ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

01.10.2018 м. ХарківСправа № 922/2663/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Погорелової О.В

розглянувши заяву ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Херсонес", м. Херсон до боржника ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Хроматек-Сервіс Харків", м. Харків про видачу судового наказу про стягнення процентів за користування коштами та штрафних санкцій за письмово укладеним договором,

ВСТАНОВИВ:

Заявник, ТОВ "Херсонес", звернувся до господарського суду Харківської області з заявою про видачу судового наказу до боржника - ТОВ "Хроматек-Сервіс Харків", в якій просить суд видати судовий наказ, яким стягнути з ТОВ "Хроматек-Сервіс Харків" на користь ТОВ "Херсонес" проценти за користування коштами у розмірі 80184,87 грн., штраф у розмірі 7883,70 грн. та пеню у розмірі 1505,12 грн. Вимогу обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем договору постачання №1108-1 від 11.08.2017 щодо строку поставки товару.

Розглянувши подану ТОВ "Херсонес" заяву та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про видачу судового наказу, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Штраф, за визначенням частини 2 статті 549 ЦК України, - це вид неустойки, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пеня, за визначенням частини третьої статті 549 ЦК України, - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов'язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання.

Грошовим, за змістом статей 524, 533-535, 625 Цивільного кодексу України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати процентів є додатковими способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору, що ґрунтується на вимогах закону, а не договору.

Вимоги про сплату пені, штрафу та процентів за користування коштами у зв'язку з порушенням грошових зобов'язань хоча й мають грошовий характер, але за своєю природою не є основним зобов'язанням.

Приписами ч. ч. 2, 3 ст. 152 ГПК України визначено, що про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу. У разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов'язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Згідно ч. 2 ст. 154 ГПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу на підставі п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст.ст. 147, 148, 152 - 154, 232 - 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Херсонес"" у задоволенні заяви про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Хроматек-Сервіс Харків" - 80184,87 грн. процентів за користування коштами, 7883,70 грн. штрафу та 1505,12 грн. пені.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена, в порядку ст.ст. 255 - 257 ГПК України до Харківського апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її підписання, з урахуванням приписів п.п. 17.5 п. 17 Перехідних положень ГПК України.

Ухвала підписана 01 жовтня 2018 року.

Суддя ОСОБА_2