КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" вересня 2018 р. Справа№ 910/805/18

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Гончарова С.А.

Куксова В.В.

при секретарі судового засідання Подоляк Р.Ю.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 19.09.2018.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Магістраль-Транс» на рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2018 (повний текст складено 13.04.2018) у справі №910/805/18 (суддя: Морозов С.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євротранссервіс»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Магістраль-Транс»

про стягнення 8 602,11 грн. та повернення майна

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Євротранссервіс» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Магістраль-Транс» суми заборгованості в розмірі 5 333,33 грн. та неустойки (подвійної плати за користування річчю) в розмірі 3 268,78 грн., а також зобов'язання відповідача повернути напівпричіп бортовий тентований, SCHMITZZ SPR 24 L 13, 2001 випуску, реєстраційний номер 18282КА, посилаючись на неналежне виконання відповідачем умов Договору найму (оренди) транспортного засобу №18282/10/14 від 30.10.2014.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.04.2018 провадження у справі в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Магістраль-Транс» суми основного боргу в розмірі 5 333,33 грн. закрито.

В іншій частині позовні вимоги задоволено у повному обсязі. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Магістраль-Транс» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євротранссервіс» 4 946,18 грн. неустойки та 3 524,00 грн. судового збору.

Зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Магістраль-Транс» повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Євротранссервіс» напівпричіп бортовий тентований, SCHMITZZ SPR 24 L 13, 2001р. випуску, сірого кольору, номер шасі (кузова, рами) WSMS306, реєстраційний номер 18282КА.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Магістраль-Транс» звернулося до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2018 у справі № 910/805/18 та прийняти нове рішення по справі, яким в задоволені позовних вимог ТОВ «Євротранссервіс» відмовити в повному обсязі.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив, що оскаржуване рішення незаконне, необґрунтоване, прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, а також з неповним та невірним встановленням обставини справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.05.2018 відкрито апеляційне провадження у справі 910/805/18.

Через відділ канцелярії Київського апеляційного господарського суду від представника ТОВ «Євротранссервіс» надійшов відзив з доказами що підтверджують надіслання відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Ухвалою від 07.06.2018 розгляд справи призначено на 27.06.2018.

Через відділ канцелярії Київського апеляційного господарського суду від представника ТОВ «Євротранссервіс» надійшла заява про долучення доказів до матеріалів справи.

Ухвалою від 27.06.2018 відкладено розгляд справи на 25.07.2018.

Ухвалою від 25.07.2018 відкладено розгляд справи на 15.08.2018.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Київського апеляційного господарського суду № 09.1-08/2295/18 від 14.08.2018 у зв'язку перебування суддів Іоннікової І.А. та Тищенко О.В., які не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустках, призначений повторний автоматизований розподіл справи № 910/805/18.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.08.2018 для розгляду справи № 910/805/18 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Тарасенко К.В., суддів Куксова В.В., Гончарова С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.08.2018 відкрито провадження у справі №910/805/18. Розгляд справи № 910/805/18 призначити на 19.09.2018

В судове засідання 19.09.2018 представник позивача не з'явився, про дату, час та місце був повідомлений належним чином.

В судовому засіданні 19.09.2018 представник відповідача підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та просив задовольнити її, а рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2018 у справі №910/805/18 просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2018 у справі №910/805/18 та прийняти нове рішення по справі, яким в задоволені позовних вимог ТОВ «Євротранссервіс» відмовити в повному обсязі та прийняти нове рішення по справі, яким в задоволені позовних вимог ТОВ «Євротранссервіс» відмовити в повному обсязі

Відповідно до ч. ч. 12, 13 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Якщо суд апеляційної інстанції визнав обов'язковою участь у судовому засіданні учасників справи, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи.

При цьому, положеннями вказаної статті передбачено право, а не обов'язок суду відкласти апеляційний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, з метою дотримання розумних процесуальних строків розгляду апеляційної скарги на рішення місцевого господарського суду, судова колегія вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, 30.10.2014 між позивачем (наймодавець) та відповідачем (наймач) укладено Договір найму (оренди) транспортного засобу №18282/10/14 (далі - Договір), відповідно до умов якого наймодавець передає, а наймач приймає в тимчасове платне користування (в найм/оренду) автомобіль: напівпричіп бортовий тентований, SCHMITZZ SPR 24 L 13, 2001 випуску, сірого кольору, номер шасі (кузова, рами) WSMS306, котрий має реєстраційний номер 18282КА, зареєстрований за наймодавцем у Центр ДАІ 8009, 30.10.2014 Автомобіль, що передається в найм (оренду), належить наймодавцеві на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХХ № 601647, виданого Центр ДАІ 8009 30.10.2014.

В п. 2.1. Договору сторони домовились, що договір укладається строком на 36 місяців з дати підписання даного Договору сторонами. Сторони погоджуються з тим, що при користуванні наймачем автомобілем, переданим за цим Договором, протягом одного місяця після закінчення строку договору найму (оренди) без заперечень з боку наймодавця договір є поновленим на строк, який був раніше встановлений у цьому правочині.

Згідно з п. 3.1. Договору плата за користування наймачем об'єктом найму (автомобілем) встановлюється сторонами кожного місяця згідно узгоджених між сторонами рахунків оренди, які наймач зобов'язується оплачувати щомісячно не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Пунктами 4.1, 4.3 Договору передбачено, що підписання цього Договору сторонами розцінюється, як передання автомобіля. Повернення автомобіля може бути здійснено до закінчення строку дії Договору, якщо сторони взаємно домовляться про це.

Як вбачається з матеріалів справи, листом вх. №1 від 25.07.2017 позивач повідомив відповідача про наявну заборгованість у останнього в тому числі й за Договором найму (оренди) транспортного засобу №18282/10/14 від 30.10.2014, відмову від договору та повернення орендованого транспортного засобу позивачеві.

В листі №33 від 04.08.2017 відповідач відмовив позивачеві у поверненні предмета оренди та погашення заборгованості за договором з підстав неналежного, на думку відповідача, виконання позивачем зобов'язань за іншим договором.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами на виконання умов договору погоджено (підписано та скріплено печатками) відповідні акти виконаних робіт №604128 від 30.06.2016 на 1 000,00 грн., №605870 від 30.09.2016 на 1 000,00 грн., №607729 від 30.12.2016 на 1 000,00 грн., а позивачем на підставі п. 3.1. Договору виставлено відповідачеві відповідні рахунки на оплату орендних платежів, а саме № 604584 від 30.06.2016 на 1 000,00 грн., №606503 від 30.09.2016 на 1 000,00 грн. та №1700106 від 30.12.2016 на 1 000,00 грн.

Листом вих. №13 від 15.11.2017 позивач повторно вказав на наявну у відповідача заборгованість та направив на адресу відповідача відповідні акти виконаних робіт, рахунки на оплату орендної плати та акт звірки взаємних розрахунків.

В листі №20 від 30.11.2017 позивач зазначив на наявну заборгованість з орендної плати за 2017 та вимагав негайного повернення транспортного засобу, орендованого за договором позивачеві. При цьому, до вказаного листа позивачем додано відповідний рахунок на оплату №14 від 01.12.2017 на суму 2 333,33 грн. (докази направлення та отримання листа та рахунку відповідачем містяться в матеріалах справи).

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором, а саме щодо сплати орендних платежів та повернення предмета оренди, позивач звернувся до суду з даним позовом.

В процесі розгляду справи судом першої інстанції позивач просив припинити (закрити) провадження у справі в частині вимог щодо стягнення з відповідача суми основного боргу, у зв'язку з погашенням останнім утворену заборгованість за договором на загальну суму 5 333,33 грн.

Крім того, у поданій до суду першої інстанції заяві про збільшення розміру позовних вимог (яка прийнята судом до розгляду), позивачем заявлено вимоги щодо стягнення з відповідача неустойки в розмірі 4 946,18 грн. та зобов'язання відповідача повернути напівпричіп бортовий тентований, SCHMITZZ SPR 24 L 13, 2001 випуску, реєстраційний номер 18282КА.

Розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Магістраль-Транс» колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частинами 1, 4 ст. 285 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як було зазначено вище, в п. 4.1. Договору сторони домовились, що підписання цього Договору сторонами розцінюється, як передання автомобіля.

Судом першої інстанції вірно встановлено, а матеріалами справи підтверджено факт користування предметом оренди відповідачем протягом спірного періоду та фактична оплата відповідачем орендної плати відповідачем після звернення позивача до суду з даним позовом, а саме 02.03.2018, що не заперечується сторонами.

Тоді як за умовами п. 3.1. Договору плата обов'язок відповідача щодо оплати орендних платежів мав виконуватись відповідачем кожного місяця згідно узгоджених між сторонами рахунків оренди, щомісячно не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на те, що вищевказані акти виконаних робіт свідчать про передачу-прийняття транспортного засобу після надання послуг з технічного обслуговування, а не про узгодження рахунку на оплату орендної плати, оскільки в останніх вказано: «за надання послуг з технічного обслуговування та ремонту колісного транспортного засобу», оцінюються колегією суддів критично, враховуючи наступне.

Дійсно, у назві вказаних актів є посилання на «надання послуг з технічного обслуговування та ремонту колісного транспортного засобу».

За змістом статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

При розгляді даної справи, судом першої інстанції вірно встановлено, що вказані вище акти виконаних робіт містять обов'язкові реквізити, що притаманні первинним документам на підтвердження факту здійснення відповідних господарських операцій, а саме назву документа, дата складання, зміст та обсяг господарської операції - «Оренда транспортного засобу згідно договору №18282/10/14 від 30.10.2014» та період, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі) - 1000 грн. з ПДВ.

Отже, зміст вказаних актів підтверджує саме надання об'єкту в найм відповідачу за вказаною у них ціною.

Відповідачем при розгляді даної справи не заперечується факт користування орендованим транспортним засобом за вказаний період, а заперечення відповідача зводяться лише обставин відсутності (несвоєчасного направлення) рахунків на оплату та змісту вказаних актів, оцінку яким надано вище.

Щодо посилань відповідача у відзиві на позовну заяву на відсутність узгоджених рахунків на оплату суд зазначає наступне.

Згідно із пунктом 3.1. Договору плата за користування наймачем об'єктом найму (Автомобілем) встановлюється сторонами кожного місяця згідно узгоджених сторонами рахунків оренди, які наймач зобов'язується оплачувати щомісячно не пізніше 10 (десятого) числа місяця, наступного за звітним.

Колегією суддів встановлено, що між сторонами досягнуто згоди про визначення розміру платежів за користування наймачем об'єктом найму в актах виконаних робіт.

При цьому, ні з боку позивача, ні з боку відповідача не було жодних заперечень щодо такого узгодження розміру орендних платежів.

У свою чергу, неотримання рахунків на оплату не є тією підставою, яка унеможливлює сплату орендних платежів, оскільки рахунок є лише документом, який містить платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти. Неотримання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні статті 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні статті 613 Цивільного кодексу України, а тому наявність або відсутність рахунку не звільняє орендаря від обов'язку сплатити у визначений договором строк плату за користування найманим майном.

Крім того, сторонами в актах виконаних робіт визначено розмір плати за користування найманим майном та банківські реквізити наймодавця, а тому відсутність рахунків не позбавляла відповідача можливості сплачувати плату за користування об'єктом найму.

Колегія суддів зазначає, що позивачем доведено, а відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано доводи позивача щодо наявності у відповідача заборгованості за Договором та факт її несплати протягом більше ніж трьох місяців підряд з квітня 2016 року.

При цьому, за висновками суду, оплата відповідачем суми заборгованості в розмірі 5 333,33 грн., здійснена 02.03.2018 (тобто протягом перебування справи у провадженні суду) жодним чином не спростовує доводи позивача про те, що станом на дату звернення із позовною заявою існувало прострочення сплати відповідачем платежів за Договором найму починаючи з квітня 2016 року.

З підстав встановлених судом вище, суд визнає безпідставним посилання відповідача у своєму відзиві на позовну заяву на відсутність у позивача, передбаченого ч. 1 ст. 782 Цивільного кодексу України, права на односторонню відмову від договору найму та повернення предмета оренди.

Судом першої інстанції вірно відхилено як необґрунтовані доводи відповідача з приводу того, що строк дії договору не закінчився, у зв'язку з укладенням 03.10.2016 Додаткової угоди № 1 до Договору, відповідно до якої сторони дійшли згоди внести зміни до п. 2.1. Договору та погодили строк дію договору на 120 місяців з дати підписання договору, а відтак відповідач, на його думку, правомірно користується транспортним засобом (предметом оренди), оскільки, як вірно вказано позивачем у відповіді на відзив, за приписами статті 782 Цивільного кодексу України факт укладення такої угоди (в тому числі, якщо такою угодою продовжено строк дії договору) не позбавляє права наймодавця на відмову від договору у зв'язку з неналежним виконанням наймачем свого обов'язку щодо внесення плати за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

При цьому, суд, виходячи з приписів ст. 204 Цивільного кодексу України, якою встановлено принцип презумпції правомірності правочину та ненадання позивачем доказів на підтвердження визнання недійсною Додаткової угоди № 1 від 03.10.2016 до Договору, тощо відхиляє також заперечення позивачем факту укладення такої угоди між сторонами.

При розгляді даного спору колегія суддів виходить з того, що згідно ст. 62 Конституції України, відповідно до якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, а тому розслідування відповідного кримінального провадження слідчим органом не свідчить про наявність в діях посадових осіб відповідача вини (умислу чи необережності) при укладенні Додаткової угоди № 1 від 03.10.2016р. до Договору, доки їх вину не буде доведено в судовому порядку.

Колегія суддів також не приймає до уваги посилання відповідача на лист вих. № 17-4 від 23.12.2016 щодо призупинення розрахунків за договором, як на підставу несплати орендних платежів, з огляду на здійснення відповідачем розрахунків за договором в період з 01.04.2017 по 31.01.2017 та оплату 02.03.2018 заборгованості протягом спірного періоду, тобто проведення оплати орендних платежів після дати вказаного листа.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно вимог статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Оскільки погашення заборгованості з оплати орендних платежів на загальну суму 5 333,33 грн. було здійснено відповідачем протягом перебування справи у провадженні суду, тобто предмет спору існував на момент звернення позивача до суду з позовом та припинив своє існування в процесі розгляду справи, провадження у справі в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 5 333,33 грн. за відсутності предмета спору підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Щодо решти вимог, а саме стягнення неустойки (подвійної плати за користування річчю) та зобов'язання відповідача повернути предмет оренди, суд відзначає наступне.

Відповідно до статті 782 Цивільного кодексу України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Із листа відповідача №33 від 04.08.2017 вбачається, що лист позивача про відмову від Договору був отриманий відповідачем 03.08.2017, а відтак, саме з цієї дати слід вважати Договір розірваним. У листі також було висунуто вимогу щодо повернення транспортного засобу.

Частиною 1 статті 785 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Таким чином, істотне порушення наймачем такої умови договору найму майна, як внесення орендної плати, є достатньою підставою для дострокового розірвання вказаного договору найму в судовому порядку та повернення найманого майна наймодавцю.

З огляду на вищенаведене, з 03.08.2017 у відповідача на підставі статті 785 Цивільного кодексу України виникло зобов'язання по поверненню позивачу автомобіля - напівпричіп бортовий тентований, SCHMITZZ SPR 24 L 13, 2001 випуску, сірого кольору, номер шасі (кузова, рами) WSMS306, котрий має реєстраційний номер 18282КА, зареєстрований за наймодавцем у Центр ДАІ 8009, 30.10.2014 та належить наймодавцеві на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХХ № 601647, орендованого відповідачем на підставі Договору, який було розірвано, та яке станом на дату подання позовної заяви не виконано.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Частиною 2 статті 785 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Судом перевірено наведений позивачем у матеріалах справи розрахунок неустойки та встановлено, що він відповідає нормам цивільного законодавства та умовам Договору та є арифметично правильним.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

За таких обставин, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом першої інстанції вірно встановлено, що позовні вимоги в справі №910/805/18 щодо стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 4 946,18 грн. неустойки та зобов'язання відповідача повернути напівпричіп бортовий тентований, SCHMITZZ SPR 24 L 13, 2001 випуску, реєстраційний номер 18282КА підлягають задоволенню в повному обсязі.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для його скасування чи зміни не вбачається, у зв'язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Магістраль-Транс» на рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2018 у справі №910/805/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2018 у справі №910/805/18 залишити без змін.

3. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги з дотриманням положень ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено та підписано 25.09.2018.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді С.А. Гончаров

В.В. Куксов