КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"24" вересня 2018 р. Справа№ 910/21375/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Дідиченко М.А.

Кропивної Л.В.

при секретарі судового засідання Мовчан А.Б.,

за участю представників:

від позивача - Свистунов А.В., адвокат довіреність № б/н від 27.07.18;

від відповідача - представник не прибув;

від третьої особи - Державної організації (установа, заклад) "Фонд гарантування вкладів фізичних осіб" - Сидоренко Ю.А., адвокат, довіреність №27-18996/18 від 21.09.2018;

від третьої особи - Національного банку України - Звада Р.В., довіреність №18-0014/19787 від 06.04.2018;

від третьої особи - ОСОБА_5 - представник не прибув;

від третьої особи - ОСОБА_6 - представник не прибув;

від третьої особи - ОСОБА_7 - Щетинська І.В., адвокат, ордер №021651 від 10.09.18;

від третьої особи - ОСОБА_9 - представник не прибув;

від третьої особи - публічного акціонерного товариства "Старокостянтинівський спеціалізований кар'єр" - представник не прибув,

розглянувши заяву ОСОБА_7 про відвід головуючого судді Пономаренко Є.Ю. від розгляду справи №910/21375/16 за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2018 у справі №910/21375/16 (суддя Отрош І.М., м. Київ, повний текст складено - 17.04.2018) за позовом публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія", за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Державної організації (установа, заклад) "Фонд гарантування вкладів фізичних осіб" та Національного банку України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9 та публічного акціонерного товариства "Старокостянтинівський спеціалізований кар'єр" про визнання договору недійсним, застосування наслідків недійсності правочину та вчинення дій.

ВСТАНОВИВ наступне.

Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" про визнання договору недійсним, застосування наслідків недійсності правочину та вчинення дій.

Рішенням господарського суду міста Києва від 20.03.2018 у справі №910/21375/16 позов задоволено частково, визнано недійсним Договір купівлі-продажу прав вимоги від 26.03.2014, укладений між публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія"; визнано право вимоги (право кредитора) публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" за Кредитним договором № 481/ПВ-06 від 01.11.2006, за Кредитним договором № 480/ПВ-06 від 01.11.2006, за Кредитним договором № 479/ПВ-06 від 01.11.2006 та за Договором застави транспортного засобу № 479-480-481Z/ПВ-06 від 30.03.2007, Договором застави цінних паперів 480/Zквцп-06 від 01.11.2006 та Договором застави цінних паперів 480/Zквцп-06-1 від 01.11.2006; зобов'язано товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" повернути публічному акціонерному товариству "Дельта Банк" оригінали Кредитного договору № 481/ПВ-06 від 01.11.2006, Кредитного договору № 480/ПВ-06 від 01.11.2006, Кредитного договору № 479/ПВ-06 від 01.11.2006 з усіма змінами та доповненнями до них, оригінали Договору застави транспортного засобу № 479-480-481Z/ПВ-06 від 30.03.2007, Договору застави цінних паперів 480/Zквцп-06 від 01.11.2006 та Договору застави цінних паперів 480/Zквцп-06-1 від 01.11.2006 та документи, що підтверджують видачу кредиту. В іншій частині позову відмовити. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" на користь публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" судовий збір у розмірі 4 134 грн. 00 коп.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_7 звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 20.03.2018 у справі №910/21375/16 скасувати.

Відповідно до автоматизованого розподілу справ між суддями апеляційну скаргу ОСОБА_7 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду: головуючий суддя - Пономаренко, судді - Дідиченко М.А., Руденко М.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.06.2018 відкрито апеляційне провадження у справі №910/21375/16.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.06.2018 розгляд апеляційної скарги призначено на 16.07.2018.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.07.2018 розгляд справи відкладено на 23.07.2018.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного господарського суду від 23.07.2018 у зв'язку із перебуванням судді Руденко М.А., у відпустці, сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі №910/21375/16 колегію суддів у складі: головуючий суддя - Пономаренко Є.Ю., судді - Дідиченко М.А., Кропивна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.07.2018 апеляційну скаргу прийнято до провадження вказаною колегією суддів.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.07.2018 оголошено перерву до 10.09.2018.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.09.2018 оголошено перерву до 24.09.2018.

У судовому засіданні 24.09.2018 представником апелянта подано клопотання про призначення у даній справі судово - економічної експертизи з метою визначення ринкової вартості майнових прав вимоги, відступлених за Договором купівлі-продажу прав вимоги від 26.03.2014.

Колегія суддів, розглянувши вказане клопотання дійшла висновку про відмову у його задоволенні, з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 99 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Так, хвалою Господарського суду міста Києва від 13.01.2017 було призначено у справі №910/21375/16 судову експертизу, проведення якої доручено Науково-дослідному центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності; на вирішення експерта поставлено питання: - Яка ринкова вартість майнових прав вимоги (уступлених за договором купівлі-продажу прав вимоги від 26.03.2014, укладеним між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія") до боржників за кредитним договором №481/ПВ-06 від 01.11.2006, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" та ОСОБА_6, кредитним договором №480/ПВ-06 від 01.11.2006, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" та ОСОБА_7, кредитним договором №479/ПВ-06 від 01.11.2006, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" та ОСОБА_9, станом на 26.03.2014 (з урахуванням договорів, укладених в забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договорами (іпотечний договір №479/480/481/Zфквіп-07 від 30.03.2007, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" та Відкритим акціонерним товариством "Старокостянтинівський спеціалізований кар'єр"; договір застави транспортного засобу №479-480-481Z/ПВ-06 від 30.03.2007, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" та Відкритим акціонерним товариством "Старокостянтинівський спеціалізований кар'єр"; договір застави цінних паперів №480/Zквцп-06 від 01.11.2006, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" та ОСОБА_7; договір застави цінних паперів №480/Zквцп-06-1 від 01.11.2006, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" та ОСОБА_5) та без урахування укладених договорів забезпечення)?

До Господарського суду міста Києва повернулись матеріали справи №910/21375/16 разом із листом від Наукового-дослідницького центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності № 627 від 30.08.2017 про повернення матеріалів справи № 910/21375/16 без виконання експертизи, оскільки оцінка майнових прав не входить до завдань та виходить за межі компетенції судового експерта-економіста.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.10.2017 повторно було призначено у справі №910/21375/16 судову експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України; на вирішення експерта поставлено питання: - Яка ринкова вартість майнових прав вимоги (уступлених за договором купівлі-продажу прав вимоги від 26.03.2014, укладеним між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія") до боржників за кредитним договором №481/ПВ-06 від 01.11.2006, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" та ОСОБА_6, кредитним договором №480/ПВ-06 від 01.11.2006, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" та ОСОБА_7, кредитним договором №479/ПВ-06 від 01.11.2006, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" та ОСОБА_9, станом на 26.03.2014 (з урахуванням договорів, укладених в забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договорами (іпотечний договір №479/480/481/Zфквіп-07 від 30.03.2007, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" та Відкритим акціонерним товариством "Старокостянтинівський спеціалізований кар'єр"; договір застави транспортного засобу №479-480-481Z/ПВ-06 від 30.03.2007, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" та Відкритим акціонерним товариством "Старокостянтинівський спеціалізований кар'єр"; договір застави цінних паперів №480/Zквцп-06 від 01.11.2006, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" та ОСОБА_7; договір застави цінних паперів №480/Zквцп-06-1 від 01.11.2006, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" та ОСОБА_5) та без урахування укладених договорів забезпечення)?; зупинено провадження у справі № 910/21375/16 до проведення судової експертизи (або до дачі висновку чи повідомлення про неможливість проведення експертизи).

До Господарського суду міста Києва повернулись матеріали справи №910/21375/16 разом із повідомленням директора Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України про неможливість проведення судової експертизи у справі № 910/21375/16, оскільки на даний час в реєстрі відсутні методики щодо встановлення ринкової вартості майнових прав вимоги за договорами купівлі-продажу, які є об'єктом дослідження.

Заявляючи в апеляційному суді клопотання про призначення судової експертизи, проведення якої апелянт просить доручити Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз, заявник належних доказів можливості проведення вказаною експертною установою такої експертизи не надає, так само як і не надає доказів наявності в реєстрі методики щодо встановлення ринкової вартості майнових прав вимоги за досліджуваним договором купівлі-продажу.

Враховуючи викладене, колегією суддів наразі відмовляється заявникові у задоволенні клопотання про призначення у даній справі судово - економічної експертизи.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що заявник не позбавлений права в подальшому повторно звернутися до суду із відповідним клопотанням, надавши при цьому відповідні докази можливості проведення, запропонованою заявником, експертною установою експертизи та наявності методики щодо встановлення ринкової вартості майнових прав вимоги за досліджуваним договором купівлі-продажу.

Після оголошення судом відмови у задоволенні вказаного клопотання представником апелянта заявлено відвід головуючому судді Пономаренко Є.Ю. від розгляду справи №910/21375/16, який мотивовано наявністю обставин, які викликають сумніви в об'єктивності та неупередженості судді.

При цьому, обставини, які у заявника викликають сумніви в об'єктивності та неупередженості судді, наведені ним не були.

Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши думку представників учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, які викладені у Заяві про відвід, дійшла висновку, що заявлений ОСОБА_7 відвід головуючому судді Пономаренко Є.Ю. у справі №910/21375/16 є необґрунтованим, з огляду на наступне.

Право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об'єктивності та неупередженості розгляду справи. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 № 475/97-ВР), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочан проти України" (Заява №7577/02) від 03.05.2007 суд нагадує, що "безсторонність", в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб'єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об'єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об'єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв'язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

В рішенні у справі "Олександр Волков проти України" від 09.01.2013 зазначено наступне. (104) Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ'єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (І) суб'єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об'єктивним у цій справі, та (ІІ) об'єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах "Фей проти Австрії", від 24.02.1993, Series A N 255, пп. 28 та 30, та "Веттштайн проти Швейцарії", заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII). (105) Проте між суб'єктивною та об'єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об'єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об'єктивний критерій), а й може бути пов'язана з питанням його або її особистих переконань (суб'єктивний критерій) (див. рішення у справі "Кіпріану проти Кіпру", заява № 73797/01, п. 119, ECHR 2005-XIII). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб'єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об'єктивної безсторонності (див. рішення від 10 червня 1996 року у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства", п. 32, Reports 1996-III). (106) У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26.10.1984 у справі "Де Куббер проти Бельгії", Series A, №86). (107) Насамкінець, концепції незалежності та об'єктивної безсторонності тісно пов'язані між собою та залежно від обставин можуть вимагати спільного розгляду (див. рішення у справі "Сасілор-Лормін проти Франції", заява №65411/01, п. 62, ECHR 2006-XIII).

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра колегії господарського суду на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Згідно ст. 35 Господарського процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім'ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Статтею 36 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження в справі.

Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанцій, а також у новому розгляді справи після скасування постанови суду апеляційної інстанції.

Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови суду касаційної інстанції.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасоване судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з виключними обставинами у цій справі.

В рішенні у справі "Білуха проти України" (Заява №33949/02) від 09.11.2006 сказано: "стосовно суб'єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного".

Як вже вказувалося, право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об'єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Водночас, згідно із п. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 4 статті 35 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Так, заява ОСОБА_7 про відвід головуючого судді Пономаренко Є.Ю. від розгляду справи №910/21375/16 не містить обставин, які підтверджують сумнів у його неупередженості або об'єктивності.

Сама по собі незгода заявника з процесуальними рішеннями вказаної колегії суддів в частині відмови у задоволенні клопотання про призначення експертизи у даній справі не є підставою для відводу згідно з вищезазначеними нормами Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість заявленого відводу.

Відповідно до п. 3 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку надходження заяви про відвід судді.

Згідно з п. 9 ч. 1 статті 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених: пунктом 5 частини першої статті 228 цього Кодексу - до вирішення питання про відвід.

Враховуючи те, що колегія суддів дійшла до висновку про необґрунтованість заявленого відводу головуючому судді Пономаренко Є.Ю. справа підлягає передачі для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою, відповідно до положень ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, для вирішення питання про відвід, а провадження у справі підлягає зупиненню.

Крім цього, колегія суддів дійшла висновку про призначення розгляду даної справи на 08.10.2018 о 12-40.

На підставі викладеного та керуючись статтями 32, 35, 39, 228, 229, 234 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Визнати заяву ОСОБА_7 про відвід головуючого судді Пономаренко Є.Ю. від розгляду справи №910/21375/16 - необґрунтованою.

2. Передати справу для вирішення питання про відвід судді у порядку, встановленому ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

3. Призначити розгляд справи №910/21375/16 на 08 жовтня 2018 року о 12 годині 40 хвилин.

Повідомити учасників, що засідання відбудеться в приміщенні Київського апеляційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. Шолуденка, б.1, зал судового засідання № 6. Явка учасників не є обов'язковою.

4. Провадження у справі №910/21375/16 зупинити до вирішення питання про відвід.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Дідиченко

Л.В. Кропивна