РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.09.2018Справа № 910/9941/18
Господарський суд міста Києва у складі судді Спичака О.М., за участю секретаря судового засідання Тарасюк І.М., розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Скалат-Транс»

До Товариства з обмеженою відповідальністю «Корпорація ЗЕВС ЛТД»

про стягнення 202 000 грн.,

Представники cторін:

від позивача: Щербатюк О.Д.

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Скалат-Транс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Корпорація ЗЕВС ЛТД» про стягнення 202 000 грн. заборгованості за надані експедиційні послуги.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором №2 на надання транспортно-експедиторських послуг від 10.10.2017р. в частині виконання обов'язку з оплати наданих послуг.

Ухвалою від 01.08.2018р. відкрито провадження по справі; постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання; призначено судове засідання на 28.08.2018р.

У зв'язку з перебуванням судді Спичака О.М. 28.08.2018р. на лікарняному, судове засідання не відбулось.

Ухвалою від 03.09.2018р. розгляд справи призначено на 21.09.2018р.

Представником позивача було подано клопотання про виправлення описки в ухвалах суду та участь у розгляді справи в режимі відео конференції.

Ухвалою від 17.09.2018р. судом було задоволено клопотання позивача: виправлено описки в ухвалах від 01.08.2018р. та від 03.09.2018р. Господарського суду міста Києва по справі №910/9941/18 та призначено розгляд справи в режимі відео конференції.

Представником позивача у судовому засіданні було надано усні пояснення по суті справи, згідно змісту яких позовні вимоги підтримано в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 21.09.2018р. не з'явився, відзиву на позов не подав, проте, про дату, час та місце розгляду спору був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням №167.

Згідно з ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач не скористався наданими йому процесуальними правами, поважних причин невиконання вимог суду та неявки в судові засідання суду не повідомив, за висновками суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч.2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 21.09.2018р. на підставі ст.240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

10.10.2017р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Скалат-Транс» (виконавець, експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Корпорація ЗЕВС ЛТД» (замовник) було укладено договір №2 на надання транспортно-експедиторських послуг, відповідно до п.1.1 якого замовник замовляє, а виконавець надає послуги по організації з міжнародних і внутрішніх перевезень вантажів автомобільним транспортом.

Згідно п.1.2 договору №2 від 10.10.2017р. конкретні умови кожного замовлення зазначаються у заявці замовника і узгоджуються з виконавцем.

Пунктом 3.1 договору №2 від 10.10.2017р.передбачено, що ціни на послуги узгоджуються сторонами в заявках і рахунках-фактурах експедитора.

У п.4.1 укладеного між сторонами правочину контрагентами погоджено, що розрахунки між замовником і виконавцем здійснюються шляхом переказу грошових коштів на поточний рахунок виконавця на підставі виставлених рахунків, підписаних сторонами актів виконаних робіт та заявки протягом 10 банківських днів від дня їх отримання.

Договір вступає в силу з моменту підписання і діє до 31.12.2018р., а в частині розрахунків - до повного їх здійснення (п.8.8 договору №2 від 10.10.2017р.).

З огляду на встановлений ст.204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги договір №2 від 10.10.2017р., як належну підставу, у розумінні норм ст.11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов'язків.

Як свідчать матеріали справи, в межах договору №2 від 10.10.2017р. сторонами було узгоджено та підписано наступні замовлення (заявки) на перевезення вантажів автомобільним транспортом: №27 від 25.01.2018р., вартість послуг за яким встановлена в сумі 42 000 грн.; №31 від 09.02.2018р., ціна послуг 32 000 грн.; №32 від 12.02.2018р., вартість послуг за яким складає 32 000 грн.; №33 від 15.02.2018р., вартість послуг 32 000 грн.; №34 від 15.02.2018р., вартість послуг 32 000 грн.; №37 від 06.03.2018р., вартість послуг за яким встановлена в розмірі 32 000 грн.

За твердженнями позивача, які з боку відповідача належними та допустимими доказами спростовані не були, Товариством з обмеженою відповідальністю «Скалат-Транс» було виконано свої обов'язки за договором №2 від 10.10.2017р. в частині надання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом у відповідності до вищенаведених замовлень Товариства з обмеженою відповідальністю «Корпорація ЗЕВС ЛТД».

На підтвердження надання вказаних послуг позивачем представлено до матеріалів справи міжнародні товарно-транспортні накладні та акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) на загальну суму 202 000 грн., а саме: №ОУ-0000024 від 31.01.2018р. на суму 42 000 грн., №ОУ-0000041 від 14.02.2018р. на суму 32 000 грн., №ОУ-0000043 від 16.02.2018р., №ОУ-0000036 від 19.02.2018р. на суму 32 000 грн., №ОУ-0000037 від 19.02.2018р. на суму 32 000 грн.

Вказані акти підписано представниками обох контрагентів та скріплено печатками господарських товариств без жодних зауважень та заперечень.

Проте, за твердженнями позивача, які з боку відповідача належними та допустимими у розумінні ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами не спростовані, Товариством з обмеженою відповідальністю «Корпорація ЗЕВС ЛТД» надані Товариством з обмеженою відповідальністю «Скалат-Транс» послуги оплачено у порядку, визначеному договором №2 від 10.10.2017р. не було.

11.05.2018р. позивачем було скеровано на адресу відповідача претензію №16 від 11.05.2018р., в якій виконавець просив замовника оплатити послуги на загальну суму 202 000 грн.

Однак, за твердженнями позивача, відповідачем свої грошові зобов'язання за договором №2 від 10.10.2017р. виконано не було, послуги не оплачено, що і стало підставою для звернення до суду з розглядуваним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Скалат-Транс» в частині стягнення основного боргу підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

За змістом ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» транспортно-експедиторська діяльність - це підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів. Транспортно-експедиторська послуга - це робота, що безпосередньо пов'язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування.

За договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу (ч.1 ст.926 Цивільного кодексу України).

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

За приписами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов'язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов'язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов'язання. Строк (термін) виконання зобов'язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Як вказувалось вище, у п.4.1 укладеного між сторонами правочину контрагентами погоджено, що розрахунки між замовником і виконавцем здійснюються шляхом переказу грошових коштів на поточний рахунок виконавця на підставі виставлених рахунків, підписаних сторонами актів виконаних робіт та заявки протягом 10 банківських днів від дня їх отримання.

Наразі, суд вважає за необхідне зауважити, що за своєю природою рахунок-фактура є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти; ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою в розумінні статті 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні статті 613 Цивільного кодексу України, тому наявність або відсутність рахунку-фактури не звільняє відповідача від обов'язку сплатити надані послуги. Вказану правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 23.01.2018р. по справі №910/9472/17.

До того ж, судом прийнято до уваги, що вартість послуг погоджена сторонами у замовленнях та актах здачі-приймання виконаних робіт. Означені документи й договір №2 від 10.10.2017р. також містять відомості щодо платіжних реквізитів, за якими замовником могло б бути здійснено оплату.

За таких обставин, за висновками суду, строк оплати Товариством з обмеженою відповідальністю «Корпорація ЗЕВС ЛТД» наданих Товариством з обмеженою відповідальністю «Скалат-Транс» за договором №2 від 10.10.2017р. послуг на загальну суму 202 000 грн., настав.

Однак, як зазначалось вище, відповідачем свої грошові зобов'язання за договором №2 від 10.10.2017р. виконано не було, послуги на суму 202 000 грн. не оплачено.

Отже, виходячи з наведеного вище, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, враховуючи те, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, та належних і допустимих у розумінні ст.34 Господарського процесуального кодексу України доказів виконання своїх обов'язків за договором №2 від 10.10.2017р. не надав, господарський суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Скалат-Транс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Корпорація ЗЕВС ЛТД» про стягнення основного боргу в сумі 202 000 грн.

Згідно приписів ст.129 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням висновків суду щодо задоволення позовних, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст.129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позовні вимоги повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Корпорація ЗЕВС ЛТД» (01014, м.Київ, вул.Звіренецька, будинок 63, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Скалат-Транс» (47851, Тернопільська обл., Підволочиський район, місто Скалат, вул.Грушевського, будинок 86, ) заборгованість в розмірі 202 000 грн. та судовий збір в розмірі 3030 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст.241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно ч.1 ст.256 та п.п.17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів.

Повний текст складено та підписано 26.09.2018р.

Суддя О.М.Спичак