Кропивної Людмили Володимирівни
по справі №910/1405/14
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.04.2018р. у справі №910/1405/14 задоволено заяву ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" арбітражного керуючого Демчана О.І. до Публічного акціонерного товариства "Державна продовольча-зернова корпорація України" про визнання права власності та зобов'язання вчинити дії, що розглядається в межах справи №910/1405/14.
Визнано за Товариством з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" право власності на наступні транспортні засоби: Автомобіль Skoda Octavia A5 Ambiente 1.6, д.н.з. НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, 2011 року випуску; Автомобіль Skoda Superb Elegance 1.8 д.н.з. НОМЕР_3, номер кузова НОМЕР_4, 2011 року випуску; Автомобіль Skoda Octavia A5 Elegance 1,6 MPI, д.н.з. НОМЕР_7, номер кузова НОМЕР_5, 2011 року випуску; Автомобіль Skoda Superb Elegance 1.8 д.н.з. TSІ, д.н.з НОМЕР_8, номер кузова НОМЕР_6, 2011 року випуску. Зобов'язано Публічне акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" передати за актом приймання-передачі ліквідатору Товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" арбітражному керуючому Демчану Олександру Івновичу наступні транспортні засоби: Автомобіль Skoda Octavia A5 Ambiente 1.6, д.н.з. НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, 2011 року випуску; Автомобіль Skoda Superb Elegance 1.8 д.н.з. НОМЕР_3, номер кузова НОМЕР_4, 2011 року випуску; Автомобіль Skoda Octavia A5 Elegance 1,6 MPI, д.н.з. НОМЕР_7, номер кузова НОМЕР_5, 2011 року випуску; Автомобіль Skoda Superb Elegance 1.8 д.н.з. TSІ, д.н.з НОМЕР_8, номер кузова НОМЕР_6, 2011 року випуску. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" судовий збір у розмірі 3 200,00 грн.
Постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.09.2018р. у справі №910/1405/14 апеляційну скаргу ПАТ "Державна продовольча-зернова корпорація України" залишено без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.04.2018р. у справі №910/1405/14 - без змін.
Між тим, вважаю, що висновки суду першої та апеляційної інстанції та мотиви прийнятих ними рішень, не відповідають законодавству, правовим позиціям у подібних відносинах та щодо застосування норм матеріального права.
Постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.06.2017р. у справі №910/1405/14 відмовлено у задоволенні вимоги ліквідатора ТОВ «Хліб інвестбуд» про скасування державної реєстрації транспортних засобів та зобов`язання ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» повернути в ліквідаційну масу транспортні засоби або відшкодувати їх вартість в сумі 427 662,50 грн.
Відмовляючи у задоволенні вимоги, суд зазначив, що частиною 2 статті 41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон про банкрутство) на ліквідатора, серед іншого, покладений обов'язок вжиття заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб.
Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів вжиття ліквідатором заходів з повернення відчужених за оспорюваним договором транспортних засобів, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні заяви ліквідатора в частині скасування державної реєстрації транспортних засобів та зобов'язання ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» повернути в ліквідаційну масу транспортні засоби або відшкодувати їх вартість в сумі 427 662,50 грн.
Вищий господарський суд України, залишаючи без змін зазначене рішення апеляційної інстанції, у постанові від 28.11.2017р. у справі №910/1405/14 зазначив, що статтею 41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» на ліквідатора, серед іншого, покладений обов'язок вжиття заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб.
Оскільки ліквідатором не доведено вжиття ним заходів з повернення відчужених за оспорюваним договором транспортних засобів, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви ліквідатора в частині скасування державної реєстрації транспортних засобів та зобов'язання ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» повернути в ліквідаційну масу транспортні засоби або відшкодувати їх вартість в сумі 427 662,50 грн.
Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже, у ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» в межах даної справи відсутні підстави для повернення в ліквідаційну масу транспортних засобів або відшкодування їх вартості в сумі 427 662,50 грн.
Слід також зазначити, що при прийнятті оскаржуваної ухвали судом першої інстанції порушено норми статті 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».
Частиною 1 статті 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора з таких підстав: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник виконав майнові зобов'язання раніше встановленого строку; боржник до порушення справи про банкрутство взяв на себе зобов'язання, в результаті чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим; боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови, що в момент прийняття зобов'язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів.
Відповідно до частин 2, 3 статті 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у разі визнання недійсними правочинів (договорів) або спростування майнових дій боржника на підставах, передбачених частиною 1 цієї статті, кредитор зобов'язаний повернути в ліквідаційну масу майно, яке він отримав від боржника, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент здійснення правочину або вчинення майнової дії.
Кредитор за недійсним правочином (договором) або спростованою майновою дією має право вибору: погашення свого боргу в першу чергу в процедурі банкрутства або виконання зобов'язання боржником у натурі після припинення провадження у справі про банкрутство.
Правові наслідки спростування майнових дій та визнання недійсними правочинів (договорів) є однаковими і стосуються включення чи повернення майна боржника до ліквідаційної маси, тому кредитор за недійсним правочином (договором) або спростованою майновою дією має право вибору - погашення свого боргу в першу чергу в процедурі банкрутства або виконання зобов'язання боржником у натурі після припинення провадження у справі про банкрутство.
Право ініціювати такі процедури надано як арбітражному керуючому, так і конкурсному кредитору. Відповідна заява може бути розглянута на будь-якій стадії провадження у справі про банкрутство (зокрема, на стадії ліквідації).
Норми статті 20 Закону про банкрутство є спеціальними по відношенню до загальних, установлених Цивільним кодексом України підстав для визнання правочинів недійсними, тобто ця норма передбачає додаткові, специфічні підстави для визнання правочинів недійсними, які характерні виключно для правовідносин, що виникають між боржником і кредитором у процесі відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом.
Таким чином, оскаржувана ухвала від 18.04.2018р. прийнята з порушенням статті 20 Закону про банкрутство, оскільки такий спосіб захисту порушеного права, як визнання права власності та зобов'язання передати за актом приймання-передачі ліквідатору майно не передбачено Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».
06.03.2014р. між ТОВ "Хліб Інвестбуд" та ПАТ "Державна продовольча-зернова корпорація України" укладено угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідно до якої сторони мають непогашене грошове зобов'язання один перед одним у сумі 770 926,83 грн., яке погашається відповідно до угоди. Сторони підтверджують, що після підписання цієї угоди вони не мають жодних претензій одна до одної з приводу виконання зобов'язань на суму 770 926,83 грн. (у томі числі і щодо оплати за спірним договором).
Крім того, згідно ухвали Господарського суду міста Києва від 23.06.2014р. у справі №910/1405/14 судом враховано угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог від 06.03.2014р. (відповідно до якої відбулася оплата транспортних засобів) та визнано ПАТ "Державна продовольча-зернова корпорація України" кредитором у справі №910/1405/14 по відношенню до ТОВ "Хліб Інвестбуд" у розмірі 151 426,16 грн., що є залишком заборгованості згідно угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 06.03.2014р.
Відтак зарахування зустрічних однорідних вимог, якими, зокрема, погашена заборгованість ПАТ "Державна продовольча-зернова корпорація України" перед ТОВ "Хліб Інвестбуд" за договором купівлі-продажу транспортних засобів визнано судом таким, що відповідає нормам чинного законодавства, а тому посилання на відсутність оплати за придбані транспортні засоби є безпідставним та необґрунтованим.
Визнаючи обґрунтованими вимоги ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" арбітражного керуючого Демчана О.І., більшість колегії суддів не звернули увагу на наведене.
Підсумовуючи викладене, вважаю, що ухвала Господарського суду міста Києва від 18.04.2018р. у справі №910/1405/14 підлягала скасуванню і не повинна була залишатися в силі.
Суддя
Київського апеляційного
господарського суду Л.В. Кропивна
"24" вересня 2018 р.