РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.10.2018Справа № 910/8600/18
За позовом Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» «Західукргеологія» до Приватного акціонерного товариства «Інтернафтогазбуд»

про зобов'язання до виконання умов договору.

Суддя Сташків Р.Б.

Секретар судового засідання Гукун Н.В.

Представники сторін:

від позивача - не з'явилися;

від відповідача - Лепень О.В. (представник за довіреністю).

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указаний позов про зобов'язання Відповідача до виконання умов Договору про спільну інвестиційну і виробничу діяльність з геологічного вивчення та дослідно-промислової розробки Ретичинської площі від 04.01.2001 та Угоди про розірвання вищевказаного договору від 01.11.2016 в частині участі Відповідача в засіданні Комітету з Управління Договору про спільну інвестиційну і виробничу діяльність з геологічного вивчення та дослідно-промислової розробки Ретичинської площі, щодо розгляду та затвердження фінансово-господарських результатів спільної діяльності за 2015 та 2016 роки.

Вимоги позову мотивовані тим, що Відповідач протиправно ухиляється від виконання умов вказаних договору та угод, а саме ігнорує ініціативу Позивача про проведення засідання комітету з управління щодо розгляду та затвердження фінансово-господарських результатів спільної діяльності за 2015 та 2016 роки.

Відповідач вимоги позову відхиляє, оскільки зазначає, що на нього не покладено обов'язку, до якого у судовому порядку його хоче примусити Позивач, а також зазначає, що між сторонами вже був аналогічний спір з приводу зобов'язання до виконання Договору про спільну інвестиційну і виробничу діяльність від 04.01.2001 та Угоди про розірвання вищевказаного договору від 01.11.2016, і суди встановили відсутність підстав для зобов'язання Відповідача до примусового виконання їх умов.

У відповіді на відзив Позивач вказав, що вважає наявним у Відповідача спірний обов'язок (прийняти участь у засіданні комітету), тому просить суд позов задовольнити, а щодо іншого судового спору, на який посилається Відповідач, то Позивач вказує що там заявлялися інші вимоги. Також Позивач зазначає, що не прийняттям участі у засіданні Відповідач позбавляє його можливості отримати запланований прибуток.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, які приймали участь у засіданнях, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

На підставі договору про спільну інвестиційну і виробничу діяльність від 04.01.2001 (далі - Договір) Позивач та Відповідач, як його учасники, зобов'язалися шляхом об'єднання майна, майнових прав, виробничого, наукового потенціалу та зусиль спільно діяти для досягнення господарської мети: забезпечення організаційно-економічних умов для спільної розвідки, освоєння і розробки Родовища, використання передових технічних засобів вітчизняного і зарубіжного виробництва для прискорення його геологічного вивчення, забезпечення високих економічних показників при розробці Родовища з дотриманням вимог безпеки праці, охорони надр і навколишнього середовища; одержання доходів від спільної діяльності шляхом розподілу в натуральному вигляді продукції, що буде отримана з Родовища, або розподілу прибутку.

Відповідно до пункту 1.2 Договору предметом цього договору є здійснення спільної інвестиційної діяльності по створенню необхідних виробничих потужностей для експлуатації родовища; ведення спільної виробничо-господарської діяльності по видобутку продукції в процесі розвідки, освоєння і розробки родовища з використанням виробничих потужностей і основних фондів, створених в процесі спільної діяльності; розподіл продукції, отриманої в результаті спільної діяльності.

Згідно з пунктом 5 Договору, учасники Договору зобов'язані виконувати свої обов'язки по договору, в тому числі і зв'язані з майновою участю у спільній діяльності в розмірі, порядку і засобами, передбаченими Договором і затвердженими програмами спільної діяльності.

За умовами статті 7 Договору, з урахуванням додаткової угоди №3 від 17.10.2006, сторони домовилися, що:

- для прийняття рішень щодо здійснення спільної діяльності створюється Комітет з управління, який складається з 6 осіб. До складу Комітету з управління будуть входити по три представники від кожного з учасників. Головою Комітету з управління перший рік спільної діяльності є представник інвестора. В подальшому головою Комітету з управління обираються представники учасників по черзі;

- засідання Комітету з управління є правомочним, якщо на них присутні всі члени Комітету;

- рішення Комітету з управління приймаються простою більшістю голосів шляхом відкритого голосування. В тому випадку, якщо голоси членів Комітету з управління розділились порівну при вирішенні операційних питань спільної діяльності, то питання передається на доопрацювання і повторний розгляд Комітету з управління;

- Комітет з управління приймає рішення з наступних питань спільної діяльності: затверджує Програми спільної діяльності; затверджує бюджет спільної діяльності; приймає рішення про розпорядження спільним майном, включаючи визначення порядку реалізації продукції спільної діяльності;

- засідання Комітету з управління проводиться 1 раз на квартал або частіше на прохання одного із учасників;

- порядок створення і функціонування Комітету з управління визначається Положенням про Комітет з управління, яке затверджується всіма учасниками. Згідно з поясненнями сторін спору передбачене Договором Положення про Комітет з управління сторонами не складалося та не затверджувалося;

Відповідно до п. 14.1 Договору, з урахуванням додаткової угоди від 17.10.2006 № 3, термін дії Договору продовжується на час дії ліцензії від 12.08.2003 № 2337.

У подальшому, 01.11.2016 сторонами було укладено угоду про розірвання Договору (далі - Угода), відповідно до пункту 1 якої сторони погодили розірвати Договір у зв'язку з тим, що досягнення мети спільної діяльності стало неможливим, і учасники зобов'язуються вжити заходи щодо завершення спільної діяльності.

Як убачається з преамбули Угоди, підставою для її укладення стали результати засідання Комітету з управління Договору про спільну інвестиційну і виробничу діяльність з геологічного вивчення та дослідно-промислової розробки Ретичинської площі, оформлені протоколом від 04 січня 2001 року № 2/2016 від 27.10.2016, та де і було встановлено, що досягнення мети спільної діяльності стало неможливим, а також п. 13.2 Договору.

Відповідно до п. 13.2 Договору, Договір може бути розірваний до закінчення встановленого строку, якщо Учасники прийдуть до висновку, зокрема, про неможливість досягнення мети Договору. У цьому випадку створюється Ліквідаційна комісія, яка має всі повноваження по закінченню Спільної діяльності, включаючи реалізацію майна, оплату боргів, розрахунки з Учасниками.

За умовами п. 2 Угоди сторони домовилися скликати Комітет з управління Договору в порядку, передбаченому статтею 7 Договору та розглянути фінансово-господарські результати, починаючи з 2015 року.

Згідно з пунктом 13 Угоди сторонами визнається, що Договір є чинним та дійсним до моменту виконання всіх умов даної угоди, та до моменту зняття його з податкового обліку в органах державної фіскальної служби.

Умови п.п. 7.3, 7.7 Договору передбачають, що Комітет з управління створений саме для прийняття рішень щодо здійснення спільної діяльності, до його складу будуть входити представники від кожного з учасників, і засідання Комітету з управління проводиться 1 раз на квартал або частіше на прохання одного із учасників.

Позивач листом від 20.04.2018 № 01-684/13, з посиланням на пункти 7.3, 7.7 Договору та пункт 2 Угоди, звернувся до Відповідача з ініціативою проведення 16 травня 2018 року о 11:00 год. за адресою м. Львів, пл. Міцкевича, 8 засідання Комітету з управління щодо розгляду та затвердження фінансово-господарських результатів спільної діяльності за 2015 та 2016 роки.

Відповідач отримання вказаного листа не заперечив, проте у запропонований час, дату та місце проведення засідання Комітету, представники Відповідача не прибули.

Також, матеріали справи не містять доказів, що Відповідач звертався до Позивача з відповіддю на вказаний лист, пропозицією чи поясненням у зв'язку з чим він відмовивися брати участь у засіданні Комітету.

Даний спір виник з питання наявності чи відсутності підстав для зобов'язання Відповідача до виконання умов Договору та Угоди в частині участі Відповідача в засіданні Комітету з управління щодо розгляду та затвердження фінансово-господарських результатів спільної діяльності за 2015 та 2016 роки.

Так, згідно з приписами статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, примусове виконання обов'язку в натурі.

Заявлена позовна вимога про зобов'язання Відповідача до виконання умов Договору та Угоди в частині участі Відповідача в засіданні Комітету з управління щодо розгляду та затвердження фінансово-господарських результатів спільної діяльності за 2015 та 2016 роки - за своєю правовою природою є способом захисту права шляхом примусового виконання обов'язку в натурі.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з приписами частини 2 статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з приписами статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У справі дійсно наявні докази (лист від 20.04.2018 № 01-684/13) ініціативи Позивача, як учасника спільної діяльності, до скликання засідання Комітету, де Позивачем було визначено дату, місце проведення та порядок денний засідання.

Але, дослідивши умови укладених сторонами Договору та Угоди про його розірвання, суд встановив, що вони не покладають на Відповідача прямого обов'язку прийняти участь у засіданні Комітету з управління, у тому числі в засіданні з розгляду та затвердження фінансово-господарських результатів спільної діяльності за 2015 та 2016 роки.

Враховуючи відсутність у Відповідача такого обов'язку, суд доходить висновку про недоведеність Позивачем обставини порушення Відповідачем своїх зобов'язань за Договором та за Угодою про розірвання договору, а відповідно, недоведеність порушення прав або охоронюваних законом інтересів Позивача, у зв'язку з чим суд у даному позові про зобов'язання Відповідача до вчинення дій відмовляє.

Інші доводи та заперечення сторін, викладені у позові, відзиві та запереченнях на відзив, судом також розглянуті та відхилені, оскільки на результат вирішення спору (відмову у позові з наведених вище підстав) впливу не мають.

Викладене у відзиві посилання Відповідача на преюдиційність рішення у справі №910/278/17 щодо даного спору судом відхиляються, оскільки рішенням від 16.02.2017 Господарського суду міста Києва у справі №910/278/17, хоча і надавалася оцінка правовідносинам сторін в межах Договору та Угоди, проте предмет спору був інший - зобов'язання Відповідача до вчинення інших дій, ніж ті, які є предметом даного спору, тому встановлені судом обставини щодо обов'язку Відповідача вчинювати інші дії, ніж спірні, значення для вирішення даного спору не мають.

Судові витрати, у які Позивачем включено лише витрати по оплаті судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України Позивачу у зв'язку з відмовою в позові не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 236-242 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 254, 256, 257 ГПК України.

Повне рішення складено 08.10.2018

Суддя Сташків Р.Б.