РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.09.2018Справа № 910/7586/18

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сокар Україна»
до1) Публічного акціонерного товариства «Банк Восток», 2) Міністерства оборони України
провизнання зобов'язання припиненим та зобов'язання вчинити дії

Суддя Смирнова Ю.М.

Секретар судового засідання Багнюк І.І.

Представники учасників процесу:

від позивачаЛандишева С.М.
від відповідача-1Неділько О.С.
від відповідача-2не з'явилися

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сокар Україна» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк Восток» та Міністерства оборони України та просить суд:

- визнати припиненими зобов'язання Публічного акціонерного товариства «Банк Восток» перед Міністерством оборони України за банківською гарантією №КГ2016-0088/1-90, виданою Публічним акціонерним товариством «Банк Восток» 13.05.2017, у зв'язку із закінченням строку її дії;

- зобов'язати Міністерство оборони України повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сокар Україна» забезпечення виконання договору №286/1/17-15 про постачання для державних потреб нафти і дистилярів (авіаційний гас) для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) від 16.05.2017, а саме: банківську гарантію від 13.05.2017 №КГ2016-0088/1-90, видану Публічним акціонерним товариством «Банк Восток».

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачем було належним чином виконано свої зобов'язання за договором №286/1/17/15 від 16.05.2017, однак в порушення ч. 1 ст. 26 Закону України «Про публічні закупівлі» та п. 11.1.1 №286/1/17/15 від 16.05.2017 Міністерство оборони України не повернуло позивачу банківську гарантію від 13.05.2017 №КГ2016-0088/1-90, видану Публічним акціонерним товариством «Банк Восток» на забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.06.2018 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №910/7586/18, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання у справі призначено на 05.07.2018.

03.07.2018 від відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому Міністерство оборони України проти задоволення позову заперечує, вказуючи на те, що позивачем умови договору щодо постачання продукції у строк, що встановлений договором, а саме - до 31.05.2017, не виконано.

04.04.2018 від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому Публічне акціонерне товариство «Банк Восток» визнає позовні вимоги повному обсязі.

У підготовчому засіданні 05.09.2017 оголошувалась перерва до 07.08.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.08.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 27.08.2018.

У судовому засіданні 27.08.2018 оголошувалась перерва до 18.09.2018.

Представник позивача в судове засідання з'явився, позов підтримав.

Представник відповідача-1 у судове засідання з'явився, проти задоволення позову заперечив.

Відповідач-2, якого належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи, представників в судове засідання не направив.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

16.05.2017 між Міністерством оборони України (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сокар Україна» було укладено договір №286/1/17/15 про постачання для державних потреб нафти і дистилярів (авіаційний гас) для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) (надалі - Договір).

Вказаний договір було укладено сторонами відповідно до рішення тендерного комітету Міністерства оборони України (протокол від 05.05.2017 №75/72/10) за наслідками проведення електронних закупівель за переддоговірною процедурою.

Згідно з п. 1.1 Договору №286/1/17/15 постачальник зобов'язується поставити у 2017 році нафти і дистилятів (авіаційний гас) (лот 3 - паливо для реактивних двигунів ТС-1 або еквівалент, а саме паливо для реактивних двигунів ТС-1 або паливо авіаційне для газотурбінних двигунів Джет А-1) для потреб Міністерства оборони України згідно з специфікацією, а замовник забезпечити приймання продукції та її оплату в асортиментів, кількості, у строки і за цінами відповідно до специфікації, а саме: найменування продукції - паливо для реактивних двигунів ТС-1 або паливо авіаційне для газотурбінних двигунів Джет А-1 (61-000-6972, 61-003-4718); ГОСТ, ГСТУ, ДСТУ, ТУ - ГСТУ 320.00149943.011-99, ДСТУ 4796:2007; строк постачання - до 31.05.2017 включно; одиниця виміру - тонн; загальна кількість - 1400; ціна за одиницю виміру продукції в грн. (без ПДВ з витратами на завантаження продукції в місцях навантаження та транспортними витратами) - 17500 грн; загальна сума вартості продукції в грн. (без ПДВ з витратами на завантаження продукції в місцях навантаження та транспортними витратами) - 24500000 грн; вартість продукції без ПДВ - 24500000 грн; крім того ПДВ - 4900000 грн; загальна вартість продукції з ПДВ - 29400000 грн.

Згідно з п. 3.1 Договору його ціна становить: без ПДВ 24500000,00 грн, крім того ПДВ 4900000,00 грн, у тому числі податок на додану вартість, вартість вантажних робіт в місцях завантаження та транспортні витрати.

Відповідно до п. 10.1 Договору він набирає чинності з дати підписання сторонами і діє до 31.12.2017, а в частині проведення розрахунків до повного їх завершення.

Постачання продукції одержувачам замовника здійснює постачальник виключно за номенклатурою, у кількостях, в строки та за адресами, що зазначені в рознарядках Міністерства оборони України (п. 5.2 Договору).

У п. 4.1 Договору сторони погодили, що розрахунок за фактично поставлену продукцію здійснюється протягом 30 банківських днів (за умови надходження бюджетних коштів на рахунок Міністерства оборони України за даним кодом видатків) з дати надання постачальником до Департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України належним чином оформлених документів, передбачених договором.

Згідно з п.п. 6.1.1 Договору замовник зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати вартість поставленої продукції протягом 30 банківських днів (за умови надходження бюджетних коштів на рахунок Міністерства оборони України за даним кодом видатків) з дати надання постачальником замовнику належним чином оформлених документів, передбачених договором.

За умовами п. 4.2 Договору, постачальник зобов'язаний надати замовнику після постачання продукції такі документи: рахунок-фактуру на відвантажену продукцію; акт приймання форма № 4; видаткову накладну; повідомлення підтвердження; копію паспорту якості на відвантажену продукцію; акт приймання-передачі.

Відповідно до додатку 12.2 до Договору (рознарядка) строк постачання встановлено до 31.05.2017 включно.

За змістом ч. 1 ст. 26 Закону України «Про публічні закупівлі», замовник має право вимагати від учасника-переможця внесення ним не пізніше дати укладення договору про закупівлю забезпечення виконання такого договору, якщо внесення такого забезпечення передбачено тендерною документацією.

У п. 11.1 Договору сторони визначили, що постачальник забезпечив виконання своїх зобов'язань у розмірі 5 % від суми договору (банківська гарантія від 13.05.2017 № КГ2016-0088/1-90 видана ПАТ «Банк «Восток» на суму 1575000,00 грн).

На виконання п. 11.1 Договору відповідно до генерального договору про надання гарантії № КГ2016-0088/1 від 02.09.2016, заяви позивача про надання гарантії від 13.05.2017 № 3, додаткового договору № КГ2016-0088/1-90 від 13.05.2017 до генерального договору про надання гарантій Публічним акціонерним товариством «Банк «Восток» 13.05.2017 було надано банківську гарантію №КГ2016-0088/1-90 (вихідний номер №27/1907-2 від 13.05.2017) бенефіціару - Міністерству оборони України в сумі 1470000,00 грн, строком дії - з дати її надання та до 31.01.2018 включно і письмова вимога бенефіціара на оплату має бути отримана банком-гарантом не пізніше 17:00 цієї дати.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі» договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Частинами 1 та 2 ст. 712 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

З аналізу укладеного договору слідує, що між сторонами виникли правовідносини, що підпадають під нормативне регулювання як загальних положень про зобов'язання, так і положень про договір купівлі-продажу та Закону України «Про публічні закупівлі».

В обґрунтування позовних вимог позивач стверджує, що ним в повному обсязі виконано зобов'язання за вищевказаним Договором поставки, однак, відповідач не повернув позивачеві банківську гарантію від 13.05.2017 №КГ2016-0088/1-90, видану Публічним акціонерним товариством «Банк «Восток».

Заперечуючи проти позову, відповідач наголошує на тому, що позивач порушив строки поставки. Проте, позивач недотримання строків виправдовує істотною зміною обставин та відсутністю у цьому своєї вини. Так, позивач вказує, що умови тендерної документації встановлювали строк поставки продукції - до 31.05.2017. Приймаючи у березні 2017 року рішення про участь у цих закупівлях, враховуючи умови тендерної документації, позивач мав можливість повністю та в належному порядку забезпечити виконання поставки продукції у строк до 31.05.2017 після розкриття пропозицій учасників, визначення переможця та укладення з ним договору. 23.03.2017 відбулося розкриття відповідачем пропозицій учасників цієї закупівлі, але визначення переможця закупівлі, проведення з ним переговорів та укладення з ним договору у строки, визначені ст.ст. 28-30,32,35 Закону України «Про публічні закупівлі», виявилося неможливим, оскільки ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.03.2017 у справі №804/2015/17 було вжито заходи забезпечення позову і, зокрема, заборонено Державному підприємству «ПРОЗОРРО» здійснювати будь-які дії з проведення електронного аукціону номер UA-2017-02-27-001567-а. Лише після скасування вказаної ухвали судом апеляційної інстанції процедура закупівлі була продовжена та лише 27.04.2017 визначено переможця - Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сокар Україна» і 16.05.2017 укладено Договір №286/1/17/15.

Відповідно до ст. 560 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов'язку.

Частиною 1 ст. 200 Господарського кодексу України унормовано, що гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов'язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов'язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов'язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні.

За приписами ст. 563 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов'язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред'являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов'язання, забезпеченого гарантією.

30.11.2017 Публічним акціонерним товариством «Банк Восток» було отримано вимогу відповідача від 24.11.2017 № 286/8/7082 про перерахування 1470000,00 грн банківської гарантії на користь Міністерства оборони України у зв'язку з порушенням постачальником договору в частині терміну поставки продукції.

Листом від 12.12.2017 № 13Ц/2471БТ Публічне акціонерне товариство «Банк Восток» відмовило Міністерству оборони України у задоволенні вимоги № 286/8/7082 від 24.11.2017 щодо сплати 1470000,00 грн через невідповідність вимоги бенефіціара умовам гарантії, оскільки вимога не містила суті невиконаного (неналежним чином виконаного) принципалом зобов'язання щодо постачання товару, а саме: не зазначена сума невиконаного зобов'язання, в межах якої гарантія підлягає оплаті.

Доказів врегулювання бенефіціаром з банком питання задоволення вимоги №286/8/7082 від 24.11.2017 суду подано не було.

Суд відзначає, що обставини щодо виконання позивачем зобов'язань з поставки продукції за Договором були предметом дослідження у справі №910/13457/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сокар Україна» до Міністерства оборони України про стягнення 60900000,00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/13457/17 від 28.09.2017, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.01.2018 встановлено, що на виконання умов Договору №286/1/17/15 позивачем було поставлено відповідачу продукцію за загальну суму 29400000,00 грн, що підтверджується підписаними сторонами і скріпленими їх печатками видатковими накладними, а саме: від 24.05.2017 №ОБ-ТД034117 на суму 517419 грн; від 26.05.2017 №ОБ-ТД034179 на суму 518196 грн; від 01.06.2017 №ОБ-ТД00000812 на суму 8944971 грн; від 01.06.2017 №ОБ-ТД00000813 на суму 4079166 грн; від 02.06.2017 №ОБ-ТД034333 на суму 516558 грн; від 07.06.2017 №ОБ-ТД034417 на суму 517860 грн; від 08.06.2017 №ОБ-ТД034532 на суму 517209 грн; від 12.06.2017 №ТД-00000832 на суму 7847217 грн; від 13.06.2017 №ОБ-ТД034514 на суму 516096 грн; від 15.06.2017 №ОБ-ТД034546 на суму 516747 грн; від 16.06.2017 №ОБ-ТД034617 на суму 517419 грн; від 16.06.2017 №ОБ-ТД034616 на суму 632415 грн; від 19.06.2017 №ОБ-ТД034670 на суму 516432 грн; від 19.06.2017 №ОБ-ТД034672 на суму 531888 грн; від 19.06.2017 №ОБ-ТД034671 на суму 531888 грн; від 20.06.2017 №ОБ-ТД034715 на суму 516432 грн; від 20.06.2017 №ОБ-ТД034719 на суму 531888 грн; від 20.06.2017 №ОБ-ТД034717 на суму 531888 грн; від 22.06.2017 №ОБ-ТД034763 на суму 598311 грн. Сторонами підписано та скріплено печатками акти приймання-передачі продукції за вказаними видатковими накладними, повідомлення-підтвердження отримання та оприбуткування за бухгалтерським обліком матеріальних цінностей, закуплених Міністерством оборони України в централізованому порядку, та товарно-транспортні накладні на відпуск нафтопродуктів. Позивачем виконано умови Договору № 286/1/17/15 від 16.05.2017 у повному обсязі, поставлено відповідну продукцію, а відповідачем прийнято таку продукцію без будь-яких зауважень, у зв'язку з чим у Міністерства оборони України виникло зобов'язання з оплати продукції.

За приписами ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, факт того, що позивачем виконано умови Договору № 286/1/17/15 від 16.05.2017 у повному обсязі та поставлено відповідну продукцію, а відповідачем прийнято таку продукцію без будь-яких зауважень повторного доказування не підлягає.

Згідно зі ст. 561 Цивільного кодексу України гарантія діє протягом строку, на який вона видана.

Відповідно до ст. 568 Цивільного кодексу України зобов'язання гаранта перед кредитором припиняється у разі: 1) сплати кредиторові суми, на яку видано гарантію; 2) закінчення строку дії гарантії; 3) відмови кредитора від своїх прав за гарантією шляхом повернення її гарантові або шляхом подання гаранту письмової заяви про звільнення його від обов'язків за гарантією.

Отже, з огляду на положення ст. 568 Цивільного кодексу України зобов'язання гаранта перед кредитором припиняється, зокрема, у разі закінчення строку дії гарантії.

Як вказувалося вище, строк дії гарантії за Договором було встановлено до 31.01.2018 до 17:00, що свідчить про її припинення та неможливість пред'явлення вимог за нею.

За таких обставин, оскільки матеріалами справи підтверджується факт виконання позивачем умов Договору № 286/1/17/15 від 16.05.2017 з поставки обумовленого ним товару у повному обсязі та враховуючи, що строк дії гарантії №КГ2016-0088/1-90 закінчився 31.01.2018, вимоги позивача про визнання припиненим зобов'язання Публічного акціонерного товариства «Банк Восток» перед Міністерством оборони України за банківською гарантією №КГ2016-0088/1-90 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 26 Закону України «Про публічні закупівлі» передбачено, що замовник повертає забезпечення виконання договору про закупівлю після виконання учасником-переможцем договору, а також у разі визнання судом результатів процедури закупівлі або договору про закупівлю недійсним та у випадках, передбачених ст. 17 цього Закону, а також згідно з умовами, зазначеними у договорі, але не пізніше ніж протягом п'яти банківських днів з дня настання зазначених обставин.

Згідно з п.п. 11.1.1 Договору замовник зобов'язується повернути постачальнику забезпечення виконання договору не пізніше 5-ти банківських днів після документального підтвердження належного виконання договірних зобов'язань за якістю та кількістю.

За умовами п.п. 11.1.2 Договору підставою для повернення забезпечення виконання договору є виконання договірних зобов'язань за кількістю та якістю.

Оскільки позивач виконав зобов'язання з поставки продукції в повному обсязі та без зауважень щодо якості і кількості, а також зважаючи на те, що строк дії гарантії закінчився, до спірних правовідносин сторін підлягають застосуванню умови п.п. 11.1.1 Договору, відповідно до якого відповідач повинен повернути позивачеві це забезпечення, тобто банківську гарантію.

Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст. 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Станом на час звернення позивача до суду з цим позовом строк повернення гарантії, встановлений у п.п. 11.1.1 відповідачем пропущено, позовні вимоги відповідач добровільне не визнає, а тому відповідне права позивача підлягає захисту в судовому порядку.

Враховуючи викладене, вимоги позивача про зобов'язання Міністерства оборони України повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сокар Україна» забезпечення виконання договору №286/1/17-15 від 16.05.2017, а саме: банківську гарантію від 13.05.2017 №КГ2016-0088/1-90, видану Публічним акціонерним товариством «Банк Восток» 13.05.2017, також підлягають задоволенню.

Посилання відповідача на те, що звернення позивача до суду з цим позовом є намаганням уникнути відповідальності по порушення строків поставки продукції за договором судом враховано. Такі твердження приймаються судом до уваги, проте не розцінюються як підстава для відмови у позові, оскільки питання понесення відповідальності за порушення строків поставки продукції у вигляді договірної неустойки має іншу правову природу виникнення та доведення, ніж питання про припинення і повернення гарантії як способу забезпечення виконання зобов'язань. Зважаючи на правову природу інституту відповідальності за порушення негрошового зобов'язання, його застосування у спірних правовідносинах може бути предметом окремого претензійного та/або судового врегулювання між сторонами.

Доводи Міністерства оборони України про те, що станом на кінцеву дату постачання 31.05.2017 позивачем не було постачено 100% продукції, тому банківська гарантія не може бути повернута суд відхиляє, оскільки згідно з умовами договору обов'язок замовника повертати постачальнику забезпечення договору не залежить від постачання 100 % продукції на кінцеву дату поставки, а пов'язаний виключно з виконанням зобов'язання поставки за кількістю та якістю.

Посилання відповідача на пункти 11.1.2. та 11.1.3. Договору судом не приймаються, оскільки ці положення договору не вказують, ким та які саме умови договору повинні бути виконанні у визначені строки, і які конкретно визначені порушення щодо виконання умов договору повинні мати місце для того, щоб забезпечення договору не поверталося.

Враховуючи викладене, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сокар Україна» підлягає задоволенню в повному обсязі.

Інші доводи та заперечення сторін судом розглянуті та відхилені як такі, що на результат вирішення спору - задоволення позову з наведених вище підстав, впливу не мають.

У відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідачів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 74, 129, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати припиненими зобов'язання Публічного акціонерного товариства «Банк Восток» перед Міністерством оборони України за банківською гарантією №КГ2016-0088/1-90, виданою Публічним акціонерним товариством «Банк Восток» 13.05.2017, у зв'язку із закінченням строку її дії.

3. Зобов'язати Міністерство оборони України (03168, м.Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 6, ідентифікаційний код 00034022) повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сокар Україна» (04080, м.Київ, вулиця Юрківська, будинок 28, офіс 3, ідентифікаційний код 37037544) забезпечення виконання договору №286/1/17-15 про постачання для державних потреб нафти і дистилярів (авіаційний гас) для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) від 16.05.2017, а саме: банківську гарантію від 13.05.2017 №КГ2016-0088/1-90, видану Публічним акціонерним товариством «Банк Восток» 13.05.2017.

4. Стягнути з Міністерства оборони України (03168, м.Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 6, ідентифікаційний код 00034022) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сокар Україна» (04080, м.Київ, вулиця Юрківська, будинок 28, офіс 3, ідентифікаційний код 37037544) судовий збір у розмірі 2643 (дві тисячі шістсот сорок три) грн 00 коп.

5. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк Восток» (49051, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вулиця Курсантська, будинок 24, ідентифікаційний код 26237202) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сокар Україна» (04080, м.Київ, вулиця Юрківська, будинок 28, офіс 3, ідентифікаційний код 37037544) судовий збір у розмірі 881 (вісімсот вісімдесят одна) грн 00 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. При цьому, згідно з п.п.17.5 п. 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено: 04.10.2018.

Суддя Ю.М. Смирнова