ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2018 року м. Черкаси справа № 925/892/18

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Чевгуза О.В., з секретарем судового засідання Брус Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Черкаської області у місті Черкаси справу за позовом

Публічного акціонерного товариства Черкасиобленерго в особі директора Звенигородського району електричних мереж, м. Звенигородка, Черкаська область до Державного підприємства АКВАРЕСУРСИ

про стягнення 766,37 грн,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Черкасиобленерго в особі директора Звенигородського району електричних мереж звернулося до господарського суду Черкаської області з позовом до Державного підприємства АКВАРЕСУРСИ в якому просить суд стягнути з відповідача:

- заборгованість за спожиту активну електроенергію в сумі 528,31 грн.;

- інфляційні за спожиту активну електроенергію в сумі 202,34 грн.;

- 3% річних за спожиту активну електроенергію в сумі 36,08 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, між позивачем та Державним підприємством «Черкасириба 2011» () 18.09.2014 був укладений договір про постачання електричної енергії №1004, відповідно до умов якого останньому було поставлено електричну енергію, але у визначений договором строк відповідач за поставлену електричну енергію не розрахувався, на вимогу позивача про сплату заборгованості не відповів, кошти не сплатив, що і стало підставою звернення позивача із цим позовом до суду.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні 26.09.2018 підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши наявні у справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

18 вересня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Черкасиобленерго», від імені якого діє Звенигородський район електричних мереж, що здійснює діяльність на підставі ліцензії на постачання електричної енергії за регульованим тарифом АГ № 578507 від 09.09.2011, а також ліцензії з передачі електричної енергії АГ №578508 від 09.09.2011 в особі директора ОСОБА_1, що діє на підставі Положення про РЕМ та довіреності №7793/09-03 від 25.12.2013 (далі Постачальник, позивач по справі) та Державним підприємством «Черкасириба 2011», що здійснює свою діяльність на підставі Статуту, в особі директора ОСОБА_2 (далі Споживач, відповідач у справі) було укладено договір №1004 про постачання електричної енергії (далі - Договір), за яким Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача з дозволеною потужністю 5 кВт, величини якої по об'єктах Споживача визначені в п. 6 додатку «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії», а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього ОСОБА_3.

Пунктами 2.3.3 та 2.3.4 ОСОБА_3 сторони визначили, що Споживач зобов'язується оплачувати Постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків «Порядок розрахунків» та «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії». Споживач зобов'язується здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії електромережею Постачальника та електроустановками Споживача згідно з додатком «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії».

Відповідно до п. 5.1. ОСОБА_3 для визначення договірних величин споживання електричної енергії та потужності на наступний рік Споживач не пізніше 15 жовтня поточного року надає Постачальнику відомості про розмір очікуваного споживання електричної енергії (додаток «Обсяги постачання електричної енергії споживачу та Субспоживачу»).

Відповідно до розділу 7 ОСОБА_3 встановлено, що облік електроенергії, спожитої Споживачем та (або) субспоживачами, приєднаними до електричних мереж Споживача, здійснюється згідно з вимогами ПУЕ та ПКЕЕ.

Додатком №3 до ОСОБА_3 встановлено, що розрахунковий період для визначення обсягу спожитої електричної енергії дорівнює плановому періоду та становить один місяць, а саме: з 15 числа попереднього місяця до такого ж числа розрахункового місяця.

Споживач протягом перших п'яти днів поточного календарного місяця здійснює на підставі самостійно отриманого у Постачальника рахунка, плановий платіж за електричну енергію в розмірі повної вартості обсягу електричної енергії за розрахунковий період, згідно з додатком до ОСОБА_3 «Обсяги постачання електричної енергії Споживачу та Субспоживачу» тарифами розрахункового періоду, у якому виставлений рахунок.

Розрахунки за електричну енергію проводяться Споживачем виключно грошовими коштами шляхом безготівкового перерахування коштів за платіжним дорученням через власний рахунок в установі банку на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника електричної енергії.

Датою оплати є дата зарахування коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника електроенергії.

Згідно з п. 5 вказаного Додатку остаточний розрахунок Споживач здійснює на підставі виставлених Постачальником рахунків відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені ОСОБА_3, та/або розрахунковим шляхом у випадках, передбачених ПКЕЕ, протягом п'яти операційних днів після закінчення розрахункового періоду. Споживачі, які здійснюють розрахунки через структурний підрозділ, який розташований в іншому місті, остаточний розрахунок здійснюють протягом десяти операційних днів після закінчення розрахункового періоду.

В квітні 2016 року за результатами технічної перевірки (контрольного огляду) засобів обліку електричної енергії сторонами було складено Акт №1004, на підставі якого, згідно з кінцевими показниками приладів обліку електричної енергії, у відповідача утворився борг перед позивачем за спожиту електроенергію на суму 528,31 грн.

Вказане підтверджується копією Акта №1004 від 25.04.2016, підписаного представниками сторін, що міститься в матеріалах справи (а.с. 24) та розрахунком боргу за активну електроенергію, наданого позивачем.

Відповідно до п. 9.4. ОСОБА_3 сторони зобовязуються письмово повідомляти про зміну реквізитів (місцезнаходження, найменування, організаційно-правової форми, банківських реквізитів тощо) не пізніше ніж через 15 днів після настання таких змін.

За твердженням позивача, всупереч умов ОСОБА_3, відповідач не повідомив енергопостачальника про зміну назви та адреси підприємства. За місцезнаходженням обєкту електропостачання в с. Княжа, Звенигородоського району, Черкаської області відповідач припинив свою господарську діяльність. Своїх зобовязань по оплаті боргу за спожиту електроенергію на суму 521,31 грн не виконав.

Позивач звернувся з відповідним запитом до Державного агентства рибного господарства України, яке є засновником ДП «Черкасириба 2011». Держрибагентство України в листі за №3-11.1-17/6063-17 від 23.10.2017 повідомило, що ДП «Черкасириба 2011» змінило назву на ДП «Акваресурси» та знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Луценка, 7, офіс 4.

Суд встановив, що згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 21.08.2018 код ЄДРПОУ Державного підприємства «Акваресурси» 37853178. Тобто, код ЄДРПОУ відповідача не змінився, відбулась зміна назви і адреса реєстрації підприємства.

Таким чином, належним відповідачем у справі є Державне підприємство «Акваресурси».

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України (далі ГК) договір є підставою для виникнення господарських зобовязань, які згідно зі статтями 193, 202 ГК України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Відповідно до статті 202 ГК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У статті 275 ГК України визначено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України «Про ринок електричної енергії».

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання укладеного між позивачем та відповідачем ОСОБА_3, ПАТ «Черкасиобленерго» в особі структурного підрозділу Звенигородського району електричних мереж відпустило, а відповідач прийняв та використав електричну енергію у кількості 8358 кВтгод, вартість зазначеної кількості електроенергії становить 528,31 грн.

Враховуючи вищенаведені умови договору остаточною датою сплати спожитої електроенергії є 05 число розрахункового місяця.

Таким чином, строк оплати спожитої електричної енергії на день розгляду справи в суді настав.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Таким чином, судом встановлено, що у звязку з несплатою відповідачем вартості використаної електроенергії у кількості 8358 кВтгод, за ним рахується заборгованість у розмірі 528,31 грн, розмір якої підтверджено належними доказами.

Зобовязання у відповідності з ст. 526 Цивільного Кодексу України та ст. 193 Господарського Кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Обовязок з оплати використаної електроенергії передбачений у ОСОБА_3, який є обовязковим до виконання сторонами, які його уклали, відтак суд прийшов до висновку, що вимога позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості у сумі 528,31 грн є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Відповідач в установленому законом порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив та не довів суду належними і допустимими доказами належного виконання ним своїх зобовязань за ОСОБА_3, доказів здійснення розрахунків з позивачем за спожиту електроенергію або заперечень проти надання послуг чи їх неналежної якості - не подав.

Крім того, ст. 625 ЦК України зазначає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За період з 20.04.2016 по 31.07.2018 за прострочення платежів за спожиту активну електричну енергію, на підставі проведених розрахунків, позивач у позовній заяві нарахував інфляційні в сумі 202,34 грн, а також 3 % річних від простроченої суми, а саме 36,08 грн.

Проте, розрахунок інфляційних втрат позивачем зроблено невірно. За розрахунками суду до стягнення підлягає 137 грн 35 коп. інфляційних втрат. Розрахунок сум трьох відсотків річних та втрат від інфляції судом здійснені із застосуванням калькулятора штрафних санкцій інформаційно правової системи «ЛІГА:ЗАКОН».

Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 36,08 грн 3% річних та 137,35 грн інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позовної заяви позивачем був сплачений мінімальний розмір судового збору, а спір виник з вини відповідача, сплачена позивачем сума судового збору підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача у повному розмірі.

Окрім того, позивачем заявлені до стягнення судові витрати в сумі 90,00 грн, які позивач поніс у звязку з отриманням витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на юридичну особу відповідача. Вказані витрати підтверджуються платіжним дорученням №494 від 20.08.2018, яке міститься в матеріалах справи.

Згідно з п. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, повязані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати в сумі 82,41 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Акваресурси» (вул. Луценка, 7, офіс 4, м. Черкаси, ) на користь Публічного акціонерного товариства Черкасиобленерго в особі структурного підрозділу Звенигородського району електричних мереж (вул. Героїв Небесної Сотні, 87, м.Звенигородка, Черкаська область, код ) з зарахуванням на:

- р/р 5114 в філії Черкаське ОУ АТ «Ощадбанк», МФО 354507, ЗКПО 25204637 боргу в розмірі 528,31 грн;

- р/р 2 в ПАТ БР «Аваль», м. Звенигородка, МФО 380805, ЗКПО 25204637 інфляційних втрат в розмірі 137,35 грн, 3% річних в розмірі 36,08 грн, 1762 грн витрат зі сплати судового збору, 82,41 грн судових витрат.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги рішення, після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення. Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене та підписане 02.10.2018.

Суддя Чевгуз О.В.