ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18 вересня 2018 р.

Справа № 903/320/18

Суддя господарського суду Волинської області Дем'як В.М., за участю секретаря судового засідання Ведмедюка М. П., розглянувши справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “ДАРИ ВОЛИНІ”, 45252, Волинська обл., Ківерцівський р-н., село Пальче, вул. Перемоги, буд. 26

до відповідача: Компанії “Marjaveski OU” (Мар’явескі) , Равіла 59, місто Тарту, Естонія, 51014

про стягнення 2275,96євро

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув

від відповідача: не прибув

Встановив: Товариство з обмеженою відповідальністю “ДАРИ ВОЛИНІ” звернулось до Господарського суду Волинської області з позовом до Компанії “Marjaveski OU” про стягнення 1770,15євро. пені, 505,81євро 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про те, що відповідачем не виконано зобов’язання зі сплати вартості поставленого товару за контрактом №3 від 02.02.2017, у зв’язку з чим позивачем заявлено до стягнення 2275,96євро заборгованості.

Представник позивача в призначене судове засідання не прибув, 18.09.2018р. через відділ документального забезпечення та контролю подав клопотання за вх. №01-55/9887/18 про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в призначене судове засідання не прибув. Ухвала суду про відкладення підготовчого засідання була направлена рекомендованим листом на адресу (Равіла 59, місто Тарту, Естонія, 51014, реєстраційний код 12579815).

Згідно витягу з Комерційного реєстру станом на день 07.06.2018р. місцезнаходження: Компанії “Marjaveski OU” (Мар’явескі): (Равіла 59, місто Тарту, Естонія, 51014, реєстраційний код 12579815), отже суд направив ухвалу від за місцем державної реєстрації компанії.

Також відповідач не скористався наданим йому Господарським процесуальним кодексом України правом на подання відзиву (заперечень) на позовну заяву з обгрунтовуючими документами.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

Враховуючи те, що матеріали справи є достатніми для вирішення спору в судовому засіданні 18.09.2018р., судом було вирішено спір за відсутності представника відповідача, за наявними у справі матеріалами згідно з положеннями статті 202 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд встановив наступне.

02 лютого 2017 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Дари Волині» (продавець) та компанією МАР1АХ/Е5КІ 01) (Мар'явескі) (покупець) було укладено Контракт № 3 (далі - контракт).

Згідно п. 1.1. контракту покупець зобов'язаний прийняти та оплатити, а продавець поставити та передати у власність продукцію (виробництво - Україна), надалі - товар, в асортименті, кількості, по цінам, строкам та умовам, вказаним в погоджених та підписаних обома сторонами специфікаціях до даного контракту.

Пунктами 2.2., 4.1. контракту передбачено, що кількість та ціна товару, що поставляється по даному контракту погоджується сторонами для кожної окремої партії у специфікації.

Відповідно до п. 3.1., З.2., 3.5. контракту, поставка товару по даному контракту регулюється умовами, вказаними в специфікації до даного контракту та в міжнародних правилах тлумачення торгівельних термінів «Інкотермс 2010». Базисні умови поставки: DDU, Ravila 59, Tartu, Estonia (Магjaveski склад). Поставка здійснюється автомобільним транспортом, або іншим видом транспорту, що обумовлюється в специфікації до даного договору.

Відповідно до п. 3.8., 3.10. контракту, датою поставки товару є дата поставки за адресою та на умовах вказаних в специфікації до даного контракту, у відповідності з Інкотермс - 2010. Перехід права власності на товар здійснюється в момент виконання продавцем поставки товару, який визначається у відповідності з умовами поставки на основі Інкотермс 2010.

У відповідності до Специфікації від 25.10.2017р. до вищезазначеного контракту, сторони домовились про поставку наступного товару:

1.          Заморожена ягода малини Екстра 95/5 класу за ціною 2,37 євро/кг у кількості 9 600 кг на загальну суму 22 752,00 євро;

2.          Заморожена малинова маса (натуральна) в мішках за ціною 1,58 євро/кг у кількості 900 кг на загальну суму 1 422,00 євро;

3.          Заморожена ягода чорної смородини класу А за ціною 1,12 євро/кг у кількості б 750 кг на загальну суму 7 560,00 євро;

4.          Заморожена малинова маса (натуральна) 1 класу в ящиках за ціною 1,58 євро/кг у кількості 600 кг на загальну суму 948,00 євро;

5.          Гофро-ящик 385*280*225 ПЗЗКО К ЕС за ціною 0,36 євро/шт. у кількості 1 440 штук на загальну суму 518,40 євро;

6.          Гофро-ящик 385*280*210 Т24КО К С за ціною 0,19 євро/шт. у кількості 2 208 штук на загальну суму 419,52 євро.

Загальна вартість товару за специфікацією становить 33 619,92 євро.

Пунктами 3, 4, 5 специфікації визначено, що базисними умовами поставки є DDU, Равіла 59, Тарту, Естонія (Marjaveski склад), яке в свою чергу є й адресою розвантаження товару. Адреса завантаження товару: Волинська область, с. Гірка Полонка, вул. Луцька, 10.

Поставка вищезазначеного товару відбувалась на підставі наступних документів:

- інвойсу № 00009 від 25.10.2017 року;

- митної декларації (МД) № ІІА205090/2017/047934 від 27.10.2017 року;

- Міжнародної товаро-транспортної накладної (СМR) № 128111 від 27.10.2017 року.

Покупцем вищезазначений товар було отримано 01.11.2017р., що підтверджується відповідною відміткою у гр. 24 вищезазначеної СМR.

Таким чином позивач належним чином виконав свої обов'язки щодо поставки товару. Будь-яких зауважень чи претензій від відповідача щодо кількості, асортименту чи якості товару на адресу позивача не надходило.

Згідно з п. 1.4., 5.2. контракту, валютою контракту та платежу виступає євро. Датою оплати погодженої партії товару рахується дата зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Продавця. Оплата здійснюється прямим банківським переказом з рахунку покупця.

Пунктом 5.1. контракту передбачено, що оплата за товар здійснюється на умовах, вказаних в специфікації на кожну конкретну поставку, але в будь-якому випадку покупець зобов'язаний провести оплату такого товару, незалежно від іншого, не пізніше 60 календарних днів с дати митного оформлення такого товару (складання вивізної митної декларації, адміністративного документу Форми МД) на території України.

В специфікації не вказаний строк оплати товару. Таким чином отриманий відповідачем товар повинен був поплачений протягом 60 календарних днів з моменту складання вивізної митної декларації на території України.

Як свідчить гр. D/J митної декларації (форми МД-2) № UІА205090/2017/047934, декларація була складена, а митне оформлення вивозу товару було завершене 27.10.2017р.

Таким чином вищезазначена партія товару на загальну суму 33619,92 євро мала бути оплачена відповідачем до 26.12.2017р. включно.

Не зважаючи на ці умови, відповідач вчасно не оплатив вищезазначену отриману партію товару в повному обсязі.

Позивач намагався врегулювати спір мирним шляхом та 12.02.2018р. надіслав на адресу відповідача претензію № 21 про сплату заборгованості за вищезазначеним контрактом, в тому числі, яка виникла за поставлений товар за специфікацією від 25.10.2017р. Проте, в цій частині претензія задоволена відповідачем була лише частково та було сплачено за отриманий товар:

5619,92 євро - 07.05.2018 року;

3000,00 євро - 10.05.2018 року.

16.07.2018р. відповідач перерахував позивачу 25000,00євро в рахунок оплати товару згідно Інвойсу № 00009 від 25.10.2017р.

Таким чином станом на 16.07.2018р. заборгованість за отриманий товар була повністю погашена.

Згідно ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із ст.ст. 526, 599 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Щодо стягнення з відповідача 1770,15євро - пені, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 9.1. контракту, (у редакції Додаткової угоди № 1 від 10.04.2018р.), у випадку відсутності оплати товару більше 90 календарних днів від дати переміщення товару через митний кордон України, покупець зобов'язаний сплатити продавцю пеню в розмірі 0,3 % від суми боргу за кожен день прострочення.

Згідно із ст.ст. 230-232 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Згідно ст.ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов'язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов'язання.

У відповідності із ст.ст. 610, 611, ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій» суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують нежилі будинки і приміщення, належні їм на праві власності або орендовані ними на підставі договору, для провадження цієї діяльності за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги сплачують пеню в розмірі одного відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, якщо інший розмір пені не встановлено угодою сторін, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу.

За прострочення виконання грошових зобов’язань по оплаті послуг, відповідачу, згідно розрахунків позивача, нараховано 5064,00євро пені, однак 03.07.2018р. відповідач сплатив позивачу 3294,25євро пені за інвойсом № 00007, отже 1770,15євро пені є підставною та підлягає до стягнення.

Судом було застосовано розрахунки, здійснені за допомогою встановленої в господарському суді системи інформаційно-правового забезпечення "Ліга Закон".

Щодо стягнення 378,71євро - 3 % річних суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

За прострочення виконання грошових зобов’язань відповідачу, згідно перевірених розрахунків позивача, нараховано 378,71євро - 3 % річних, які є підставними та підлягають до стягнення.

При цьому судом було застосовано розрахунки, здійснені за допомогою встановленої в господарському суді системи інформаційно-правового забезпечення "Ліга Закон".

Пунктом 10.1. контракту № 3 від 02.02.2017р. передбачено, що всі спори , суперечки або вимоги, які виникають з даного контракту або у зв'язку із ним, в тому числі, які мають відношення до його виконання, порушення, припинення або недійсність, якщо вони не вирішені мирним шляхом, вирішуються Господарським судом Волинської області (м. Луцьк) у відповідності з нормами процесуального та матеріального права України.

У відповідності із ст. 38 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" спори, що виникають між суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності, іноземними суб'єктами господарської діяльності у процесі такої діяльності можуть розглядатися судами України, а також за згодою сторін спору Міжнародним комерційним арбітражним судом та Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України та іншими органами вирішення спору, якщо це не суперечить чинним законам України або передбачено міжнародними договорами України.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародним договором України встановлено інші правила судочинства, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору.

За статтею 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, зокрема у випадку, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків виключної підсудності у справах з іноземним елементом, передбачених у статті 77 цього Закону.

З огляду на викладене, спір, який виник між сторонами у справі, підсудний господарському суду Волинської області.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані стороною докази, що ґрунтуються на повному, всебічному й об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлена позивачем вимога щодо стягнення з відповідача підлягає до задоволення.

У зв’язку із задоволенням позову на підставі ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 526, 610, 611, 612, 625, 655 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 129, 236-242, 331 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Компанії “Marjaveski OU” (Мар’явескі) (Равіла 59, місто Тарту, Естонія, 51014, реєстраційний номер 12579815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ДАРИ ВОЛИНІ” (45252, Волинська обл., Ківерцівський р-н., село Пальче, вул. Перемоги буд. 26) 1770,15євро. пені, 505,81євро 3% річних та 1761,00грн. витрат, пов’язаних з оплатою судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Рівненського апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено: 24.09.2018р.

Суддя                                                            В. М. Дем`як