банківських днів (за умови надходження бюджетних коштів на рахунок Міністерства оборони України за даним кодом видатків) з дати надання постачальником до Департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України належним чином оформлених документів, передбачених цим договором.

Пунктом 4.2. договору передбачено, що постачальник зобов'язаний надати замовнику після постачання продукції наступні документи:

4.2.1. рахунок-фактури на відвантажену продукцію;

4.2.2. акт прийому форма № 4;

4.2.3. видаткову накладну;

4.2.4. повідомлення-підтвердження (додаток 12.4);

4.2.5. копію паспорту якості на відвантажену продукцію;

4.2.6. акт прийому-передачі (додаток 12.3).

За умовами п. 6.1. договору, замовник зобов'язаний, зокрема своєчасно та в повному обсязі сплачувати вартість постаченої продукції протягом 30 банківських днів (за умови надходження бюджетних коштів на рахунок Міністерства оборони України за даним кодом видатків) з дати надання постачальником замовнику належним чином оформлених документів, передбачених договором.

Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2017 року, а в частині проведення розрахунків до повного їх завершення. Після закінчення терміну дії договору, коригування зобов'язань здійснюються на підставі підписаних обома сторонами актів звіряння (п. 10.1. договору).

Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сокар» на виконання умов договорів № 286/1/17/13 та № 286/1/17/14 було поставлено Міністерству оборони України продукцію на загальну суму 185 999 892,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № ТД-00000808 від 27.05.2017, актом приймання №5/5 від 27.05.2017, накладною № 37370244 від 25.05.2017, видатковою накладною № ТД-00000809 від 28.05.2017, повідомленням-підтвердженням № 23 від 26.06.2017, актом № 1 від 28.05.2017, актом приймання № 6 від 28.05.2017, накладною № 37370657 від 25.05.2017, видатковою накладною № ОБ-ТД034206 від 29.05.2017, повідомленням-підтвердженням від 22.06.2017, актом приймання № 31 від 29.05.2017, товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 2928 від 28.05.2017, видатковою накладною № ОБ-ТД034415 від 07.06.2017, повідомленням-підтвердженням від 04.07.2017, актом приймання № 34 від 08.06.2017, товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 2942 від 07.06.2017, видатковою накладною № ТД-00000825 від 12.06.2017, повідомленням-підтвердженням від 30.06.2017, актом від 12.06.2017, накладними № 41911405 від 08.06.2017 та № 41915745 від 08.06.2017, видатковою накладною № ТД-00000827 від 12.06.2017; повідомленням-підтвердженням від 30.06.2017, актом приймання № 8/8 від 12.06.2017, видатковою накладною № ТД-00000835 від 12.06.2017, повідомленням-підтвердженням від 20.06.2017, актом прийому № 2/47 від 12.06.2017, видатковою накладною № ОБ-ТД034481 від 12.06.2017, повідомленням-підтвердженням від 03.07.2017, актом приймання № 35 від 12.06.2017, видатковою накладною № ОБ-ТД034512 від 13.06.2017, повідомленням-підтвердженням від 03.07.2017, актом приймання № 36 від 13.06.2017, товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 2950 від 12.06.2017, видатковою накладною № ТД-00000836 від 13.06.2017, повідомленням-підтвердженням від 20.06.2017, актом прийому № 2/48 від 13.06.2017, видатковою накладною № ТД-00000837 від 14.06.2017, повідомленням-підтвердженням від 05.07.2017, актом приймання № 205 від 14.06.2017, накладною № 41942103 від 09.06.2017, видатковою накладною № ОБ-ТД034545 від 14.06.2017, повідомленням-підтвердженням від 03.07.2017, актом приймання № 37 від 14.06.2017, товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 2959 від 13.06.2017, видатковою накладною № ТД-00000816 від 15.06.2017, повідомленням-підтвердженням від 30.06.2017, акт приймання № 9/9 від 15.06.2017, накладною № 33343963 від 10.06.2017, видатковою накладною № ТД-00000829 від 15.06.2017, повідомленням-підтвердженням № 24 від 29.06.2017, актом № 2 від 15.06.2017, актом приймання № 8 від 15.06.2017, накладною № 41927369 від 08.06.2017, видатковою накладною № ТД-00000840 від 15.06.2017, повідомленням-підтвердженням від 20.06.2017, актом приймання № 2/49 від 15.06.2017, видатковою накладною № ТД-00000843 від 15.06.2017, повідомленням-підтвердженням від 20.06.2017, актом прийому № 2/50 від 15.06.2017, накладною № 41997708 від 10.06.2017, видатковою накладною № ОБ-ТД034610 від 15.06.2017, повідомленням-підтвердженням від 03.07.2017, актом приймання № 38 від 15.06.2017, товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 2965 від 14.06.2017, видатковою накладною № ТД-00000848 від 16.06.2017, повідомленням-підтвердженням від 03.07.2017, актом приймання № 10/10 від 16.06.2017, видатковою накладною № ТД-00000841 від 16.06.2017, повідомленням-підтвердженням від 03.07.2017, накладною № 41964362 від 10.06.2017, видатковою накладною № ТД-00000847 від 16.06.2017, повідомленням-підтвердженням № 26 від 06.07.2017, актом приймання №9 від 16.06.2017, накладною № 41991662 від 10.06.2017, видатковою накладною № ОБ-ТД034720 від 21 червня 2017, повідомленням-підтвердженням від 12.07.2017, актом приймання № 39 від 03.07.2017, товарно - транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 2990 від 20.06.2017, видатковою накладною № ОБ-ТД034765 від 22 червня 2017, повідомленням-підтвердженням від 12.07.2017, актом приймання №40 від 04.07.2017, товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів (нафти) №3008 від 21.06.2017, видатковою накладною № ОБ-ТД034825 від 26 червня 2017, повідомленням-підтвердження від 12.07.2017, актом приймання №11 від 5 липня 2017, актом приймання №4 від 20 червня 2017, повідомленням-підтвердженням 21.06.2017, повідомленням-підтвердженням 21.06.2017, податковою-накладною № ТД-00000851 від 15 червня 2017, актом приймання №5 від 20 червня 2017, видатковою накладною № ТД-00000852 від 15 червня 2017, актом приймання №6 від 21 червня 2017, повідомленням-підтвердженням від 21.06.2017, видатковою накладною № ТД-00000845 від 16 червня 2017, видатковою накладною № ТД-00000850 від 16 червня 2017, видатковою накладною № ТД-00000831 від 16 червня 2017, повідомленням-підтвердженням від 21.06.2017, видатковою накладною № ТД-00000833 від 17 червня 2017, актом приймання №7 від 21 червня 2017, видатковою накладною № ТД-000008842 від 17 червня 2017, видатковою накладною № ОБ-ТД034165 від 26 травня 2017, повідомленням-підтвердженням від 06.06.2017, актом приймання №1 від 29.05.2017, товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 2926 від 25.05.2017, видатковою накладною № ТД-00000807 від 28 травня 2017, повідомленням-підтвердженням від 26.06.2017, актом приймання №158 від 01.06.2017 , накладною № 37369618 від 25.05.2017, видатковою накладною № ОБ-ТД034205 від 29 травня 2017, повідомленням-підтвердженням від 07.06.2017, актом приймання №2 від 31.05.2017, транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 2927 від 28.05.2017, видатковою накладною № ТД-00000806 від 30 травня 2017, повідомленням-підтвердженням від 27.06.2017, актом приймання №8 від 01.06.2017, накладною №37369568 від 25.05.2017, видатковою накладною № ТД-00000811 від 31 травня 2017, видатковою накладною № ТД-00000814 від 31 травня 2017, повідомленням-підтвердженням від 27.06.2017, актом приймання №75 від 06 червня 2017, накладною №33132028 від 28.05.2017, видатковою накладною № ОБ-ТД034416 від 08 червня 2017, повідомленням-підтвердженням від 06.07.2017, актом приймання №3 від 12.06.2017, транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 2941 від 07.06.2017, видатковою накладною № ТД-00000823 від 13 червня 2017, повідомленням-підтвердженням від 03.07.2017, актом приймання №175 від 10.06.2017, видатковою накладною № ТД-00000830 від 13 червня 2017, повідомленням-підтвердженням від 04.07.2015, актом приймання №75 від 16 червня 2017, накладною 41927401 від 13.06.2017, видатковою накладною № ОБ-ТД034513 від 13 червня 2017, повідомленням-підтвердженням від 06.07.2017, актом приймання №4 від 16.06.2017, транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів (нафти) №2947 від 12.06.2017, видатковою накладною № ТД-00000828 від 14 червня 2017, повідомленням-підтвердження від 04.07.2017, актом приймання №77 від 16 червня 2017, видатковою накладною № ОБ-ТД034611 від 15 червня 2017, повідомленням-підтвердження від 06.07.2017, актом приймання №5 від 16.06.2017, транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів (нафти) №2966 від 14.06.2017, видатковою накладною № ТД-00000824 від 15 червня 2017, повідомленням-підтвердження від 04.07.2017, актом приймання №10 від 20.06.2017, видатковою накладною № ТД-00000822 від 16 червня 2017, видатковою накладною № ТД-00000849 від 15 червня 2017, повідомленням-підтвердження від 04.07.2017, видатковою накладною № ОБ-ТД034619 від 17 червня 2017, повідомленням-підтвердження від 06.07.2017, транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів (нафти) №2977 від 16.06.2017, видатковою накладною № ОБ-ТД034618 від 17 червня 2017, повідомленням-підтвердження від 06.07.2017, актом приймання №6 від 22.06.2017, транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів (нафти) №2976 від 16.06.2017, видатковою накладною № ОБ-ТД034712 від 21 червня 2017, повідомленням-підтвердження від 10.07.2017, актом приймання №7 від 23.06.2017, транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів (нафти) №2999 від 20.06.2017, видатковою накладною № ТД-00000846 від 21 червня 2017, повідомленням-підтвердження від 04.07.2017, актом приймання №11 від 29.06.2017, видатковою накладною № ОБ-ТД034824 від 23 червня 2017, повідомленням-підтвердження від 10.07.2017, актом приймання №103 від 05 липня 2017 (наявні у матеріалах справи).

Проте, відповідач за поставлену продукцію не розрахувався, внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 185 999 892,00 грн. що також вбачається з оборотно-сальдової відомості по рахунку № 361 за травень 2017 - липень 2017, яка надана позивачем.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідач неналежним чином виконує свої зобов'язання щодо оплати поставленої продукції за договорами про постачання для державних потреб нафти і дистилятів (авіаційний гас), для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) № 286/1/17/13 від 16.05.2017 та № 286/1/17/14 від 16.05.2017, зокрема, щодо погашення заборгованості у розмірі 185 999 892,00 грн.

Проаналізувавши зміст укладених між сторонами договорів про постачання для державних потреб нафти і дистилятів (авіаційний гас), для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) № 286/1/17/13 від 16.05.2017 та № 286/1/17/14 від 16.05.2017, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою вони є договорами поставки.

Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання за договором належним чином, поставив відповідачеві продукцію на загальну суму 185 999 892,00 грн., що підтверджується зокрема видатковими накладними, які підписані представниками сторін та скріплені печатками Міністерства оборони України та Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Сокар Україна".

Однак, відповідач оплати поставленої продукції не провів, доказів зворотного суду не надав, внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 185 999 892,00 грн.

При цьому, суд відзначає, що наявні у матеріалах справи видаткові накладні на загальну суму 185 999 892,00 грн., підписані представниками Міністерства оборони України та скріплені печаткою Міністерства оборони України, що свідчить про прийняття відповідачем поставленої за договорами продукції та про наявність підстав оплати відповідної продукції.

Крім того, суд зазначає, що не надходження бюджетних коштів, передбачених у видатках державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 № 11/446 та в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005.

Враховуючи викладене, оскільки відповідач не надав суду жодних доказів належного виконання свого зобов'язання щодо оплати поставленої продукції, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови договорів про постачання для державних потреб нафти і дистилятів (авіаційний гас), для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) № 286/1/17/13 від 16.05.2017 та № 286/1/17/14 від 16.05.2017 та положення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, а тому підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 185 999 892,00 грн.»

Враховуючи обставини, встановлені рішенням Господарського суду міста Києва від 02.11.2017р. у справі №910/17263/17 та докази і пояснення, які були надані представниками сторін в межах розгляду даної справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення первісного та зустрічного позовів, зважаючи на наступне:

У відповідності до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 665 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Сторонами договору №286/1/17/14 від 16.05.2017р. було підписано додаток №12.2 до вказаного договору, відповідно до якого сторони погодили наступне:

- найменування продукції: паливо для реактивних двигунів ТС-1 або паливо авіаційне для газотурбінних двигунів Джет А-1 (61-000-6972, 61-003-4718); ГСТУ 320.00149943.011-99, ДСТУ 4796:2007;

- строк постачання - до 31.05.2017 включно;

- загальна кількість - 2 900, 00 т.;

- загальна вартість продукції з ПДВ складає: 57 899 999,00 грн.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Частиною 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

За ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Перевіривши наданий позивачем за первісним позовом розрахунок пені, судом встановлено, що він виконаний невірно, оскільки в період нарахування пені включено дні фактичного виконання зобов'язання по поставці продукції - 15.06.2017р., 17.06.2017р., 21.06.2017р., 23.06.2017р.

З огляду на викладене, зважаючи на порушення відповідачем за первісним позовом встановленого Додатком №12.2 до договору №286/1/17/14 від 16.05.2017р. строку поставки товару (до 31.05.2017р. включно), стягненню з відповідача за первісним позовом на підставі ст. 231 Господарського кодексу України та п. 7.3.2 договору, на користь позивача підлягає 399 144,59 грн. пені.

На виконання рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2017р. у справі №910/17263/17 та умов договору №286/1/17/14 Міністерством оборони України 20.11.2017р. було сплачено на користь ТОВ «ТД «Сокар Україна» 57 899 999,00 грн., що підтверджується засвідченою копією банківської виписки АТ «Ощадбанк» від 13.06.2018р.

Проте, відповідно до умов договору №286/1/17/14 вказану оплату Міністерство оборони України мало здійснити в строк до 30.08.2017р.

Частиною другою ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитору зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За результатом перевірки наданого позивачем за зустрічним позовом розрахунку інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що він здійснений арифметично вірно, а тому стягненню з відповідача за зустрічним позовом підлягають інфляційні втрати у розмірі 2 404 591,78 грн.

Суд дійшов висновку про необґрунтованість зустрічного позову в частині вимог про стягнення 4 747 791,14 грн. пені та 4 052 992,44 грн. штрафу з огляду на наступне:

В обґрунтування зустрічного позову ТОВ «ТД «Сокар» посилається на положення частини другої статті 231 Господарського кодексу України.

Аналіз наведеної норми матеріального права дає підстави для висновку, що застосування до боржника, який порушив господарське зобов'язання, санкції у вигляді штрафу та пені, передбачених даною нормою, можливо за сукупності таких умов:

- якщо інший розмір певного виду штрафних санкцій не передбачено договором або законом;

- якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки;

- якщо допущено прострочення виконання негрошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товарів, виконанням робіт, надання послуг, з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафу, пені.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного суду України №3-1гс14 від 04.02.2014р. та Верховного суду №915/507/17 від 11.07.2018р.

Враховуючи, що відповідачем за зустрічним позовом допущено прострочення виконання грошового зобов'язання, у суду відсутні правові підстави для задоволення зустрічного позову в частині, яку позивач за зустрічним позовом обґрунтовує положеннями частини другої статті 231 Господарського кодексу України.

Таким чином, з урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, стягненню за первісним позовом підлягає 399 144,59 грн. пені та 5987,17 грн. судового збору, стягненню за зустрічним позовом підлягає - 2 404 591,78 грн. інфляційних втрат та 36 068,88 грн. судового збору.

Відповідно до частини 11 статті 238 Господарського процесуального кодексу України у разі часткового задоволення первісного і зустрічного позовів про стягнення грошових сум суд проводить зустрічне зарахування таких сум та стягує різницю між ними на користь сторони, якій присуджено більшу грошову суму.

В результаті зустрічного зарахування підлягає стягненню з Міністерства оборони України на користь ТОВ «ТД «Сокар Україна» 2 005 447,19 грн. інфляційних втрат та 30 081,71 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Первісний позов Міністерства оборони України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Сокар Україна" про стягнення грошових коштів задовольнити частково в частині стягнення пені - 399 144,59 грн. та судового збору - 5987,17 грн. В іншій частині позову відмовити.

2. Зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Сокар Україна" до Міністерства оборони України про стягнення грошових коштів задовольнити частково в частині інфляційних витрат - 2 404 591,78 грн. та судового збору - 36 068,88 грн. В іншій частині зустрічного позову відмовити.

3. В порядку ч. 11 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України провести зустрічне зарахування грошових сум та судових витрат, що підлягають до стягнення за первісним і зустрічним позовами.

4. Стягнути з Міністерства оборони України (; адреса: 03168, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 6), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Сокар Україна" (; адреса: 04080, м. Київ, вул. Юрківська, 28, офіс 3), на будь-який рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду, грошові кошти: інфляційних витрат - 2 005 447,19 грн. (два мільйони п'ять тисяч чотириста сорок сім гривень 19 копійок) та судовий збір - 30 081,71 грн. (тридцять тисяч вісімдесят одна гривня 71 копійка).

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 02.10.2018р.

Суддя О.В. Котков