РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.10.2018Справа № 910/10018/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю., при секретарі судового засідання Максимець В.О., розглянувши матеріали господарської справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін

за позовом публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Ерант"

про стягнення 65 484, 56 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Ерант" про стягнення 65 484, 56 грн., у тому числі: 52 610, 00 грн. - штрафу та 12 874, 56 грн. - додаткових витрат, що складаються з плати за користування вагоном в розмірі 44, 40 грн., 2 788, 20 грн. - збору за маневрові роботи, 168, 36 грн. - телеграфного збору, 477, 84 грн. - зважування, 1 016, 16 грн. - подачі вагону на під'їзні колії, 8 379, 60 грн. - перевізної плати Адампіль-Подільськ.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.08.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/10018/18. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв'язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 20.08.2018 відповідач подав письмовий відзив, в якому просив суд зменшити розмір штрафу до 10 522, 00 грн., що фактично складає однократну провізну плату за всю відстань перевезення, в частині стягнення штрафу в розмірі 42 088, 00 грн. - відмовити. Крім того, у письмовому відзиві відповідач просив суд визначити до стягнення додаткові витрати, понесені залізницею в розмірі 4 494, 96 грн., в частині стягнення додаткових витрат в розмірі 8 379, 60 грн. відмовити, оскільки означена сума сплачена останнім 14.06.2018.

У частині восьмій статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Дослідивши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у тому числі письмові пояснення учасників справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі філії «Центр транспортної логістики» ПАТ «Укрзалізниця» (позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю "Ерант" (відповідач) 07.02.2018 укладено договір № 07541/ЦТЛ-2018 про надання послуг, предметом якого є здійснення перевезення вантажів, надання вагону для перевезення та інших послуг, пов'язаних з організацією перевезення вантажу внутрішньому та міжнародному сполученнях.

Строк дії договору № 07541/ЦТЛ-2018 сторони погодили з 20.02.2018 до 31.12.2018. В той час, якщо жодна із сторін не звернеться письмово за один місяць до закінчення дії договору з пропозицією до іншої сторони про припинення його дії, договір діє до надходження такої пропозиції і здійснення всіх розрахунків за виконані перевезення та надані послуги.

Відповідно до статті 908 Цивільного кодексу України умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до статуту залізниць України, накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Правилами перевезення вантажів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 за № 644 (з змінами), а саме пунктом 1.1 розділу Правил оформлення перевізних документів, передбачено, що на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил.

Статтею 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Статтею 37 Статуту залізниць України, пункту 5 розділу Правил приймання вантажів до перевезення встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Пунктом 2.1. розділу Правил оформлення перевізних документів, встановлено, що вантажовідправник при заповненні перевізних документів вказує також масу вантажу у кілограмах.

Отже, на відправника покладається обов`язок заповнення комплекту перевізних документів, а також надається можливість до укладання договору перевезення перевірити внесені до перевізного документу відомості і при необхідності скласти новий документ.

Згідно з пунктами 5, 7 Правил приймання вантажів до перевезення загальна маса вантажу визначається відправником зважуванням або розрахунковим способом. Спосіб визначення маси вантажу і тип ваг відправник зобов`язаний зазначити в накладній.

Матеріали справи свідчать про те, що 25.05.2018 відповідач зі станції Адампіль Південно- західної залізниці відповідно до залізничних накладних № 32046344, № 41669094 направив ТОВ «Укрелеваторпром», станція визначення Одеса-Порт зерно кукурудзи насипом в кількості 70500 кг., завантажену у вагон № 95299640.

Відповідно до статті 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Відповідно до комерційного акту № 406802/43 від 28.05.2018 вагон № 95299640 подано на комісійне зважування. При комісійному зважуванні на справних вагонних електромеханічних вагах фактично вага вантажу у вагоні № 95299640 склала 75 650 кг., що більше ніж зазначено в проїзній накладній та більш вантажопідйомності вагону на 5 150 кг., вагон прибув у технічно справному стані.

Для усунення комерційної несправності та приведення маси вантажу до вантажопідйомності вагону, надлишок вантажу вивантажено вантажовідправником, про що складено відповідний акт № 47від 29.05.2018, копія якого знаходиться в матеріалах справи.

Відповідно до статті 37 Статуту залізниць України та пункту 5 Правил приймання вантажів до перевезення маса вантажу визначається відправником, про спосіб визначення маси відправник зазначає у накладній. Згідно з пунктом 2.1 Правил оформлення перевізних документів графи перевізних документів «маса вантажу визначена відправником», заповнюються вантажовідправником.

Згідно положень статті 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній.

Згідно накладних вантаж завантажений у вагон засобами відправника насипом. Маса вантажу визначена на вагонних вагах - відправником. В графі «правильність внесених у накладну відомостей підтверджую» підпис відправника.

Статтею 122 Статуту передбачено, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Відповідно до статті 118 Статуту за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Оскільки відповідач зазначив у накладній масу вантажу, що є значно більшою, позивачем заявлено вимоги про стягнення 52 610,00 грн. штрафу та додаткових витрат, понесених залізницею у розмірі 12 874,56 грн.

Відповідач у письмовому відзиві не заперечував про наявність підстав для нарахування штрафу, однак просив суд зменшити розмір суми штрафу з п'ятикратного розміру тарифної проїзної плати за всю відстань перевезення до однократного розміру тарифної провізної плати.

Обґрунтовуючи клопотання про зменшення розміру штрафу відповідач до письмового відзиву долучив фінансовий звіт ТОВ «Ерант». З якого вбачається, що ТОВ «ЕРАНТ» відноситься до суб'єкта малого підприємництва, за вказаними даними у фінансовому звіті за І півріччя 2018 року збиток відповідача склав 5 676 700,00 грн.

Частиною першою статті 233 Господарського кодексу України закріплено, суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невеликий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Таким чином, для зменшення розміру штрафу за Цивільним кодексом України, мають значення не лише збитки кредитора, але й інші обставини, які мають істотне значення.

Статтею 546 Цивільного кодексу України неустойка (штраф, пеня) віднесені до переліку видів забезпечення виконання зобов'язань.

Згідно з приписами частини першої статті 230 Господарського кодексу України неустойка є штрафною санкцією, яка застосовується до учасника господарських відносин у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Отже, неустойка має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов'язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов'язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов'язання боржником.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов'язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов'язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов'язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов'язання.

Метою застосування неустойки є в першу чергу захист інтересів кредитора, однак не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб'єкта господарської діяльності.

Відтак, враховуючи обставини справи, приймаючи до уваги той факт, що ТОВ «ЕРАНТ» відноситься до суб'єктів малого підприємництва, залізницею не доведено, що вантажовласник систематично зазначає в накладних не вірно масу вантажу, враховуючи відсутність доказів негативних наслідків від неправильного зазначення ваги вантажу в накладній, а також те, що порушення зобов'язання у даній справі не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, обставинами справи встановлена вина обох осіб при прийнятті вантажу до перевезення, покладення на відповідача штрафних санкцій в розмірі, визначеному позивачем, суперечило б принципам справедливості та розумності як фундаментальним принципам права. Наведені судом обставини заслуговують на увагу для зменшення розміру штрафу, встановлений статтями 118 та 122 Статуту залізниць із п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення до однократної провізної плати за всю відстань перевезення.

В силу приписів статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права та розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, з огляду на що відсутність в чинному ГПК норми процесуального права, яка б встановлювала спосіб та порядок застосування господарськими судами статті 233 Господарського кодексу України та статті 551 Цивільного кодексу України під час вирішення господарських спорів, не позбавляє суд права застосовувати відповідні норми матеріального права.

З урахуванням наведеного, подане відповідачем клопотання про зменшення штрафу підлягає задоволенню, у зв'язку з чим з відповідача підлягає до стягнення штраф у розмірі 10 522, 00 грн.

Що стосується вимоги про стягнення 8 379, 60 грн. - провізної плати Адампіль-Подільськ суд зазначає наступне:

Відповідач, в частині стягнення 8 379, 60 грн. провізної плати Адампіль-Подільськ проти позову заперечував, зазначивши про те, що означена сума грошових коштів стягнута позивачем. В якості доказів, що підтверджують оплату надав виписку з особового рахунку № 20180614 за 14.06.2018, у якій в графі «коригування сум нарахованих платежів - минулі місяці» відображені стягнені грошові кошти в розмірі 8 379, 60 грн.

Дослідивши зміст копії виписки з особового рахунку № 20180614 за 14.06.2018 не можливо ідентифікувати, що означена сума коштів сплачена відповідачем на рахунок позивача за зобов'язаннями, що виникли під час перевезення 25.05.2018.

Будь-яких інших доказів сплати провізної плати у розмірі 8 379, 60 грн. матеріали справи не містять та суду не надано. З урахуванням наведеного, доводи відповідача не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим, до стягнення з відповідача підлягає 8 379, 60 грн. - провізної плати Адампіль-Подільськ.

Крім того, відповідно до статті 24 Статуту залізниць з відповідача підлягає до стягнення додаткові витрати, що складаються з плати за користування вагоном в розмірі 44, 40 грн., 2 788, 20 грн. - збору за маневрові роботи, 168, 36 грн. - телеграфного збору, 477, 84 грн. - зважування, 1 016, 16 грн. - подачі вагону на під'їзні колії.

З урахуванням наведеного, позовні вимоги визнаються судом обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в загальному розмірі 23 396, 56 грн.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 233, 238, 241-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" до товариства з обмеженою відповідальністю "Ерант" про стягнення 65 484, 56 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Ерант" (01015, м. Київ, вул. Московська, будинок 46/2, група приміщень № 211, ідентифікаційний код 39296516) на користь публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі регіональної філії "Одеська залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19, ідентифікаційний код 40081200) 10 522 (десять тисяч п'ятсот двадцять дві) грн. 00 коп. - штрафу, 12 874 (дванадцять тисяч вісімсот сімдесят чотири) грн. 56 коп. - додаткових витрат та 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. - судового збору.

3. Після набрання судовим рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 01.10.2018.

Суддя Т.Ю. Кирилюк