ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про зупинення провадження у справі

27.09.2018 Справа № 917/633/18

м. Полтава

за позовною заявою Національного банку України, вул. Інститутська, 9, м. Київ, 01601

до Товариства з обмеженою відповідальністю Приватофис, узвіз Крутогірний, 14, м. Дніпро, Дніпропетровська область, 49044

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 акціонерне товариство Комерційний банк ПриватБанк, вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001

про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки,

Суддя Пушко І.І.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2, дов. № 18-0014/33230 від 15.06.2018 року

від відповідача: ОСОБА_3, дов. № 12/07-1 від 12.07.2018 року

від третьої особи: ОСОБА_4, дов. № 20.1.0.0.0/7-157493 від 13.12.2017 року

Відповідно до п.п. 5, 7 ст. 183 ГПК України, підготовче судове засідання продовжується після оголошення перерви в підготовчих судових засіданнях 28.08.2018 року та 18.09.2018 року.

Відповідно до ст. 240 (ч.ч. 1, 3, 6) ГПК України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину ухвали, учасникам справи розяснено її зміст, порядок і строк його оскарження та повідомлено про дату складення повного тексту ухвали.

Повна ухвала складена та підписана 28.09.2018 року.

Суть справи: Розглядається позовна заява Національного банку України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватофіс» про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, яка містить наступні вимоги:

- в рахунок погашення заборгованості Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» (, юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д) за Кредитним договором № 19 від 03.03.2009 (з усіма змінами та доповненнями до нього) перед Національним банком України (), в сумі заборгованості 2 674 478 038,00 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 123 від 28.04.2009 укладений між Національним банком України та Товариством з обмеженою відповідальністю «Істейтальянс», правонаступником всіх прав та обовязків якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватофіс» (, адреса% 49094, Дніпропетровська область, м. Дніпро, Соборний район, узвіз Крутогірний, будинок 14, а/с 4778), що посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі № 886, а саме на наступне майно: нежилі приміщення, загальною площею 184,6 кв.м., що розташовані за адресою: Полтавська область, Великобагачанський район, смт. Велика Багачка, вул.. Шевченка, буд. 96, приміщення 1;

- встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною 1 198 000,00 грн. без ПДВ, з покладенням витрат по сплаті судового збору на відповідача.

Ухвалою від 11.06.2018 року позовну заяву Національного банку України від 25.05.2018 року (вх. № 717/18 від 04.06.2018 року) залишено без руху.

Після усунення недоліків позовної заяви в строк, визначений судом, ухвалою від 12.07.2018 року суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у цій справі.

13.08.2018 року до суду надійшов відзив відповідача на позов, згідно якого товариство з обмеженою відповідальністю "Приватофис" просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Разом з відзивом відповідачем до суду направлено клопотання від 09.08.2018 року про витребування доказів № 09/08-5 (т. 1, а.с. 215), клопотання про витребування доказів № 09/08-2 (т. 1, а.с. 238), клопотання про витребування доказів № 09/08-3 (т. 1, а.с. 240), а також клопотання про зупинення провадження у справі (т. 1, а.с. 220).

28.08.2018 року до суду надійшли заперечення третьої особи проти зупинення провадження у справі, 11.09.2018 року - заперечення позивача проти клопотання про зупинення провадження у справі.

Відповідно до п, 10 ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України, у підготовчому засідання суд вирішує заяви та клопотання учасників справи.

Так, згідно клопотання про зупинення провадження у справі від 09.08.2018 року, відповідач просить зупинити провадження у даній справі до вирішення справи № 910/7913/18 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис" до Національного банку України про розірвання іпотечних договорів, укладених між товариством з обмеженою відповідальністю "Приватофис" та НБУ, якими забезпечувалось виконання зобов'язань публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк за кредитним договором № 19 від 03.03.2009 року.

В обґрунтування заявленого клопотання відповідач, посилаючись на п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України, п. 3.16 постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 року, зазначає, що дана справа та справа № 910/7913/18 є повязаними взаємозалежністю спірних правовідносин та тісним матеріально-правовим зв'язком; факти, встановлені у справі № 910/7913/18 мають преюдиціальне значення для вирішення спору у даній справі.

Заперечуючи проти заявленого відповідачем клопотання про зупинення провадження у справі, позивач зазначає, що незалежно від результату розгляду справи підстави для припинення іпотеки будуть відсутні, а, отже, набрання законної сили судовим рішенням у справі № 910/7913/18 не є підставою для об'єктивної неможливості подальшого розгляду даної справи.

Враховуючи наведене, господарський суд вважає за необхідне зауважити, що в силу вимог п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України, суд зобовязаний зупинити провадження у справі у випадку об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на обєктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

З аналізу зазначеної процесуальної норми вбачається, що об'єктивна неможливість розгляду справи полягає, зокрема, у неможливості суду, не виходячи за межі позовних вимог, встановити фактичні обставини, необхідні для вирішення спору у такій справі.

Водночас, відповідачем не доведено суду обєктивної неможливості розгляду даної справи до розгляду справи № 910/7913/18 та не наведено обставин, які не можуть бути встановлені судом в межах розгляду даного спору. До того ж, судом враховано, що навіть у випадку задоволення вимог товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис" у справі №910/7913/18 та розірвання іпотечного договору в судовому порядку, рішення суду у справі № 910/7913/18 не вплине на вирішення спору у даній справі, оскільки за загальним правилом розірвання договору припиняє його дію на майбутнє та не припиняє іпотеки, виключний перелік підстав припинення якої визначений у ст. 17 Закону України "Про іпотеку" та ст. 593 Цивільного кодексу України.

Таким чином, в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі слід відмовити.

Щодо заявлених відповідачем клопотання про витребування доказів, варто зазначити наступне.

Відповідно до ст. 81 ГПК України, учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежати від неї. У клопотанні повинно бути зазначено; 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; 5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Обґрунтовуючи заявлені клопотання, відповідач посилається на те, що не є стороною кредитного договору № 19 від 03.03.2009 року, а тому не може подати зазначені у клопотаннях докази, у звязку з їх відсутністю у товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис". Разом з тим, на думку відповідача, встановлення судом обставин, на підставі зазначених ним у клопотанні доказів, с суттєвими та необхідним для повного та обєктивного вирішення спору у даній справі.

Клопотання відповідача № 09/08-3 від 09.08.2018 року (том 1, а.с. 238-239) про витребування доказів, зокрема звіту про оцінку предмета іпотеки нежилого приміщення загальною площею 184,6 кв.м., розташованого за адресою: Полтавська область, Великобагачанський район, смт. Велика Багачка, вул. Шевченка, буд. 96, приміщення 1 та договору про надання послуг б/н від 10.11.2017 року, укладеного між позивачем та ТОВ «Українська професійна оцінка», частково задоволено судом - копія звіту про оцінку предмета іпотеки була надана позивачем та залучена до матеріалів справи (том 2, а.с. 172-204).

В іншій частині клопотання відхиляється судом, оскільки відповідачем не обґрунтовано, яким саме чином дослідження умов договору про надання послуг може вплинути на встановлення фактичних обставин, які є предметом доказування по даній справі.

Клопотання відповідача № 09/08-2 від 09.08.2018 року (том 1, а.с. 240-243) про витребування доказів (щодо первинних документів) відхиляється судом, оскільки відповідач не посилається на будь-які обґрунтовані обставини, які можуть свідчити про наявність сумнівів у вірності копій первинних документів, доданих позивачем до позовної заяви, а саме меморіальних ордерів, якими позивач підтверджує факт перерахування відповідачу кредитних коштів. Крім того, третьою особою до своїх письмових пояснень додані засвідчені копії платіжних доручень, що підтверджують сплату (т. 2, а.с. 57), а також третя особа в своїх поясненнях (том 2, а.с. 87) підтверджує, що від жодного платежу, спрямованого на погашення заборгованості за Кредитним договором, НБУ не відмовився. Усі платежі було прийнято Кредитором та враховано під час розрахунку заборгованості, що міститься в матеріалах судової справи.

Також третя особа в своїх поясненнях (том 2, а.с. 51) підтверджує розмір заборгованості 2 674 478 038,00 грн. за кредитним договором № 19 від 03.03.2009 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 ГПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідачем не надано суду доказів, які б доводили суду обґрунтованість сумнівів щодо достовірності вказаних обставин.

Таким чином клопотання відповідача стосовно витребування інших доказів в підтвердження розміру основного боргу третьої особи перед позивачем за кредитним договором відхиляються судом відповідно до ч. 1 ст. 75 ГПК України.

24.09.2018 року від відповідача надійшло клопотання про призначення оціночно-будівельної експертизи (вх. № 8838 від 24.09.2018 року, т. 2, а.с. 211-212) з метою визначення дійсної (реальної) ринкової вартості предмета іпотеки за Іпотечним договором № 123 від 28.04.2009 року.

У підготовчому засіданні суд, зокрема, вирішує питання про призначення експертизи (ст. 182 Господарського процесуального кодексу України).

Стаття 39 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються в тому числі початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Відповідач не погоджується з оцінкою ТОВ «Українська професійна оцінка», викладеної у звіті про оцінку майна від 28.12.2017 року (т. 2, а.с. 172-204), здійсненому на замовлення позивача та доданому до позовної заяви, про що зазначив у відзиві та клопотанні.

Суд вважає, що для визначення початкової ціни на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, необхідні спеціальні знання.

Наданий позивачем звіт про оцінку майна нежилого приміщення загальною площею 184,6 кв.м., розташованого за адресою: Полтавська область, Великобагачанський район, смт. Велика Багачка, вул. Шевченка, буд. 96, приміщення 1 (т. 2, а.с. 172-204) не є експертним висновком в розумінні ст. 98 ГПК України, оскільки оцінювач, який проводив оцінку, не попереджався про кримінальну відповідальність відповідно до ч. 7 ст. 98 ГПК України. Заперечення представників позивача та третьої особи стосовно поданого клопотання, усно надані в судовому засіданні 27.09.2018 року, з посиланням на правову позицію, викладену в постанові Великої палати Верховного Суду від 21.03.2018 року в справі № 235/3619/15-ц, суд відхиляє як необґрунтовані, оскільки у вказаній постанові не викладається правова позиція стосовно наявності чи відсутності процесуальних підстав для призначення судом будівельно-оціночної експертизи по справах, предметом яких є вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Крім того, як свідчить зміст постанови Верховного Суду, предметом розгляду по справі № 235/3619/15-ц були позовні вимоги іпотекодавця про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах за ціною встановленою за згодою сторін або на підставі оцінки субєкта оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

В той же час, в позовній заяві, що є предметом розгляду по даній справі, позивач просить суд встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», за певною початковою ціною - 1 198 000,00 грн. без ПДВ. Таким чином, позивач просить визначити суд певну ціну продажу предмета іпотеки в грошовій формі, тому обґрунтованість такої ціни має бути встановлена судом, в тому числі шляхом проведення судової експертизи.

Відповідно до п. 2. Постанови Пленуму ВГСУ "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" № 4 від 23.03.2012 року, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Відповідно до ст. 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно.

Сторонами не досягнуто згоди щодо експертної установи, яка буде проводити експертизу, представники позивача та третьої особи в судовому засіданні заперечують щодо проведення експертизи Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. заслуженого професора ОСОБА_6, запропонованим відповідачем.

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз'яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов'язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Питання, які ставляться експерту, і його висновок з них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта.

Призначений судом експерт невідкладно повинен повідомити суд про неможливість проведення ним експертизи через відсутність у нього необхідних знань або без залучення інших експертів.

Про призначення експертизи суд постановляє ухвалу (ст. 100 ГПК України) та надає експерту матеріали, необхідні для проведення експертизи (ст. 102 ГПК України).

Ухвала про призначення експертизи направляється особам, яким доручено проведення експертизи, та учасникам справи. Об'єкти та матеріали, що підлягають дослідженню, направляються особі, якій доручено проведення експертизи (провідному експерту або експертній установі) (ч. 3 ст. 100 ГПК України).

У відповідності до ст. 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів дізнання, досудового та судового слідства.

Особа набуває права та несе обов'язки експерта після оголошення (вручення) їй ухвали про призначення експертизи та попередження про відповідальність. Тільки за цих умов висновок експерта набуває доказової сили. Невиконання цих вимог робить неможливим використання висновку експерта як доказу у справі. Тому не можуть розглядатись як висновок експерта і бути підставою для відмови у призначенні експертизи акти ревізії, калькуляції, інші висновки спеціалістів, навіть якщо вони надані на запит суду, адвоката, сторони. За необхідності з'ясування зазначених у таких документах обставин судом може бути призначена експертиза, яка буде вважатись первинною.

З метою встановлення правомірності заявлених позовних вимог, всебічного, повного та об'єктивного розгляду спору й вирішення питань, що потребують спеціальних знань, суд дійшов висновку задовольнити клопотання відповідача та призначити у справі судову будівельно-технічну експертизу.

При визначенні експертної установи, якій може бути доручено проведення експертизи, господарським судом враховано наступне.

Проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України "Про судову експертизу". Особа, яка проводить судову експертизу (далі - судовий експерт) користується правами і несе обов'язки, зазначені у статті 31 ГПК України.

За п. 2 ч. 1 ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи.

Провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 2 частини першої статті 228 цього Кодексу - на час проведення експертизи (п. 6 ч. 1 ст. 229 ГПК України).

Керуючись ст.ст. 81, 99, 100, 182, 228, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Призначити по справі оціночно-будівельну експертизу, доручивши її проведення Полтавському відділенню Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. заслуженого професора ОСОБА_6 (36004, м. Полтава, вул. Чураївни, 1/1).

2. Поставити на вирішення експерта запитання: Яка ринкова вартість (вартість, визначена на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна) обєкта нерухомого майна - нежилого приміщення загальною площею 184,6 кв.м., розташованого за адресою: Полтавська область, Великобагачанський район, смт. Велика Багачка, вул. Шевченка, буд. 96, приміщення 1, станом на дату проведення експертизи.

3. Зобовязати позивача надати суду засвідчену копію технічного паспорта обєкта нерухомого майна - нежилого приміщення загальною площею 184,6 кв.м., розташованого за адресою: Полтавська область, Великобагачанський район, смт. Велика Багачка, вул. Шевченка, буд. 96, приміщення 1.

4. Відповідно до статті 14 Закону України "Про судову експертизу" попередити експерта, який буде здійснювати судову експертизу, про кримінальну відповідальність за статями 384 та 385 Кримінального кодексу України.

5. Зобовязати відповідача надати експерту доступ до нерухомого майна - обєкту дослідження.

6. Зобовязати відповідача здійснити оплату вартості експертного дослідження, з подальшим розподілом за наслідками вирішення спору відповідно до ст. 129 ГПК України.

7. Зупинити провадження у справі на час проведення експертизи та отримання висновку експерта судом.

8. Копію ухвали направити учасникам спору, експертній установі, останній також направити матеріали справи № 917/633/18.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення (у разі неявки всіх учасників справи з моменту її підписання суддею (суддями) та може бути оскаржена до Харківського апеляційного господарського суду протягом 10 днів з моменту складення повного тексту ухвали (ст.ст.235,255-256 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.І. Пушко