ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"12" вересня 2018 р. Cправа № 902/344/18

Господарський суд Вінницької області у складі судді Нешик О.С., при секретарі судового засідання Німенко О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали справи

за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м.Жмеринка Жмеринського району Вінницької області

до товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬМАНАХ 2000", с.Борівка Чернівецького району Вінницької області

про стягнення 555620 грн заборгованості згідно договору поставки

за участю:

представника позивача адвоката ОСОБА_2Б,

представників відповідача: директора ОСОБА_3 та адвоката ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В :

В провадженні господарського суду Вінницької області перебуває справа №902/344/18 за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬМАНАХ 2000" 555620 грн заборгованості, що нарахована з посиланням на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань згідно договору поставки №1 від 18.04.2016, з яких: 539506,39 грн - борг з урахуванням встановленого індексу інфляції та 16112,37 грн - 3% річних.

Ухвалою суду від 02.07.2018 постановлено відкрити провадження у справі №902/344/18, розгляд справи здійснити за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначити на 09.08.2018.

Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» №755-VІ від 15.05.2003 та ГПК України (зокрема, ч.2 ст.27) встановлюють, що місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно інформації, що міститься в зазначеному реєстрі, - місцезнаходженням товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬМАНАХ 2000" є: 24123, Вінницька область, Чернівецький район, с.Борівка, вул.Перемоги, буд.18. Дана адреса також визначена відповідачем у договорі постачання №1 від 18.04.2018.

Матеріали справи не містять іншої адреси щодо місця, де знаходяться керівні органи останнього; місця, де здійснюється його основна діяльність.

З урахуванням зазначених обставин судові рішення, що були постановлені під час здійснення провадження у даній справі, направлялись товариству з обмеженою відповідальністю "АЛЬМАНАХ 2000" за його юридичною адресою та повернуті поштою на адресу суду з відміткою: "закінчився термін зберігання".

Ухвалою суду від 09.08.2018 закрито підготовче провадження у справі №902/344/18; розгляд справи призначено по суті на 21.08.2018.

На початку слухання справи по суті судом було з'ясовано, що станом на 21.08.2018 на адресу суду ні конверт з ухвалою суду від 09.08.2018, ні повідомлення пошти про вручення поштового відправлення не повертались, на підставі чого суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять доказів повідомлення товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬМАНАХ 2000" про призначене судове засідання на 21.08.2018 на 09 год. 30 хв. За таких обставин, сприяючи учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених ГПК України, ухвалою суду від 21.08.2018 постановлено розгляд справи №902/344/18 відкласти до 10 вересня 2018 року.

Також було вирішено повідомити відповідача, який не з'явився в судове засідання 21.08.2018, про зміст даної ухвали телефонограмою за номером телефону, який усно повідомив представник позивача.

Відповідна телефонограма складена працівниками господарського суду Вінницької області 21.08.2018.

На визначену судом дату, 10.09.2018, до суду з'явився представник позивача, а також адвокат ОСОБА_4, який на підтвердження повноважень представника відповідача надав ордер серії ВН №040153.

З метою перевірки обсягу наданих останньому повноважень суд, керуючись ч.2 ст.61, ст.60 ГПК України, під час розгляду справи 10.09.2018 просив надати для огляду довіреність юридичної особи. Однак 10 вересня 2018 року зазначений правоустановлюючий документ ні на початку слухання справи, ні після оголошеної перерви суду наданий не був.

За відсутності довіреності юридичної особи адвокат ОСОБА_4 до участі у справі 10.09.2018 допущений не був.

В судовому засіданні 10.09.2018 оголошено перерву до 11.09.2018.

Під час розгляду справи №902/344/18 по суті 11.09.2018 представники відповідача директор ОСОБА_3 та адвокат ОСОБА_4, надавши для огляду договір про надання правової допомоги від 10.09.2018, зазначили, що позов не визнають у повному обсязі. Керівник товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬМАНАХ 2000" додатково наголосив, що ввірене йому підприємство "повністю розрахувалось по боргам з позивачем, однак він не має можливості надати докази на підтвердження даного факту...".

Частиною 1 статті 74 ГПК України визначено: "Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень."

Всупереч викладеному станом на 11.09.2018 товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЬМАНАХ 2000» вимог суду щодо подання відзиву на позов, первинних документів на підтвердження виконання умов договору поставки №1 від 18.04.2016 (у тому числі документів про сплату боргу) не виконало, доказів в обґрунтування обставин, на які відповідач посилається як на підставу своїх заперечень, останнім не надано.

Представники відповідача звернулись до суду з клопотанням про надання часу для ознайомлення з матеріалами справи №902/344/18 та складання відзиву на позов.

Представник позивача ОСОБА_2 проти задоволення даної заяви заперечила, зазначивши, що дії товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬМАНАХ 2000" спрямовані на затягування вирішення спору у даній справі, а представники останнього зловживають процесуальними правами, оскільки мали достатньо часу для реалізації прав сторони в господарському процесі, однак ними не скористались. Адвокат ОСОБА_2 наполягла на вирішенні спору 11.09.2018.

Вислухавши учасників судового процесу, оглянувши наявні в матеріалах справи №902/344/18 документи, суд дійшов висновку, що за час здійснення провадження у даній справі відповідач мав достатньо часу для ознайомлення з її матеріалами, однак до 11.09.2018 з відповідним клопотанням не звертався, при цьому не зазначив причини, які перешкоджали йому у реалізації даного права.

Враховуючи викладене, а також вимоги ст.195 ГПК України, суд вважає, що клопотання представників відповідача про надання часу для ознайомлення з матеріалами справи №902/344/18 та складання відзиву на позов задоволенню не підлягає, розцінивши дії останніх як зловживання процесуальними правами.

В зв'язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд відповідно до положень ч.9 ст.165 ГПК України розглянув справу за наявними в ній матеріалами.

Після судових дебатів, 11.09.2018, суд вийшов до нарадчої кімнати для ухвалення рішення, роз'яснивши, що воно буде оголошено 12.09.2018 о 10 год. 00 хв.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні докази на засадах всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, судом встановлено наступне.

18 квітня 2016 року між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (далі - позивач, постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Альманах 2000» (далі за текстом - відповідач, покупець) в особі директора товариства ОСОБА_3 був укладений договір постачання №1 (далі - договір), відповідно до умов якого постачальник зобов'язався продати, а покупець - придбати асфальтобетонну суміш, бітум, щебень, відсів, надалі "товар" в кількості, асортименті та за цінами, вказаними в підписаних сторонами накладних, які є невід'ємною частиною договору (п.1.1 договору).

Відповідно до п.п. 6.1., 6.2. договору оплата здійснюється за фактично отриманий товар. Покупець зобов'язується здійснити 100% оплату за замовлені та прийняті товари згідно накладної, протягом 10 банківських днів з дня отримання товару.

На виконання умов договору, позивач 26.04.2017 поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 576978,45 грн, що підтверджується видатковими накладними №1 від 26.04.2017 та №2 від 26.04.2017, товарно-транспортними накладними, довіреністю №23 від 18.04.2017 (а.с.18-47).

Як зазначає позивач, відповідач здійснив часткову оплату вартості поставленого товару у розмірі 100000,00 грн, а саме 17.05.2017 платіжним дорученням №1250 на рахунок продавця було частково проведено розрахунок за отриманий товар в сумі 100000,00 грн. На даний час за ТОВ «Альманах 2000» рахується заборгованість в сумі 476978,45 грн.

Враховуючи факт неповної оплати за отриману продукцію, ФОП ОСОБА_1 було направлено на адресу ТОВ «Альманах 2000» претензію №22 від 01.06.2018 року (а.с. 48-52) про сплату наявної суми боргу у розмірі 476978,45 грн. Натомість оплату заборгованості чи відповіді на зазначену вимогу відповідач не здійснив.

Таким чином, на момент звернення позивача із позовом до суду, заборгованість відповідача перед позивачем складала 476978,45 грн.

Вважаючи свої права порушеними позивач просить стягнути з відповідача 476978,45 грн основного боргу.

При прийнятті рішення зі спору суд виходив з наступного.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов'язки відповідно до договору.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов'язання з договору поставки, згідно якого, в силу ст.712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частини перша та шоста статті 265 Господарського кодексу України передбачають, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно норм цивільного та господарського законодавства договір купівлі-продажу є оплатним, тобто при набуванні речі у власність, покупець сплачує продавцеві вартість (ціну) речі, яка обумовлена договором, зобов'язуючим, що обумовлено взаємним виникненням у кожної із сторін прав та обов'язків, а саме, зобов'язання продавця передати покупцю річ та право вимоги оплати і зобов'язання покупця сплати вартість отриманої речі та право її вимоги.

Отже, змістом договору купівлі продажу є ті умови, з приводу яких сторони досягли згоди.

За змістом статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити продукцію (товар) після його прийняття або прийняття товарно-розпорядчих документів на нього, якщо договором чи товарно-розпорядчими документами не визначено іншого строку оплати.

У відповідності до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій. а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до вимог ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що матеріалами справи підтверджується факт поставки позивачем товару відповідачу на загальну суму 576978,45 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач свої зобов'язання щодо оплати поставленого товару за договором поставки виконав частково, сплатив 100000,00 грн.

Докази того, що відповідач здійснив оплату поставленої позивачем продукції за договором поставки у повному обсязі в матеріалах справи відсутні.

За даних обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача 476978,45 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також окрім суми основного боргу позивачем з огляду на невиконання умов договору заявлено до стягнення 62528,24 грн інфляційних втрат, що нараховані за період 10.05.2017 - 25.06.2018, та 16112,37 грн - 3% річних за період 10.05.2017 - 25.06.2018.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З урахуванням викладеного суд доходить до висновку, що вимоги щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних є правомірними, оскільки відповідають чинному законодавству.

Здійснивши перерахунок позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних, суд дійшов висновку, що позов в цій частині підлягає задоволенню в межах вимог, заявлених до стягнення, а саме в частині стягнення 62528,24 грн інфляційних втрат та 16112,37 грн - 3% річних.

Як встановлено ст.ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 79 Кодексу передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В порядку, передбаченому ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов'язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

За клопотанням позивача суд не розглядає питання щодо розподілу понесених витрат на правничу допомогу при розгляді даної справи

Керуючись ст. ст. 2, 7, 13, 18, 42, 46, 73, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 165, 178, 221, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬМАНАХ 2000" (код юридичної особи 37963701, вул.Перемоги, 18, с.Борівка Чернівецького району Вінницької області, 24123) на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1; вул.Гавришко, буд.48, м.Жмеринка Жмеринського району Вінницької області, 23100) 539506,69 грн боргу з урахуванням індексу інфляції; 16112,37 грн - 3% річних та 8334,29 грн витрат на сплату судового збору.

3. Копію рішення направити сторонам рекомендованими листами з повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1,2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст. 256, 257 ГПК України). Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 24 вересня 2018 р.

Суддя Нешик О.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу - ФОП ОСОБА_1 (Вінницька область, м.Жмеринка, вул.Гавришко,48)

3 - відповідачу - ТОВ "АЛЬМАНАХ 2000" (24123, Вінницька область, Чернівецький

район, с.Борівка, вул.Перемоги, буд.18).