Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2018 р. м. Житомир Справа № 906/274/18

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кравець С.Г.

секретар судового засідання: Гекалюк О.І.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, представник за довіреністю №1172 від 13.03.2018р,

від відповідача: ОСОБА_2, представник за довіреністю від 04.06.2018р (приймала участь в судових засіданнях 12.09.2018р та 21.09.2018р),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м.Житомира (м.Житомир)

до Комунального підприємства "Центральна районна аптека №118" Житомирської районної ради (с.Троянів, Житомирський район, Житомирська область)

про стягнення 751,40грн та зобов'язання повернення майна.

В судовому засіданні оголошувались перерви з 29.08.2018р до 12.09.2018р та з 12.09.2018р до 21.09.2018р.

Квартирно-експлуатаційний відділ міста Житомира звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом до Комунального підприємства "Центральна районна аптека №118" Житомирської районної ради про стягнення 751,40грн та зобов'язання повернути нерухоме військове майно - нежитлове приміщення площею 39,8кв.м в будівлі №250 військового містечка №84, що знаходиться на балансі Квартирно-експлуатаційного відділу міста Житомир та розташоване за адресою: Житомирська область, Житомирський район, смт.Озерне.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 18.04.2018р прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та підготовче засідання призначено на 15.05.2018р.

Розгляд даної справи в підготовчому провадженні неодноразово відкладався. Зокрема, ухвалою Господарського суду Житомирської області від 05.06.2018р продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів та оголошено перерву в судовому засіданні до 20.06.2018р.

В судовому засіданні 20.06.2018р було оголошено перерву до 09.07.2018р.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 09.07.2018р закрито підготовче провадження та призначено справу №906/274/18 до розгляду по суті на 29.08.2018р.

Представник позивача в судовому засіданні 29.08.2018р позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Також підтримав заяву від 07.06.2018р про закриття провадження у справі №906/274/18 в частині стягнення заборгованості в сумі 751,40грн.

Відповідач свого представника в судове засідання 29.08.2018р не направив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

В судових засіданнях під час розгляду справи по суті оголошувались перерви з 29.08.2018р до 12.09.2018р та з 12.09.2018р до 21.09.2018р.

Представник позивача в судових засіданнях під час розгляду справи по суті підтримав заяву від 07.06.2018р про закриття провадження у справі №906/274/18 в частині стягнення 751,40грн та просив суд задовольнити позовні вимоги в частинні зобов'язання повернути нерухоме військове майно - нежитлове приміщення площею 39,8кв.м в будівлі №250 військового містечка №84, що знаходиться на балансі Квартирно-експлуатаційного відділу міста Житомира та розташоване за адресою: Житомирська область, Житомирський район, смт.Озерне. Повідомив, що він був присутній 28.08.2018р у Верховному Суді під час розгляду касаційної скарги КЕВ м.Житомира у справі №806/886/17, за наслідками розгляду якої постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 24.04.2018р залишено без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вказав, що на даний час повного тексту постанови Верховного Суду у справі №906/886/17 позивач не має.

Представник відповідача в судових засіданнях 12.09.2018р та 21.09.2018р заперечила проти позовних вимог та просила у позові відмовити з підстав, наведених у відзиві №49 від 03.05.2018р (а.с.79) та доповненнях №77 від 14.06.2018р до відзиву на позовну заяву (а.с.153). Зокрема, зазначила, що повідомлення №413 з датою реєстрації у позивача 25.01.2018р, відповідач отримав вже після того як застрахував орендоване майно. Крім того вказала, що позивач (хоч і з запізненням) надає відповідачу рахунки на сплату орендної плати, чим підтверджує дію договору оренди №151/1999. Також вказала, що у справі №906/886/17 за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м.Житомир до Комунального підприємства "Центральна районна аптека №118" про стягнення 7863,87грн, визнання договору розірваним та повернення майна було розглянуто спірні правовідносини між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Повідомила, що на даний час будь-якого судового акту Верховного Суду за наслідками судового засідання яке відбулося 28.08.2018р у справі №906/886/17 до відповідача не надходило.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, 20.07.1999р між Міністерством оборони України (орендодавець) та Центральною районною аптекою №118 (на даний час стороною є Комунальне підприємство "Центральна районна аптека №118" Житомирської районної ради (орендар) укладений договір №151/1999/ГоловКЕУ оренди державного майна, що знаходиться в управлінні Міністерства оборони України, а саме нежитлового приміщення площею 39,8 кв.м. на 1-му поверсі житлового будинку за адресою: Житомирська область, Житомирський район, смт.Озерне, буд.11 (а.с.14-19).

20.07.1999р актом прийому-передачі нежитлових приміщень в оренду Житомирська КЕЧ району передала, а Центральна районна аптека №118 прийняла приміщення загальною площею 39,8кв.м., що знаходиться за адресою: Житомирська область, Житомирський район, смт.Озерне, буд №11 (а.с.22).

01.06.2008р у зв'язку з реєстрацією Квартирно-експлуатаційного відділу м.Житомир суб'єктом господарської діяльності у Збройних Силах України і набуттям права виступати орендодавцем нерухомого військового майна, яке знаходиться у нього на балансі та необхідністю приведення договору оренди №151/1999/ГоловКЕУ від 20.07.1999р у відповідність до вимог чинного законодавства, Квартирно-експлуатаційний відділ м.Житомира як орендодавець та Комунальне підприємство "Центральна районна аптека №118" Житомирської районної ради як орендар уклали додаткову угоду №76/2008 від 01.06.2008р до договору оренди №151/1999 від 20.07.1999р нежитлового приміщення, розташованого на території військового містечка №84 в гарнізоні Озерне за адресою: Житомирська область, Житомирський район, смт.Озерне, буд.11 (а.с. 27-31).

31.05.2011р у зв'язку з продовженням терміну дії договору оренди між Квартирно-експлуатаційним відділом м.Житомира та Комунальним підприємством "Центральна районна аптека №118" Житомирської районної ради укладено додаткову угоду №132/2011 до договору оренди №151/1999/ГоловКЕУ від 20.07.1999р нерухомого військового майна, розташованого в Озернянському гарнізоні за адресою: Житомирська область, Житомирський райок, смт.Озерне, військове містечко №84 (а.с.35-39).

Пунктом 3.6 додаткової угоди №132/2011 сторони домовились, що орендна плата у розмірі 100% перераховується орендарем до спеціального фонду державного бюджету на спеціальний рахунок орендодавця в територіальному органі державного казначейства не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним.

Відповідно до пункту 3.7 додаткової угоди №132/2011, орендна плата перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету у визначеному пунктом 3.6 договору співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожен день прострочення, уключаючи день оплати.

Орендар зобовязується протягом місяця після укладення цього договору застрахувати орендоване майно не менше, ніж на його вартість за звітом про оцінку/актом оцінки на користь орендодавця, який несе ризик випадкової загибелі чи пошкодження обєкта оренди, у порядку, визначеному законодавством, і надати орендодавцю копії страхового полісу і платіжного доручення. Постійно поновлювати договір страхування таким чином, щоб майно було застрахованим на увесь строк оренди (пункт 5.8 додаткової угоди №132/2011).

Підпунктом 10.6.1 додаткової угоди №132/2011 сторони погодили, що цей договір може бути достроково розірваний на вимогу орендодавця, якщо орендар, зокрема, не вніс плати протягом 3-х місяців з дня закінчення строку платежу; не застрахував орендоване майно згідно п.5.8 цього договору.

26.04.2017р у зв'язку з продовженням терміну дії договору оренди між тими ж сторонами укладено додаткову угоду №234 до договору оренди №151/1999/ГоловКЕУ від 20.07.1999р (а.с. 51-52).

Згідно п.1.1 додаткової угоди №234 орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме військове майно - нежитлові приміщення площею 39,8кв.м. в будівлі військового містечка №84, що знаходиться на балансі КЕВ м.Житомир, розташоване за адресою: Житомирська область, Житомирський район, смт.Озерне, вартість якого визначена на 31.01.2017 року за незалежною оцінкою та становить згідно з актом оцінки 95520грн (без ПДВ).

Відповідно до п.3.1 додаткової угоди №234 орендна плата встановлена без ПДВ за базовий місяць (березень 2017 року) на рівні 966,25грн, але не нижче орендної плати згідно розрахунку станом на 01.04.2017р, визначеної на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995р №786 (зі змінами), яка становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (березень 2017) 661,74грн. Розмір орендної плати за перший місяць оренди визначається шляхом коригування розміру орендної плати за базовий місяць оренди на індекс інфляції за період з першого числа наступного за базовим місяця до останнього числа першого місяця оренди згідно із законодавством.

Згідно п. 3.3 додаткової угоди №234 орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць згідно із законодавством.

Відповідно до п.3.8 додаткової угоди №234 у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить 30 днів та більше, орендар додатково сплачує штраф у розмірі 7% суми заборгованості.

Згідно п.10.1 додаткової угоди №234 цей договір укладено строком на три роки, що діє з 26.04.2017р до 20.04.2020р включно.

Вищевказаний договір, додаткові угоди та акт прийому-передачі підписаний та скріплений печатками сторін.

25.01.2018р позивач звернувся до Комунального підприємства "Центральна районна аптека №118" Житомирської районної ради з повідомленням №413 від 25.01.2018р в якому, посилаючись на ненадання відповідачем примірника договору страхування орендованого нерухомого військового майна з підтверджуючим платіжним дорученням, у звязку з грубим порушенням умов договору повідомив про відмову від договору №151/1999 від 20.07.1999р (із змінами та доповненнями) та вважає його розірваним з моменту отримання відповідачем даного повідомлення (а.с.61) (докази надіслання - а.с.61 на звороті, а.с.62).

20.02.2018р позивач звернувся до КП "Центральна районна аптека №118" Житомирської районної ради з повідомленням №931 від 20.02.2018р в якому, посилаючись на ненадання відповідачем примірника договору страхування орендованого нерухомого військового майна з підтверджуючим платіжним дорученням, у звязку з грубим порушенням умов договору повідомив про відмову від договору №151/1999 від 20.07.1999р (із змінами та доповненнями) та вважає його розірваним з моменту отримання відповідачем даного повідомлення (а.с.64). Вказане повідомлення було отримано представником відповідача ОСОБА_3 - 20.02.2018р, про що свідчить підпис вказаної особи на повідомленні.

Крім того, 23.02.2018р позивач повторно направив відповідачу повідомлення №980 про відмову від договору оренди №151/1999 від 20.07.1999р (а.с.65, докази надіслання - а.с.65 на звороті, а.с.66).

Посилаючись на наявність заборгованості по сплаті орендних платежів, компенсації земельного податку, несвоєчасне страхування орендованого майна та те, що відповідач не звільнив орендоване майно і продовжує ним користуватись, позивач просить суд стягнути заборгованість та зобовязати відповідача повернути займане приміщення обєкт оренди.

Оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

За положеннями ч.ч.1,2 ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до вимог ч.1 ст.173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Нормою ст.525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Частиною 6 статті 283 ГК України передбачено, що до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором оренди, правовідносини за яким регулюються Главою 58 Цивільного кодексу України, параграфом 5 Глави 29 Господарського кодексу України та Законом України "Про оренду державного та комунального майна".

Відповідно до ч.1 ст.759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно зі статтею 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Приписами частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно з статтею 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", істотними умовами договору оренди зокрема є: об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації), термін, на який укладається договір оренди, орендна плата з урахуванням її індексації, відновлення орендованого майна та умови його повернення, страхування орендарем взятого ним в оренду майна.

Частиною 3 статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі, а частиною 1 статті 19 Закону встановлений обов'язок орендаря вносити орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

У позовній заяві позивач посилається на те, що заборгованість КП "Центральна районна аптека №118" по сплаті орендних платежів за договором оренди за період з 29.09.2017р по 02.04.2018р становить 415,89грн, компенсація земельного податку - 13,98грн, а також позивачем нараховано відповідачу пеню в сумі 143,25грн за несвоєчасне виконання зобовязань та 178,28грн штраф за прострочення платежів більш ніж на 30 днів.

Судом встановлено, що внаслідок неналежного виконання зобовязань за договором оренди непогашеною станом на час звернення позивача з позовом у даній справі, залишилась заборгованість відповідача по сплаті орендних платежів в сумі 751,40грн, з яких 415,89грн заборгованість по сплаті орендних платежі, 13,98грн компенсації земельного податку, а також 178,28грн штрафу та 143,25грн пені.

З наданих відповідачем документів та, що також не заперечується позивачем, вбачається, що після відкриття провадження у справі відповідачем здійснено погашення заборгованості в сумі 751,40грн, що підтверджується банківськими виписками від 18.04.2018р на суму 242,17грн, від 30.05.2018р на суму 1340,00грн (а.с.165-166).

У звязку з сплатою відповідачем 751,40грн заявлених позивачем сум, позивачем було подано заяву від 07.06.2018р про закриття провадження у справі №906/274/18 в цій частині.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Таким чином, провадження у справі в частині стягнення з відповідача заборгованості в сумі 751,40грн, з яких 415,89грн боргу з орендної плати та 13,98грн компенсації земельного податку, 178,28грн штрафу та 143,25грн пені підлягає закриттю на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України.

Розглядаючи вимогу позивача про повернення орендованого майна відповідачем, суд виходить з такого.

Питання щодо стягнення з відповідача заборгованості по сплаті орендних платежів з квітня по вересень 2017р, компенсації земельного податку за період з квітня по вересень 2017р, штрафу та пені, а також визнання договору оренди №151/1999 від 20.07.1999р розірваним та повернення майна, було предметом розгляду у справі №906/886/17 за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м.Житомир до Комунального підприємства "Центральна районна аптека № 118".

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 15.01.2018р у справі №906/886/17: 1) Закрито провадження у справі в частині вимог про стягнення 7300,78грн; 2) Відмовлено у позові в частині вимоги про розірвання договору оренди №151/1999 від 20.07.1999р та про повернення майна; 3) Стягнуто з Комунального підприємства "Центральна районна аптека №118" на користь Квартирно-експлуатаційного відділу м.Житомир - 226,51грн пені, 336,58грн штрафу, 1600,00грн витрат по оплаті судового збору.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 24.04.2018 року рішення Господарського суду Житомирської області від 15.01.2018 року у справі №906/886/17 змінено, викладено пункт 2 резолютивної частини рішення в наступній редакції: "Відмовити в позові про визнання достроково розірваним договору оренди №151/1999 від 20.07.1999р та про повернення майна". При цьому, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позовна заява та апеляційна скарга обґрунтовані порушенням орендарем (відповідачем) істотних умов договору (ст.651 ЦК України) та ст.782 ЦК України - право наймодавця відмовитися від договору; підстава позовних вимог - несплата орендної плати. Апеляційним господарським судом встановлено, що сторони не прийшли до згоди щодо розірвання договору; суду не надано доказів повідомлення про відмову орендодавця від договору оренди; лист №3704 від 11.09.2017р. свідчить про намір позивача укласти додаткову угоду про розірвання договору оренди, тобто позивач не скористався правом односторонньої відмови від договору, спочатку вчинив дії щодо дострокового розірвання договору за згодою сторін, потім звернувся з позовом про визнання договору достроково розірваним. З огляду на наведене, Рівненський апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову в позові про визнання достроково розірваним договору оренди №151/1999 від 20.07.1999р. та повернення майна.

У відповідності до ст.284 ГПК України, постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова Рівненського апеляційного господарського суду від 24.04.2018 у справі №906/886/17 оскаржувалась до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 27.08.2018р постановлено розглянути касаційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу міста Житомир на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 24.04.2018 у справі №906/886/17 в судовому засіданні, яке призначено ухвалою Верховного Суду від 25.06.2018 на 28.08.2018 о 10год. 15хв. у приміщенні Касаційного господарського суду за адресою: м.Київ, вул.О.Копиленка, 6 в залі судових засідань №326. Однак, станом на час прийняття рішення у даній справі, в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутній судовий акт винесений Верховним Судом у справі №806/886/17 за наслідками судового засідання 28.08.2018р. В судовому засіданні 21.09.2018р представники сторін також вказали, що станом на 21.09.2018р не отримували від Верховного Суду будь-якого судового акту за наслідками судового засідання яке відбулося 28.08.2018р. Представник позивача в судовому засіданні 21.09.2018р повідомив, що він був присутній 28.08.2018р у Верховному Суді під час розгляду касаційної скарги КЕВ м.Житомира у справі №806/886/17, за наслідками розгляду якої постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 24.04.2018р залишено без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Зважаючи на вищезазначене, суд при розгляді даної справи приймає до уваги ту обставину, що внаслідок розгляду судами справи №906/886/17 договір оренди №151/1999 від 20.07.1999р. не був визнаний розірваним.

У даній справі, як на підставу для повернення орендованого майна, позивач посилається на те, що після закінчення 28.11.2017р терміну дії договору страхування №490919, відповідач новий договір страхування не уклав, чим грубо порушив умови п.5.8 договору оренди, яким передбачено обовязок орендаря постійно поновлювати договір страхування таким чином, щоб майно було застрахованим на увесь строк оренди. Позивач вказує, що у звязку з цим, на юридичну адресу відповідача ним було направлено повідомлення №413 від 25.01.2018р про односторонню відмову від договору оренди.

Пунктом 5.8 додаткової угоди №132/2011 сторони домовились, що орендар зобовязується протягом місяця після укладення цього договору застрахувати орендоване майно не менше, ніж на його вартість за звітом про оцінку/актом оцінки на користь орендодавця, який несе ризик випадкової загибелі чи пошкодження обєкта оренди, у порядку, визначеному законодавством, і надати орендодавцю копії страхового полісу і платіжного доручення. Постійно поновлювати договір страхування таким чином, щоб майно було застрахованим на увесь строк оренди.

З поданих позивачем до матеріалів справи доказів вбачається, що договором страхування №490919 від 28.11.2016р відповідачем було застраховане орендоване майно на суму 134557,00 на період з 29.11.2016р по 28.11.2017р (а.с.58).

При цьому, після закінчення договору страхування №490919 від 28.11.2016р, наступний договір страхування №FO-0053917 було укладено орендарем лише 21.02.2018р на період з 23.02.2018р по 22.02.2019р (а.с.68).

Таким чином, в період з 29.11.2017р по 22.02.2018р орендоване майно не було застраховане орендарем.

У звязку з тим, що орендар в порушенням умов п.5.8 додаткової угоди, не застрахував орендоване майно, позивач звертався до відповідача з повідомленнями про відмову від договору оренди №151/1999 від 20.07.1999р. в односторонньому порядку. Так, 25.01.2018р позивач направив відповідачу повідомлення №413 від 25.01.2018р, в якому зазначив, що оскільки відповідачем грубо порушено умови договору КЕВ м.Житомир повідомляє КП ЦРА №118 про відмову від договору оренди №151/1999 від 20.07.1999р (із змінами та доповненнями) та вважає його розірваним з моменту отримання даного повідомлення (а.с.61, докази надіслання а.с.61 на звороті, а.с.62).

20.02.2018р позивач вручив представнику відповідача - ОСОБА_3 повідомлення №931 про відмову від договору оренди №151/1999 від 20.07.1999р (із змінами та доповненнями) у звязку з порушенням КЕВ м.Житомир умов договору, в якому також зазначено, що договір оренди є розірваним з моменту отримання даного повідомлення (а.с.64).

23.02.2018р позивачем повторно направлялось відповідачу повідомлення №980 про відмову від договору оренди №151/1999 від 20.07.1999р (із змінами та доповненнями) (а.с.65, докази надіслання - а.с.65 на звороті, а.с.66).

Згідно з підпунктом 10.6.1 додаткової угоди №132/2011, цей договір може бути достроково розірваний на вимогу орендодавця, якщо орендар, зокрема не застрахував орендоване майно згідно п.5.8 цього договору.

При цьому, пунктом 10.7 додаткової угоди №132/2011 сторони погодили, що чинність цього договору припиняється внаслідок:

- закінчення строку, на який його було укладено;

- загибелі орендованого майна;

- достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням суду;

- банкрутства орендаря;

- ліквідації юридичної особи, яка була орендарем або орендодавцем;

- у разі смерті орендаря (якщо орендарем є фізична особа);

- реалізації обєкта оренди.

Відповідно до частини 3 статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Згідно статті 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до ч.3 ст.291 Господарського кодексу України на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому ст.188 Господарського кодексу України.

Статтею 188 Господарського кодексу України передбачено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Статтею 782 Цивільного кодексу України передбачено спеціальний спосіб розірвання договору шляхом вчинення наймодавцем односторонньої відмови від нього, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Відповідно до статті 782 Цивільного кодексу України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Однак, з наявних в матеріалах справи розрахунку заборгованості, рахунків на сплату орендних платежів, виписок по рахунку вбачається, що відповідач хоч і несвоєчасно та не в повному обсязі здійснював перерахування орендної плати, проте за поданими доказами судом не встановлено факту нездійснення відповідачем оплати орендних платежів (за вказаний в позові період) за договором протягом 3 місяців підряд з дня закінчення строку платежу, що виключає можливість застосування встановленого статтею 782 ЦК України права наймодавця на односторонню відмову від договору оренди.

Судом встановлено, що договір не містить погоджених між сторонами умов щодо односторонньої відмови орендодавця від договору у разі якщо орендар не застрахував або несвоєчасно застрахував орендоване майно і, як наслідок, припинення договору у звязку з цим.

Виходячи зі змісту пункту 10.6.1 додаткової угоди №132/2011 сторони погодили право орендодавця виступати з ініціативою про дострокове розірвання договору оренди у разі якщо орендар не застрахував орендоване майно згідно п.5.8 цього договору. Тобто, в договорі сторони визначили підстави, які надають орендодавцю право на дострокове розірвання договору в загальному порядку, проте, не на односторонню відмову від договору у звязку з невиконанням відповідачем зобовязань щодо страхування орендованого майна, як стверджує позивач. При цьому, невиконання орендарем зобовязань щодо страхування орендованого майна або несвоєчасне виконання таких зобовязань, за змістом умов п.10.7 додаткової угоди №132/2011, не є підставою для припинення чинності договору.

З наявних в матеріалах справи адресованих відповідачу повідомлень від 25.01.2018 за №413, від 20.02.2018р за №931, від 23.02.2018р за №980 вбачається, що позивач повідомляв орендодавця про односторонню відмову від договору оренди, а не про його розірвання в порядку ст.188 ГК України.

Вимога про дострокове розірвання укладеного між сторонами договору оренди у звязку з невиконанням орендарем обовязку застрахувати орендоване майно, позивачем у даній справі не заявлялась. При цьому, відсутність або наявність обставин істотного порушення умов договору (ч.2 ст.651 ЦК України) може бути досліджена лише при вирішенні спору, предметом якого є розірвання договору.

Таким чином, за результатами аналізу умов укладеного між сторонами договору оренди та норм чинного законодавства, які регулюють спірні відносини, доводи позивача про те, що договір оренди розірвано в односторонньому порядку у звязку з несвоєчасним укладенням орендарем договору страхування об'єкту оренди не знайшли свого підтвердження. Повідомлення, надіслані відповідачу, не є доказами, які б свідчили про факт розірвання договору в односторонньому порядку, оскільки ні умовами договору, ні нормами чинного законодавства право на односторонню відмову (у звязку з неукладенням договору страхування) не встановлено, як і не передбачено, що договір вважається розірваним в односторонньому порядку, якщо мав місце факт несвоєчасного укладення договору страхування.

З огляду на викладене, за поданими до матеріалів справи доказами, позивачем не доведено факту дострокового розірвання договору оренди внаслідок односторонньої відмови від договору, а тому вимога позивача про зобовязання повернення нерухомого військового майна предмета оренди задоволенню не підлягає.

Як визначає ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Всупереч наведеним вище нормам законодавства, позивачем не доведено тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог щодо зобов'язання повернення нерухомого військового майна - нежитлового приміщення площею 39,8кв.м в будівлі №250 військового містечка №84, що знаходиться на балансі Квартирно-експлуатаційного відділу міста Житомир та розташоване за адресою: Житомирська область, Житомирський район, смт.Озерне, у звязку з чим позовні вимоги є недоведеними та безпідставними, а тому суд відмовляє в їх задоволенні.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Закрити провадження у справі в частині вимог про стягнення з Комунального підприємства "Центральна районна аптека №118" Житомирської районної ради (с.Троянів, Житомирський район, Житомирська область) на користь Квартирно-експлуатаційний відділ м.Житомир (м.Житомир) заборгованості в сумі 751,40грн, з яких 415,89грн - заборгованість з орендної плати, 13,98грн - заборгованість з компенсації земельного податку, 178,28грн. - штраф, 143,25грн. - пені.

2. В частині позовних вимог про зобов'язання КП "Центральна районна аптека №118" Житомирської районної ради повернути Квартирно-експлуатаційному відділу м.Житомира нерухоме військове майно - нежитлове приміщення площею 39,8кв.м в будівлі №250 військового містечка №84, що знаходиться на балансі Квартирно-експлуатаційного відділу міста Житомир та розташоване за адресою: Житомирська область, Житомирський район, смт.Озерне - у задоволенні позову відмовити.

3. Стягнути з Комунального підприємства "Центральна районна аптека №118" Житомирської районної ради (12460, Житомирська область, Житомирський район, с.Троянів, вул.Войтицького, буд.9, ідентифікаційний код 05484965) на користь Квартирно-експлуатаційного відділу міста Житомир (10014, Житомирська область, м.Житомир, вул.Дмитра Донцова, буд.20, ідентифікаційний код 08492505) 1762,00грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 26.09.18

Суддя Кравець С.Г.

Друк:

1 - в справу

2 - позивачу (рек. з пов.),

3,4 - відповідачу на дві адреси:

- (10001, м.Житомир, вулиця Вокзальна, буд.12)(рек. з пов.),

- (12460, Житомирський р-н, с. Троянів, вулиця Войтицького, буд.9) (рек. з пов.).