ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2018 року м. ОдесаСправа № 923/485/17
м. Одеса, пр. т. Шевченко, 29, Одеський апеляційний господарський суд, зал судових засідань № 5

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Лавриненко Л.В.

суддів: Богатиря К.В., Поліщук Л.В.

секретар судового засідання Безпалюк А.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 підприємства Вікторія-Азов Херсонська обл.,

на рішення Господарського суду Херсонської області від 30.05.2018 р.

по справі № 923/485/17

за позовом Державного підприємства Укрриба м. Київ

до відповідача ОСОБА_1 підприємства Вікторія-Азов Херсонська обл.

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Фонду державного майна України по Херсонській обл., Автономній республіці Крим та м. Севастополі

про стягнення 75 914,61 грн.

суддя суду першої інстанції: ОСОБА_2

час та місце винесення ухвали: 30.05.2018 р., м. Херсон, вул. Театральна, 18, Господарський суд Херсонської області,

повний текст складено та підписано: 30.05.2018 р.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 16.07.2018 р. відкрито апеляційне провадження у справі № 923/485/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 підприємства Вікторія-Азов Херсонська область на рішення Господарського суду Херсонської області від 30.05.2018 р. Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 03.09.2018 р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 підприємства Вікторія-Азов Херсонська область на рішення Господарського суду Херсонської області від 30.05.2018 р. по справі № 923/485/17 призначено до розгляду.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 підприємства Вікторія-Азов Херсонська область розглянута в межах процесуального строку, встановленого ч. 1 ст. 273 ГПК України.

В травні 2017 р. Державне підприємство Укрриба м. Київ звернулось до Господарського суду Херсонської області з позовом до ОСОБА_1 підприємства Вікторія-Азов Херсонська область про застосування наслідків недійсності правочину та стягнення коштів за фактичне користування державним нерухомим майном в сумі 75 914,61 грн.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 14.08.2017 р., яке залишено без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 05.10.2017 р. відмовлено у задоволенні позовних вимог Державного підприємства Укрриба м. Київ.

Постановою Верховного Суду від 16.04.2018 р. скасовано наведені судові рішення, справу № 923/485/17 направлено на новий розгляд до Господарського суду Херсонської області.

Верховний суд у своїй постанові зазначив, що при новому розгляді судам необхідно зясувати обставини обґрунтованості заявленої до відшкодування суми коштів за користування державним майном, виходячи з періоду такого користування та цін, які існують на момент відшкодування, врахувавши при цьому вимоги, встановлені спеціальним законодавством у сфері оренди державного майна.

30.05.2018 р. Господарським судом Херсонської області 30.05.2018 р. ухвалено рішення, яким задоволено позовні вимоги Державного підприємства Укрриба м. Київ до ОСОБА_1 підприємства Вікторія-Азов Херсонська область у поновному обсязі.

Рішення мотивоване тим, що відповідач на підставі ст. 216 Цивільного кодексу України зобовязаний сплатити позивачу вартість користування орендованим майном, яка складає 75 914,61 грн. за період з 03.03.2016 р. по 01.06.2016 р. виходячи з вартості такого користування, оскільки повернення отриманого майна унеможливлене самим фактом такого користування.

Не погодившись з наведеним рішенням, Приватне підприємство Вікторія-Азов Херсонська область оскаржило його до Одеського апеляційного господарського суду.

В обґрунтування своїх вимог, відповідач посилається на те, що місцевий господарський суд, задовольнивши позов, не встановив обставин обґрунтованості заявленої до стягнення суми коштів за користуванням державним майном, у звязку з чим порушив норми матеріального права.

Державне підприємство Укрриба м. Київ в поданому відзиві проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, заперечує та просить суд апеляційної інстанції оскаржуване рішення залишити без змін.

Розглянувши матеріали справи, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом Державного департаменту рибного господарства Міністерства аграрної політики України від 17.02.2006 р. № 39 та наказом Державного комітету рибного господарства України від 23.07.2007 р. № 150 з балансу Державного підприємства Азовський центр ПівденНІРО на баланс Державного підприємства Укрриба на праві господарського відання передано державне нерухоме майно, а саме: гідротехнічні споруди, включаючи ставкові рибоводні та повязані з ними робочі машини, що знаходяться у с.м.т. Новотроїцьке, с. Захарівка Новотроїцького р-ну Херсонської області, с. Щасливцеві Генічеського району Херсонської області.

01.03.2016 р. між Державним підприємством Укрриба м. Київ та ОСОБА_1 підприємством Вікторія-Азов Херсонська область укладено договір зберігання державного майна № 5/16.

Відповідно до п. п. 1.1., 1.2., 1.3., 1.4. цього договору Державне підприємство Укрриба м. Київ (поклажодавець) передає, а Приватне підприємство Вікторія-Азов Херсонська область (зберігач) приймає на відповідальне зберігання згідно з актом приймання передачі нерухоме державне майно гідротехнічні споруди рибницьких ставків, які обліковуються на балансі поклажодавця і передані йому на підставі спільного наказу Міністерства аграрної політики України та Фонду державного майна України Про передачу гідротехнічних споруд від 06.05.2003 р. № 126/752.

Обєктом зберігання є гідротехнічні споруди рибницьких ставів майно, що перебуває у державній власності та знаходиться за адресою: Херсонська область, Новотроїцький район, в межах Новотроїцької селищної ради за межами с. Захарівка.

Вартість переданого зберігачу майна визначається на підставі даних бухгалтерського обліку поклажодавця і відображається по кожній одиниці майна із зазначенням найменування та інвентарного номеру в акті приймання-передачі майна, який є невідємним додатком до цього договору.

Згідно з п. 2.1. договору зберігач зобовязався зберігати майно, яке передано йому поклажодавцем і повернути його поклажодавцеві у такому стані, в якому воно було прийнято ним на зберігання, з урахуваннями змін його природних властивостей.

За змістом п. 5.1. договору за відповідальне зберігання майна щомісячний розмір плати складає 10,00 грн. в тому числі ПДВ.

Плата за відповідальне зберігання майна перераховується на розрахунковий рахунок зберігача один раз на рік по закінченню календарного року до 15 січня наступного року на підставі Акту виконаних робіт (послуг), який зберігач направляє поклажодавцю до 31 грудня звітного року.

Пунктом 7.1. договору встановлено, що останній набуває чинності з дня підписання акту приймання-передачі згідно п. 4.1. цього договору і діє до укладення договору оренди.

01.03.2016 р. за актом приймання-передачі покложадавець передав зберігачу гідротехнічні споруди, згідно переліку, вартістю 3 345 001 грн.

03.03.2016 р. між Державним підприємством Укрриба м. Київ та ОСОБА_1 підприємством Вікторія-Азов Херсонська область укладено додаткову угоду до договору зберігання державного майна від 01.03.2016 р. № 5/16, згідно п. 2 якої сторони домовились про припинення зобовязання зберігача, встановленого п. 2.5. основного договору.

За приписами п. п. 5 - 6 додаткової угоди зберігач зобовязався щомісячно до 5 числа місяця наступного за звітним надати покложадавцю звіт про вилов риби, добування інших живих ресурсів за встановленою формою, згідно наказу Держрибагентства України від 13.02.2012 р. № 84.

Надавати поклажодавцю копію звіту за формою №1А-риба (річна) Виробництво продукції аквакультури до 20 січня календарного року, наступного за звітним.

Відповідно до п. 8 додаткової угоди зберігач зобовязався проводити плату за користування державним майном, зазначеним в акті приймання-передачі, щомісячно на розрахунковий рахунок покложадавця не пізніше 14 числа місяця, наступного за звітним.

Ціна за користування державним майном, визначається у протоколі про договірну ціну, який є невідємною частиною Додаткової угоди і становить на дату підписання угоди 25 000 грн., в т.ч. ПДВ.

Розмір щомісячної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування місячної плати за попередній на індекс інфляції за поточний місяць

В силу приписів п. 14 додаткової угоди, остання набирає чинності з дати її підписання та діє до укладання договору оренди державного майна.

01.06.2016 р. між Державним підприємством Укрриба м. Київ та ОСОБА_1 підприємством Вікторія-Азов Херсонська область укладено додаткову угоду до договору зберігання державного майна від 01.03.2016 р. №5/16, в якій сторони дійшли згоди щодо переведення державного нерухомого майна, а саме: гідротехнічні споруди на відповідальне зберігання та припинення дії додаткової угоди від 03.03.2016 р.

Додаткова угода набирає чинності з 01.06.2016 р.

В матеріалах справи відсутні докази сплати відповідачем коштів за користування державним нерухомим майном під час дії додаткової угоди від 03.03.2016 р. до договору зберігання державного майна від 01.03.2016 р. № 5/16.

Також матеріали справи не містять звітів про вилов риби, добування інших живих ресурсів за встановленою формою, згідно наказу Держрибагентства України від 13.02.2012 р. № 84.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 29.09.2016 р. у справі № 923/704/16 позов заступника прокурора Херсонської області в інтересах держави в особі Державного агентства рибного господарства України, Регіонального відділення Фонду державного майна України в Херсонській області до Державного підприємства Укрриба м. Київ, ОСОБА_1 підприємства Вікторія-Азов Херсонська область про визнання договору зберігання державного майна від 01.03.2016 р. № 5/16 та повернення майна задоволено частково, визнано недійсним договір зберігання державного майна від 01.03.2016 р. № 5/16, зобовязано Приватне підприємство Вікторія-Азов Херсонська область повернути Державному підприємству Укрриба м. Київ державне нерухоме майно, а саме гідротехнічні споруди, згідно переліку.

Провадження у справі в частині позовних вимог про визнання недійсною додаткової угоди від 03.03.2016 р. до договору зберігання державного майна від 01.03.2016 р. № 5/16 припинено.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 13.12.2016 р. у справі № 923/704/16, з урахування ухвали суду про виправлення описки від 29.05.2017 р., рішення Господарського суду Херсонської області від 29.09.2016р. скасовано частково, визнано недійсною додаткову угоду від 03.03.2016 р. до договору зберігання державного майна від 01.03.2016 р. №5/16.

Здійснивши правовий аналіз умов додаткової угоди від 03.03.2016 р. до договору, зокрема п. п. 1, 8, суд апеляційної інстанції у наведеній постанові дійшов висновку, що ця угода є удаваним правочином, оскільки вчинена для приховання іншого правочину - договору оренди і при її укладенні не було додержано вимоги п. 1 ч. ст. 287 Господарського кодексу України, ст. 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", що є підставою для визнання її недійсною на підставі ст. ст. 203, 215 Цивільного кодексу України.

Постановою Вищого господарського суду України від 29.03.2017 р. змінено постанову суду апеляційної інстанції від 13.12.2016 р. в частині розподілу судових витрат, в іншій частині рішення суду залишено без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається зі змісту позовної заяви Державного підприємства Укрриба м. Київ, заявлена до стягнення сума є платою за фактичне використання державного майна за період з 03.06.2016 р. по 01.06.2016 р.

Обґрунтовуючи розмір заявленої до стягнення суми, позивач посилається на наявні в матеріалах справи картку розрахунку № 436 (т. 1, а.с. 79) та розрахунок заборгованості до договору зберігання державного майна від 01.03.2016 р. № 5/16 (за період дії додаткової угоди від 03.03.2017 р.) (т. 1, а.с. 71).

Крім того, заявлена до стягнення сума визначена позивачем на підставі п. 8 додаткової угоди від 03.03.2016 р.

Місцевий господарський суд, погодившись з доводами позивача, позовні вимоги Державного підприємства Укрриба м. Київ задовольнив та стягнув з відповідача заявлену суму.

Суд апеляційної інстанції не може погодись з висновком місцевого господарського суду та зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно зі ст. 235 Цивільного кодексу України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховування іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховування іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Відповідно до ст. 2 Закону України Про оренду державного та комунального майна орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України Про оренду державного та комунального майна від 10.04.1992 р. № 2269 (зі змінами та доповненнями) істотними умовами договору оренди є:

- обєкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації);

- термін, на який укладається договір оренди;

- орендна плата з урахуванням її індексації;

- порядок використання амортизаційних відрахувань, яких нарахування передбачено законодавством;

- відновлення орендованого майна та порядок його повернення;

- виконання зобовязань;

- забезпечення виконання зобовязань неустойка (штраф, пеня), порука, завдаток, гарантія тощо;

- порядок здійснення орендодавцем контролю за станом обєкта оренди;

- відповідальність сторін;

- страхування орендарем взятого ним в оренду майна;

- обовязки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого майна.

За приписами ч. ч. 1-2 ст. 284 Господарського кодексу України - істотними умовами договору оренди є обєкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації), строк, на який укладається договір оренди, орендна плата з урахуванням її індексації, порядок використання амортизаційних відрахувань, відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу.

Оцінка об'єкта оренди здійснюється за відновною вартістю, крім об'єктів оренди державної та комунальної власності, оцінка яких здійснюється за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України. Умови договору оренди зберігають свою силу на весь строк дії договору, а також у разі якщо після його укладення законодавством встановлено правила, що погіршують становище орендаря.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 р. № 786 затверджено ОСОБА_2 розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу.

Відповідно до ч. 1 наведеної методики, цю методику розроблено з метою створення єдиного організаційно-економічного механізму справляння плати за оренду цілісного майнового комплексу державного підприємства, організації, їх структурних підрозділів (філії, цеху, дільниці) та окремого індивідуально визначеного майна державного підприємства, організації, закріпленого за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил, інших військових формувань, органами, підрозділами, закладами та установами Держспецзв'язку, рухомого та нерухомого військового майна (за винятком озброєння, боєприпасів, бойової та спеціальної техніки), а також майна, що не ввійшло до статутного фонду господарського товариства, створеного у процесі приватизації (корпоратизації).

Згідно з ч. 4 ОСОБА_2 орендна плата за цією Методикою розраховується у такій послідовності: визначається розмір річної орендної плати. На основі розміру річної орендної плати встановлюється розмір орендної плати за базовий місяць розрахунку орендної плати - останній місяць, за який визначено індекс інфляції, яка фіксується у договорі оренди. З урахуванням розміру орендної плати за базовий місяць оренди розраховується розмір орендної плати за перший та наступні місяці оренди.

У разі коли термін оренди менший чи більший за одну добу або за один місяць, то на основі розміру місячної орендної плати розраховується добова, а в разі необхідності - на основі розміру добової орендної плати розраховується погодинна орендна плата.

Розрахунок орендної плати за базовий місяць затверджується орендодавцем.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ОСОБА_2 оцінки обєктів оренди, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 10.08.1995 р. № 629, у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 2.01.2003 р. № 3 (зі змінами та доповненнями) відповідно до цієї ОСОБА_2 проводиться оцінка майна державних підприємств, установ та організацій, іншого окремого індивідуально визначеного майна, що перебуває в державній та комунальній власності, підприємств, заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, що передається в оренду, а саме:

- цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів (філій, цехів, дільниць);

- нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) та іншого окремого індивідуально визначеного майна підприємств (машин, устаткування, інших облікових одиниць основних засобів, нематеріальних активів та інших цінностей, що виділяються у самостійний об'єкт оренди згідно із законодавством);

- майна, що не увійшло до статутних (складених) капіталів господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації).

Оцінка об'єктів оренди проводиться з метою визначення вартості таких об'єктів згідно з положеннями (національними стандартами) оцінки майна та цією Методикою з урахуванням положень (стандартів) бухгалтерського обліку для відображення її в договорі оренди та використання під час розрахунку орендної плати.

Оцінка обов'язково проводиться перед укладенням договору оренди та перед продовженням (поновленням) договору оренди у разі, коли на момент продовження дії такого договору остання оцінка об'єкта оренди була проведена більш як три роки тому.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що матеріали справи не містять доказів здійснення позивачем дій, встановлених Методикою розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу і Методикою оцінки обєктів оренди, що свідчить про необґрунтованість визначення розміру заявленої до стягнення суми за користування державним майном, що передавалося за додатковою угодою від 03.03.2016 р. до договору зберігання державного майна від 01.03.2016 р. № 5/16.

З урахуванням викладеного позивач, при зверненні з позовом повинен був обґрунтувати належними та допустимими доказами у розумінні ст. ст.73-74, 77-78 Господарського процесуального кодексу України заявлену до стягнення суму коштів, натомість позивач визначаючи суму належну до стягнення, посилається на розмір плати за фактичне користування державним майном, яка була встановлена додатковою угодою від 03.03.2016 р., визнаною в подальшому недійсною.

Отже, суд першої інстанції погодившись з позивачем та посилаючись на п. 8 додаткової угоди від 03.03.2016 р., неправильно застосував норми матеріального права, на підставі яких дійшов хибного висновку щодо задоволення позову, оскільки недійсний правочин не створює юридичних наслідків, у тому числі повязаних з його виконанням.

Таким чином, доводи, викладені в апеляційній скарзі, та наявні в матеріалах справи документи спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим апеляційний господарський суд вважає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову, у звязку з його недоведеністю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 272 282 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 підприємства Вікторія-Азов Херсонська область задовольнити.

Рішення Господарського суду Херсонської області від 30.05.2018 р. по справі № 923/485/17 скасувати.

У задоволенні позову Державного підприємства Укрриба м. Київ відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя: Л. В. Лавриненко

Судді: К.В. Богатир

ОСОБА_3