ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

м. Суми

04.10.2018 Справа № 920/278/18

Господарський суд Сумської області у складі судді Котельницької В.Л.,

за участю секретаря судового засідання Пономаренко Т.М.,

представника позивача Самохіна А.М.

представника відповідача Петренко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сумах у приміщенні Господарського суду Сумської області матеріали справи № 920/278/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КСК Суми» (40004, м. Суми, вул. Робітниче селище, 16; ід. код 40428825)

до Фізичної особи-підприємця Жиліна Сергія Івановича (40034, АДРЕСА_1; ід. номер НОМЕР_1)

про стягнення 4326061,41 грн.,

встановив:

У провадженні суду знаходиться справа за позовом ТОВ «КСК Суми» до ФОП Жиліна С.І. про стягнення 4326061,41 грн. заборгованості по договірним кредитним зобов'язанням.

04.10.2018 позивач подав до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Жиліну Сергію Івановичу (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) вчиняти дії по відчуженню та обтяженню майна, яке належить на йому на праві приватної власності, а саме: нежитлових приміщень: майстерня- літ Ю-ІІ, гараж - літ. Ц-І - загальною площею 734,2 кв.м. (технічний опис майна: навіс Я - тимчасова споруда), реєстраційний номер майна: 7593219, що знаходиться за адресою: м. Суми, вул. 20 років Перемоги, будинок 5.

Зазначена заява обґрунтована впевненістю позивача щодо ухилення відповідача від виконання судового рішення. Зокрема, позивач посилається на те, що разом з поданням позову у даній справі, ним було подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача, в тому числі автомобіль марки: LAND ROVER, модель: Dicovery 2.70, номер шасі: НОМЕР_3, чорного кольору, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_2, зареєстрований Сумським ОРЕВ, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4;

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 19.04.2018, яку залишено без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 22.05.2018, позивачу відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову за недостатністю підстав для її задоволення.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 23.04.2018 у даній справі відкрито провадження у справі. Як зазначає позивач, вказану ухвалу отримано відповідачем особисто 23.04.2018, а 24.04.2018 ним було відчужено автомобіль марки LAND ROVER, модель: Dicovery 2.70 (номер шасі: НОМЕР_3, чорного кольору, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_2, зареєстрований Сумським ОРЕВ, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4).

Тобто, позивач вважає, що зазначені обставини свідчать про наявність підстав побоюватись ухилення від виконання відповідачем судового рішення у даній справі.

Згідно ч. 1, 2 ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За умовами частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними з заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з заявою про забезпечення позову. З цією метою обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Що ж до суті заявлених позивачем заходів забезпечення позову суд зазначає таке.

З даних Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно, нежитлові приміщення: майстерні - літ Ю-ІІ, гараж - літ. Ц-l - загальною площею 734,2 кв.м (технічний опис майна: навіс Я - тимчасова споруда), реєстраційний номер майна: 7593219, що знаходиться за адресою: м. Суми, вул. 20 років Перемоги, будинок 5, є власністю ФОП Жиліна С.І.

З матеріалів справи також вбачається, що згідно договору купівлі-продажу нежитлового приміщення шляхом викупу від 11.06.2008, укладеного між Сумською міською радою та ФОП Жиліним С.І., останній зобов'язався викупити вказане майно у територіальної громади міста Суми, та протягом 30 днів, з дня укладення договору внести кошти у розмірі 1151652,00 грн. на рахунок покупця. Вказаний строк може бути продовжений за згодою продавця на 30 календарних днів за умови внесення покупцем не менше 50 % від ціни продажу об'єкта приватизації з урахуванням податку на додану вартість (п. 2.1 договору).

Відповідно до пункту 5.1.9 договору, подальше відчуження та передача в заставу покупцем об'єкта приватизації в період чинності умов цього договору здійснюється за погодженням продавця (Сумської міської ради) із забезпеченням переходу до нового власника всіх зобов'язань, невиконаних покупцем на момент такого відчуження, відповідальності за їх невиконання, визначених законодавством та цим договором прав та обов'язків покупця згідно з законодавством України.

Відповідно листа-відповіді Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради від 17.08.2018 №06.01-18/6384, вказаний договір досі перебуває на контролі Департаменту та зазначено посилання на Порядок надання державними органами приватизації згоди на подальше відчуження та передачу в заставу об'єктів, обтяжених зобов'язаннями їх власників перед державою, затверджений наказом ФДМ України від 03.05.2012 №606.

Відповідно до пункту 1 цього порядку, порядок регулює відносини, які виникають між державним органом приватизації (далі - орган приватизації), що здійснює контроль за виконанням зобов'язань власника об'єкта перед державою, узятих ним за договором купівлі-продажу, власником об'єкта приватизації та претендентом на придбання цього об'єкта при його відчуженні або передачі його в заставу власником у період дії зобов'язань, визначених договором купівлі-продажу.

Отже, з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 73 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Позивачем не доведено існування ймовірності продажу відповідачем вищезазначеного майна з метою ухилення від виконання судового рішення у даній справі, в разі задоволення позовних вимог, враховуючи необхідність погодженням з органом приватизації відчуження спірного майна, у відповідності до приписів Порядку надання державними органами приватизації згоди на подальше відчуження та передачу в заставу об'єктів.

До того ж посилання позивача на те, що відповідачем був відчужений автомобіль LAND ROVER одразу після відкриття провадження у даній справі, що свідчить про намір відповідача ухилитись від виконання судового рішення у даній справі, суд не вважає обґрунтованими, оскільки згода відповідача на продаж вказаного автомобілю була викладена у попередньому договорі купівлі-продажу транспортного засобу від 23.02.2018, укладеного між відповідачем та ОСОБА_4 (тобто ще до подання позовної заяви), де вказано, що сторони зобов'язуються протягом 2 місяців укласти договір купівлі-продажу транспортного засобу (марки: LAND ROVER, модель: Dicovery 2.70, номер шасі: НОМЕР_3, чорного кольору, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_2, зареєстрований Сумським ОРЕВ, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4) (п. 1.1, 1.2 договору). Невиконання умов вказаного договору має наслідком накладення на його сторону відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 10000,00 грн. (п.1.9 договору).

Вказаний договір не оспорений його сторонами, або третіми особами, відповідних судових рішень в матеріалах справи немає.

Керуючись практикою Європейського Суду з прав людини, яка є джерелом права та частиною національного законодавства, у відповідності до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», та статті 9 Конституції України, ч.4 ст. 11 ГПК України, суд зазначає, що статтею 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Враховуючи вищевикладене, в тому числі відсутність доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову, суд дійшов висновку відмовити ТОВ «КСК Суми» у вжитті заходів забезпечення позову у справі № 920/278/18.

Керуючись статтями 136-140, 234, 235, 255 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «КСК Суми» у задоволенні заяви (вх. 2173к від 04.10.2018) про вжиття заходів забезпечення позову у даній справі.

Дана ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали складено 05.10.2018.

Суддя В.Л.Котельницька