РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2018Справа № 910/6118/18
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Фізичної особи - підприємця Гирдимової Тетяни Василівни (04208, АДРЕСА_1)
до проКомунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (03057, м.Київ, ВУЛИЦЯ ДЕГТЯРІВСЬКА, будинок 31, корпус 2) відновлення попереднього становища

Представники:

від позивача: ОСОБА_2 (адвокат);

від відповідача: Сахацький С.О. (представник за довіреністю);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Фізична особа - підприємець Гирдимова Тетяна Василівна (надалі також - «Позивач») звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (надалі також - «Відповідач») про відновлення попереднього становища.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підстав для зобов'язання Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) відновити попереднє становище, яке існувало до 08.09.2015 року (демонтажу тимчасової споруди АДРЕСА_2) в спосіб монтажу по АДРЕСА_2 тимчасової споруди №1 площею 30 кв.м. та тимчасової споруди №2 площею 15 кв.м.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.05.2018 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 06.06.2018 року.

06.06.2018 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву, яким просив Суд відмовити в задоволенні позову.

06.06.2018 року підготовче судове засідання не відбулось у зв'язку із перебуванням судді Чинчин О.В. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.06.2018 року продовжено строк проведення підготовчого провадження на тридцять днів, підготовче судове засідання призначено на 26.06.2018 року.

В судове засідання 26.06.2018 року з'явились представники сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.06.2018 року, яка занесена до протоколу судового засідання, відкладено підготовче судове засідання на 11.07.2018 року.

03.07.2018 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.07.2018 року, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 31.07.2018 року.

31.07.2018 року судове засідання не відбулось у зв'язку із перебуванням судді Чинчин О.В. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.09.2018 року призначено справу до судового розгляду по суті на 20.09.2018 року.

В судовому засіданні 20 вересня 2018 року представник Позивача підтримав вимоги та доводи позовної заяви, просив Суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В судовому засіданні представник Відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 20 вересня 2018 року, на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Головним управлінням містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) видано Фізичній особі - підприємцю Гирдимовій Тетяні Василівні висновки №700-0-11, №701-00-11 щодо можливості розміщення тимчасових споруд, площею 30 кв.м та площею 15 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1. (а.с.19-20, 22-23)

Відповідно до тимчасового ордеру на розміщення тимчасової споруди, площею 30 кв. за адресою: АДРЕСА_1 №00700-11 від 30.06.2011 року, виданого власнику ТС Фізичній особі - підприємцю Гирдимовій Тетяні Василівні, він дійсний до 02.12.2011 року. (а.с.21)

Відповідно до тимчасового ордеру на розміщення тимчасової споруди, площею 15 кв. за адресою: АДРЕСА_1 №00701-11 від 30.06.2011 року, виданого власнику ТС Фізичній особі - підприємцю Гирдимовій Тетяні Василівні, він дійсний до 02.12.2011 року. (а.с.21)

Відповідно до паспортів прив'язки тимчасової споруди № 28МАФ.01Пд.11 та № 38МАФ.01Пд.11, погоджених заступником начальника Головного управління містобудування та архітектури 30.06.2011 року, Фізичній особі - підприємцю Гирдимовій Тетяні Василівні надано право на тимчасове розміщення тимчасової споруди - кіоску №1 з продажу продовольчих товарів по АДРЕСА_1, а також тимчасової споруди - кіоску №2 з продажу продовольчих товарів по АДРЕСА_1. (а.с.25-72)

06.10.2014 року Головним управлінням контролю за благоустроєм міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) винесено припис №1407948 Фізичній особі - підприємцю Гирдимовій Тетяні Василівні, у зв'язку з порушенням п.15.3.5 Правил благоустрою м. Києва за адресою: АДРЕСА_1 й запропоновано усунути порушення шляхом надання ПДД на встановлення ТС. В разі ненадання ПДД, ТС демонтувати власними силами протягом 7 робочих днів та відновити благоустрій. В разі невиконання вимог припису буде вжито заходів згідно з чинним законодавством. (а.с.86)

08.09.2015 року комісією у складі: представника Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна Бізнес Груп» складено Акт демонтажу №15/08-19-02 тимчасової споруди за адресою: АДРЕСА_1 на підставі припису №1407948 від 06.10.2014 року. (а.с.73-74)

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що Комунальне підприємство «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) здійснило демонтаж тимчасових споруд №1-2, які були встановлені згідно з законом. За таких підстав, просить суд зобов'язати Комунальне підприємство «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) відновити становище Фізичної особи - підприємця Гирдимової Тетяни Василівни, яке існувало до 08.09.2015 року (демонтажу тимчасової споруди №1 - 2 по АДРЕСА_1) в спосіб монтажу по АДРЕСА_1 тимчасової споруди №1 площею 30 кв.м. та тимчасової споруди №2 площею 15 кв.м.

В обґрунтування заперечень на позовну заяву Відповідач зазначав, що Комунальне підприємство «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) не є контролюючим органом у сфері благоустрою м. Києва, не проводило перевірку правомірності розміщення ТС Позивача, не складало припис, не приймало рішення про демонтаж, не здійснювало заходи із демонтажу, а тому є неналежним Відповідачем у даній справі. Крім того, зазначив, що у Позивача відсутні дозвільні документи на розміщення тимчасових споруд №1 - 2 по АДРЕСА_1.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Фізичної особи - підприємця Гирдимової Тетяни Василівни не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Як встановлено у ст. 5 Господарського процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Закон України «Про благоустрій населених пунктів» визначає правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів і спрямований на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини.

Відповідно до ст. 1 Закон України «Про благоустрій населених пунктів», благоустрій населених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля;

У відповідності до ст. 2 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», благоустрій населених пунктів передбачає:

1) розроблення і здійснення ефективних і комплексних заходів з утримання територій населених пунктів у належному стані, їх санітарного очищення, збереження об'єктів загального користування, а також природних ландшафтів, інших природних комплексів і об'єктів;

2) організацію належного утримання та раціонального використання територій, будівель, інженерних споруд та об'єктів рекреаційного, природоохоронного, оздоровчого, історико-культурного та іншого призначення;

3) створення умов для реалізації прав та виконання обов'язків суб'єктами у сфері благоустрою населених пунктів.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» управління у сфері благоустрою населених пунктів здійснюють Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування та інші органи влади в межах їх повноважень.

Відповідно до ч. 1 статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить: 1) затвердження місцевих програм та заходів з благоустрою населених пунктів; 2) затвердження правил благоустрою територій населених пунктів; 3) створення в разі необхідності органів і служб для забезпечення здійснення спільно з іншими суб'єктами комунальної власності благоустрою населених пунктів, визначення повноважень цих органів (служб); 4) визначення на конкурсних засадах підприємств, установ та організацій (балансоутримувачів), відповідальних за утримання об'єктів благоустрою.

Частиною 1 статті 34 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що правила благоустрою території населеного пункту (далі - Правила) - нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту. Правила розробляються на підставі Типових правил благоустрою території населеного пункту (далі - Типові правила) для всіх сіл, селищ, міст і затверджуються відповідними органами місцевого самоврядування. Типові правила розробляються та затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. У разі якщо відповідною сільською, селищною, міською радою не прийнято рішення про затвердження Правил, застосовуються Типові правила. Орган місцевого самоврядування забезпечує вільний доступ населення до затверджених Правил.

Так, відповідно до статті 39 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» державний контроль за дотриманням законодавства у сфері благоустрою території населених пунктів здійснюється місцевими державними адміністраціями.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Відповідно до статті 2 вказаного Закону дія цього Закону поширюється на відносини, пов'язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Орган державного нагляду (контролю) не може здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення державного нагляду (контролю) у певній сфері господарської діяльності та не визначає повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю).

Пунктом 13.1.1. Правил благоустрою м. Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 № 1051/1051, (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що розміщення малих архітектурних форм та тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності проводиться відповідно до Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", Закону України "Про благоустрій населених пунктів", Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.94 N 198, наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21 жовтня 2011 року N 244 "Про затвердження Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 листопада 2011 року за N 1330/20068, інших нормативно-правових актів, а також рішень Київської міської ради та розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Благоустрій прилеглої до тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності території відбувається відповідно до схеми благоустрою паспорта прив'язки тимчасової споруди з урахуванням правил. (13.2.2.)

Самовільно встановлені (розміщені) малі архітектурні форми та тимчасові споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, тимчасові споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, паспорти прив'язки яких анульовані або строк дії яких закінчився, підлягають демонтажу власником об'єкта (особою, яка здійснила встановлення (розміщення) об'єкта) за власні кошти у строки, визначені в приписі Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

У разі якщо власник малої архітектурної форми або тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності (особа, яка здійснила встановлення (розміщення) об'єкта) не провів демонтажу відповідно до абзацу першого цього пункту, демонтаж об'єкта здійснюється в порядку, встановленому пунктом 13.3 цих Правил.) (13.2.3.)

Відповідно до п. 1 Положення про Департамент міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 27.01.2011 № 94, Департамент міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Департамент) є структурним підрозділом виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), підпорядковується голові Київської міської державної адміністрації, підзвітний та підконтрольний Київській міській раді, а з питань виконання функцій державної виконавчої влади - відповідним центральним органам державної виконавчої влади.

Згідно з п. 4 Положення, основними завданнями Департаменту є, зокрема контроль за станом благоустрою міста; контроль за дотриманням вимог Закону України "Про благоустрій населених пунктів", Правил благоустрою міста Києва, інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері благоустрою; сприяння розвитку та поліпшенню стану благоустрою міста; притягнення винних до відповідальності за порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів; профілактика правопорушень у сфері благоустрою міста Києва.

Пунктом 5 Положення визначено, що Департамент відповідно до покладених на нього завдань, зокрема: проводить рейди та перевірки територій та об'єктів міста щодо стану їх благоустрою, а також додержання юридичними та фізичними особами законодавства у сфері благоустрою населених пунктів; сприяє забезпеченню чистоти і порядку в місті, очищення території та об'єктів благоустрою від побутових відходів, безхазяйного майна, покинутих будівельних матеріалів і конструкцій, транспортних засобів, самовільно розміщених тимчасових споруд та елементів благоустрою; здійснює у встановленому порядку демонтаж та очищення території міста від безхазяйного майна, самовільно розміщених тимчасових споруд та елементів благоустрою, рекламних носіїв, покинутих будівельних матеріалів і конструкцій, транспортних засобів тощо.

Підпунктом 6.10 пункту 6 Положення передбачено, що Департамент має право здійснювати в межах своєї компетенції контроль за дотриманням законодавства у сфері благоустрою населених пунктів.

Враховуючи вищевикладені положення чинного законодавства України, Суд зазначає, що саме Департамент міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) є контролюючим органом у сфері благоустрою міста Києва, до повноважень якого належить виявлення самовільно встановлених тимчасових споруд, прийняття рішень про їх демонтаж та здійснення відповідних заходів щодо демонтажу.

Так, Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 244 від 21.10.2011 року затверджено Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності (далі - Положення).

Згідно з пунктом 1 Положення тимчасова споруда, далі ТС, торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, це одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту, розміщення яких здійснюється за цим Порядком, що також визначено ст. 28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Пунктом 2.2. Порядку передбачено подання замовником заяви на встановлення ТС до відповідного виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, районної державної адміністрації із відповідною заявою у довільній формі про можливість розміщення ТС. Документи що додаються до заяви, визначені п. 2.3., і цей перелік є вичерпним, зокрема:

- графічні матеріали із зазначенням бажаного місця розташування ТС, виконані замовником у довільній формі на топографо-геодезичній основі М 1:500 кресленнями контурів ТС з прив'язкою до місцевості;

- реквізити замовника (найменування, П. І. Б., адреса, контактна інформація).

25.12.2014 року Київською міською радою прийнято рішення №746/1746 «Про особливості застосування Порядку розміщення тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності в м. Києві».

Відповідно до п.2 рішення встановлено, що з моменту внесення в установленому порядку змін до Комплексної схеми ТС розміщуються на території міста Києва у порядку, встановленому наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21 жовтня 2011 року N 244 "Про затвердження Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності", зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22 листопада 2011 року за N 1330/20068.

Встановити, що з 01 лютого 2015 року розміщення ТС здійснюється в місцях, визначених Комплексною схемою, крім випадків, передбачених пунктом 3 цього рішення. (п.4 рішення)

Як встановлено Судом, Головним управлінням містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) видано Фізичній особі - підприємцю Гирдимовій Тетяні Василівні висновки №700-0-11, №701-00-11 щодо можливості розміщення тимчасових споруд, площею 30 кв.м та площею 15 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1. (а.с.19-20, 22-23)

Відповідно до тимчасового ордеру на розміщення тимчасової споруди, площею 30 кв. за адресою: АДРЕСА_1 №00700-11 від 30.06.2011 року, виданого власнику ТС Фізичній особі - підприємцю Гирдимовій Тетяні Василівні, він дійсний до 02.12.2011 року. (а.с.21)

Відповідно до тимчасового ордеру на розміщення тимчасової споруди, площею 15 кв. за адресою: АДРЕСА_1 №00701-11 від 30.06.2011 року, виданого власнику ТС Фізичній особі - підприємцю Гирдимовій Тетяні Василівні, він дійсний до 02.12.2011 року. (а.с.21)

Відповідно до паспортів прив'язки тимчасової споруди № 28МАФ.01Пд.11 та № 38МАФ.01Пд.11, погоджених заступником начальника Головного управління містобудування та архітектури 30.06.2011 року, Фізичній особі - підприємцю Гирдимовій Тетяні Василівні надано право на тимчасове розміщення тимчасової споруди - кіоску №1 з продажу продовольчих товарів по АДРЕСА_1, а також тимчасової споруди - кіоску №2 з продажу продовольчих товарів по АДРЕСА_1. (а.с.25-72)

06.10.2014 року Головним управлінням контролю за благоустроєм міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) винесено припис №1407948 Фізичній особі - підприємцю Гирдимовій Тетяні Василівні, у зв'язку з порушенням п.15.3.5 Правил благоустрою м. Києва за адресою: АДРЕСА_1 й запропоновано усунути порушення шляхом надання ПДД на встановлення ТС. В разі ненадання ПДД, ТС демонтувати власними силами протягом 7 робочих днів та відновити благоустрій. В разі невиконання вимог припису буде вжито заходів згідно з чинним законодавством. (а.с.86)

Стаття 1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" визначає, що документ дозвільного характеру - дозвіл, висновок, рішення, погодження, свідоцтво, інший документ, який дозвільний орган зобов'язаний видати суб'єкту господарювання у разі надання йому права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності та/або без наявності якого суб'єкт господарювання не може проваджувати певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності.

Суд зазначає, що винесення припису є результатом проведеної перевірки в якому власнику (користувачу або особі, яка здійснила розміщення (встановлення)) засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі) пропонується надати в певний строк проектно-дозвільну документацію на розміщення тимчасової споруди або усунути порушення шляхом демонтажу тимчасової споруди в разі відсутності відповідних дозвільних документів.

Однак, Суд звертає увагу, що матеріали справи не містять жодних належних, допустимих та достовірних доказів в розумінні ст.ст. 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження надання Фізичною особою - підприємцем Гирдимовою Тетяною Василівною документів на розміщення тимчасових споруд №1 та №2 з продажу продовольчих товарів по АДРЕСА_1 у передбачені чинним законодавством строки.

Відповідно до п.13.3.2 Правил у разі якщо власник (користувач або особа, яка здійснила розміщення (встановлення) засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, не здійснює демонтаж (переміщення) цього засобу в строки, зазначені в приписі, Департамент промисловості та розвитку підприємництва, Департамент міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) негайно вживають заходів щодо організації демонтажу (переміщення) самовільно розміщеного (встановленого) засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі на підставі рішень, зазначених у підпункті 13.3.3 пункту 13.3 цих Правил, за кошти міського бюджету або з інших джерел, не заборонених законодавством, з наступним відшкодуванням усіх витрат згідно з абзацом 3 цього підпункту.

У випадках, зазначених в абзацах першому і другому цього підпункту, всі витрати на проведення демонтажу (переміщення), перевезення, розвантаження, зберігання малої архітектурної форми, тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, об'єкта сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі, засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі підлягають відшкодуванню власником (користувачем або особою, яка здійснила розміщення (встановлення)) малої архітектурної форми, тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, об'єкта сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі, засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі.

У випадках, зазначених в абзацах першому і другому цього підпункту, відновлення порушеного благоустрою здійснює власник (користувач або особа, яка здійснила розміщення (встановлення)) малої архітектурної форми, тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, об'єкта сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі, засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі у дводенний строк з моменту демонтажу (переміщення) такого об'єкта (засобу) або відшкодовує балансоутримувачу території витрати на його відновлення.

Згідно з п.13.3.3 Правил рішення про демонтаж самовільно розміщеної (встановленої) малої архітектурної форми, тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, об'єкта сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі приймається Департаментом міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), районними в місті Києві державними адміністраціями, Департаментом промисловості та розвитку підприємництва (щодо об'єкта сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі).

04.09.2015 року Департаментом міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) видано доручення №301/08-15 КП «Київблагоустрій» на демонтаж самовільно встановлених елементів благоустрою, зокрема, у Подільському районі по АДРЕСА_1 СПД Гирдимова Т.В. (а.с.140-142)

08.09.2015 року комісією у складі: представника Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна Бізнес Груп» складено Акт демонтажу №15/08-19-02 тимчасової споруди за адресою: АДРЕСА_1 - Д на підставі припису №1407948 від 06.10.2014 року. (а.с.73-74)

08.09.2015 року комісією у складі: представника Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна Бізнес Груп» складено Акт демонтажу №15/08-19-01 тимчасової споруди за адресою: АДРЕСА_1 - Д на підставі припису №1407948 від 06.10.2014 року. (а.с.143-144)

Таким чином, Суд зазначає, що Департамент міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) діяв в межах наданих йому повноважень відповідно до вимог чинного законодавства України, у зв'язку з ненаданням Позивачем документів на розміщення тимчасових споруд №1 та №2 з продажу продовольчих товарів по АДРЕСА_1, про що було зазначено у приписі №1407948 від 06.10.2014 року.

Відповідно до статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 5 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Суд зазначає, що за змістом даних статей Господарського процесуального кодексу України, якщо приводом звернення до суду зазначено порушення права чи законного інтересу, таке порушення або спір щодо них повинні існувати на момент звернення до суду. Якщо в результаті розгляду справи виявиться, що порушення немає, суд повинен відмовити в позові.

Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України №18-рп/2004 від 01.12.2004 поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

У мотивувальній частині наведеного рішення Конституційний Суд України зазначив, що види і зміст охоронюваних законом інтересів, що перебувають у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", як правило, не визначаються у статтях закону, а тому фактично є правоохоронюваними. Охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об'єктивного права у цілому, що панує у суспільстві, зокрема справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права і є його складовою.

Що ж стосується порушеного права, то таким слід розуміти такий стан суб'єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб'єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов'язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб'єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов'язку зобов'язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб'єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв'язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Аналіз наведених вище норм дає змогу дійти висновку, що підставою для звернення до Суду є наявність порушеного права, і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України, кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб'єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб'єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права пов'язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Приписами статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, виконання вимог якої є обов'язковим для України, визначено право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 цієї ж Конвенції на ефективний спосіб захисту прав, що означає право особи на пред'явлення в суді такої вимоги на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Господарським судом міста Києва встановлено, що на час звернення Позивача до суду з позовом до Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про зобов'язання Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) відновити становище Фізичної особи - підприємця Гирдимової Тетяни Василівни, яке існувало до 08.09.2015 року (демонтажу тимчасової споруди №1 - 2 по АДРЕСА_1) в спосіб монтажу по АДРЕСА_1 тимчасової споруди №1 площею 30 кв.м. та тимчасової споруди №2 площею 15 кв.м., Відповідачем не проводилась перевірка правомірності розміщення тимчасових споруд Позивача, не складався відповідний припис, не приймалось рішення про демонтаж тимчасових споруд, не здійснювалось жодних заходів із демонтажу спірних споруд.

Таким чином, Суд приходить до висновку, що на час звернення Позивача до господарського суду з вказаним позовом до Відповідача жодним чином не порушено права Позивача з боку Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Фізичної особи - підприємця Гирдимової Тетяни Василівни до Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про відновлення попереднього становища задоволенню не підлягають у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору залишаються за Позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог Фізичної особи - підприємця Гирдимової Тетяни Василівни до Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про відновлення попереднього становища - відмовити повністю.

2. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 26 вересня 2018 року.

Суддя О.В. Чинчин