РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ

11.09.2018Справа № 910/4723/18

За позовом Військової частини НОМЕР_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-впроваджувальна фірма

«Криптон»

про зобов`язання укласти додаткову угоду

Суддя Сівакова В.В.
Секретар судових засідань Кимлик Ю.В.
Представники сторін:
від позивача не з`явився

від відповідача не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

17.04.2018 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Військової частини НОМЕР_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-впроваджувальна фірма «Криптон» про зобов`язання укласти додаткову угоду до державного контракту № 225ДК від 23.12.2016, редакція якої наведена в позовній заяві.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між сторонами укладено державний контракт на виконання дослідно-конструкторської роботи «Лінія» за державним оборонним замовленням № 225ДК від 23.12.2016. Позивачем було здійснено попередню оплату за підетапом 4.1 ДКР «Лінія» на суму 6.701.016,00 грн. Додатковою угодою № 1/45ДК від 13.04.2017 продовжено строк виконання підетапу 4.1 ДКР «Лінія» до 31.05.2017. Після виконання відповідачем підетапу 4.1 ДКР «Лінія» та прийняття його позивачем було розглянуто та перевірено розрахунково-калькуляційні матеріали підетапу 4.1 ДКР «Лінія», складено та підписано сторонами протокол погодження договірної ціни підетапу 4.1 ДКР «Лінія» від 13.12.2017 у розмірі 6.263.435,00 грн. Таким чином, різниця (переплата) між сумою попередньої оплати підетапу 4.1 ДКР «Лінія» та договірною ціною цього підетапу складає 437.581,00 грн. Враховуючи те, що виконання роботи за державним контрактом продовжується, позивачем було складено та надіслано відповідачу проект додаткової угоди на виконання підетапу 4.2 ДКР з врахуванням суми переплати за підетап 4.1 при розрахунку попередньої оплати. Проте сторонами не врегульовано розбіжності стосовно договірної ціни.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/4723/18 від 19.04.2018 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання відповідних документів.

25.04.2018 позивачем усунено недоліки позовної заяви шляхом подання до суду відповідних документів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.04.2018 відкрито провадження у справі № 910/4723/18 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 22.05.2018.

Даною ухвалою зобов`язано відповідача протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати суду відзив на позов в порядку ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 26.04.2018 було направлено відповідачу 27.04.2018 рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за № 802 за адресою, що зазначена в позовній заяві, а саме: 02094, м. Київ, вул. Магнітогорська, 1 та за № 799 за адресою: 02225, м. Київ, вул. Закревського, 22, яка згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань станом на 18.04.2018 є місцезнаходженням відповідача.

Відповідач ухвалу суду від 26.04.2018, надіслану за адресою 02094, м. Київ, вул. Магнітогорська, 1, отримав 03.05.2018, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення за № 802.

Відповідач ухвалу суду від 26.04.2018, надіслану за адресою 02225, м. Київ, вул. Закревського, 22, отримав 02.05.2018, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення за № 799, а отже відповідач мав подати відзив до 17.05.2018 включно.

Відповідач у поданому 11.05.2018 до суду відзиві на позовну заяву проти задоволення позовних вимог заперечує посилаючись на те, що після виконання підетапу 4.1 ДКР «Лінія» та прийняття його позивачем було розглянуто та перевірено розрахунково-калькуляційні матеріали підетапу 4.1 ДКР «Лінія», позивачем було надіслано відповідачу протокол погодження договореної ціни підетапу 4.1 ДКР «Лінія» від 13.12.2017 у розмірі 6.263.435,00 грн., хоча відповідно до п. 11 договору розмір попередньої оплати було погоджено на рівні 6.701.016, 00 грн. Відповідач детально ознайомившись із даним протоколом не погодився із ціною виконання робіт, оскільки позивачем було самовільно зменшено на 437.581,00 грн. і, як наслідок, зменшення на зазначену суму рівня орієнтовної ціни підетапу 4.2 та роботи у цілому здійснено безпідставно, без посилання на вимоги законодавчих, нормативних та нормативно-правових актів та є таким, що суперечить п. 9 контракту (не відповідає фактичним витратам, понесеним підприємством при виконанні підетапу 4.1 ДКР «Лінія», результати виконання якого прийняті комісією військової частини НОМЕР_1 ). Зазначеною додатковою угодою не передбачений механізм зміни орієнтовної ціни у зв`язку із зміною тарифів, цін на матеріали та покупні комплектуючі вироби, системи оплати праці, мінімальної заробітної плати, інших умов, обумовлених законодавчими та нормативно-правовими актами, а також зміною обсягу робіт, які обумовлені корегуванням сторонами у ході виконання роботи (етапу, підетапу) за встановленим порядком наукових, технічних та інших вимог до науково-технічної продукції. Протоколом погодження орієнтовної ціни від 23.12.2016 не враховані зміни до наукових, технічних та інших вимог до науково-технічної продукції, які визначені доповненням № 6 до ТТЗ на виконання ДКР, шифр «Лінія», затвердженого командиром військової частини НОМЕР_1 18.05.2017, строк виконання підетапу 4.2 необхідно подовжити на 2 місяці від визначеного у відомості виконання додаткової угоди № 2___(додаток до додаткової угоди). У зв`язку із цим відповідачем було підписано протокол погодження договореної ціни підетапу 4.1 ДКР «Лінія» від 13.12.2017 разом із протоколом розбіжностей. Даний протокол разом із протоколом розбіжностей був також підписаний і позивачем. Оскільки позивач вважає, що питання щодо ціни виконання підетапу, 4.2 залишились не врегульованими в свою чергу 14.03.2018 надіслав проект додаткової угоди без дати та номера, якою просить внести зміни до договору № 225 ДК від 23.12.2016. 14.03.2018 відповідач отримавши та опрацювавши додаткову угоду підготував та направив 23.03.2018 позивачу підписані два примірника додаткової угоди разом з протоколом розбіжностей від 22.03.2018. Листом № 222/7Д/751 від 06.04.2018 позивач повідомив про розгляд протоколу розбіжностей та частково прийняв пропозицію. У відповідності до ч. 188 ГК України позивач мав направити невирішений спір на вирішення суду, замість чого позивач повторно направляє ту ж саму додаткову угоду відповідачу.

Позивач у відповіді на відзив поданої до суду 18.05.2018 зазначає, що встановлений п. 11 контракту розмір попередньої оплати в розмірі 6.701.016,00 грн. є орієнтованою ціною підетапу 4.1, що зафіксований у протоколі погодження орієнтованої ціни від 23.12.2016. Водночас відповідно до п. 9 контракту оплата робіт здійснюється за договірною ціною, що відповідає фактичним витратами, здійсненим виконавцем за даними бухгалтерського обліку; оплата роботи у цілому або на кожному її етапі за орієнтованою ціною не здійснюється. Після виконання відповідачем підетапу 4.1 ДКР «Лінія» позивачем було розглянуто за наданими відповідачем розрахунково-калькуляційними документами та первинними документами бухгалтерського обліку, фактичні витрати виконавця на виконання підетапу 4.1 ДКР «Лінія», а також використання отриманих Виконавцем коштів за цільовим призначенням. За результатами розгляду документів позивачем складено та направлено відповідачу на підпис протокол погодження договірної ціни від 13.12.2017, яким було зафіксовано договірну ціну підетапу 4.1 в розмірі 6.263.435,00 грн. Відповідач цей протокол підписав, при цьому самовільно вніс правки, дописавши протокол розбіжностей в якості додатку до протоколу погодження договірної ціни. Відзначає, що протокол хоча і підписаний відповідачем проте, за відсутності укладеної відповідної додаткової угоди до договору (як це передбачено п. 48 контракту), не свідчить про внесення змін до договору. Також вважає, що особа що підписала протокол від позивача не мала на те відповідних повноважень. Вважає протокол розбіжностей, з огляду на вимоги 203, 215 ЦК України недійсним (нікчемним) правочином, який згідно ч. 1 ст.216 ЦК України не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Факт підписання відповідачем протоколу договірної ціни сприймається позивачем як юридичний факт її встановлення і фіксації, при цьому правки, внесені відповідачем до змісту цього протоколу після його підписання позивачем останнім не сприймаються до уваги. Вважає, що відповідач підписавши та скріпивши печаткою протокол погодження договірної ціни визнав спірну суму, як узгоджене зобов`язання.

Відповідач у поданих 04.06.2018 до суду запереченнях на відповідь на відзив зазначає, що з боку позивача особою було підписано не лише протокол розбіжностей а разом із ним і протокол погодження договірної ціни, тобто виходить що один документ ця посадова особа мало право підписувати, а інші ні. Зазначає, що станови на 30.04.2018 замовником щодо виконання підетапу 4.2 було понесено витрати в розмірі 7.027.892,42 грн. зауважує, що запропоновані умови додаткової угоди є неприйнятними для відповідача.

Підготовче засідання призначене на 22.05.2018 не відбулось у зв`язку з направленням судді на навчання до Національної школи суддів України.

Ухвалами Господарського суду міста Києва № 910/4723/18 від 07.06.2017 позивача та відповідача викликано у підготовче засідання, що відбудеться 19.06.2018.

Відповідачем в підготовчому засіданні 19.06.2016 подано клопотання про витребування у позивача документів.

В підготовчому засіданні 19.06.2018 судом постановлено ухвалу на місці, не виходячи до нарадчої кімнати, у відповідності до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України про оголошення перерви в підготовчому засіданні до 26.06.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/4723/18 від 07.06.2017 витребувано у позивача документи.

Позивачем 25.06.2018 до суду подано клопотання про приєднання документів до справи.

Представником позивача Сидоровим С.В. 26.06.2018 подано до суду заяву по допит його в судовому засіданні у якості свідка.

В підготовчому засіданні 26.06.2018 судом постановлено ухвалу на місці, не виходячи до нарадчої кімнати, у відповідності до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України про оголошення перерви в підготовчому засіданні до 10.07.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.06.2018 продовжено строк підготовчого провадження у справі № 910/4723/18 на 30 днів.

Відповідачем 09.07.2018 до суду подано додаткову пояснення по справі.

В підготовчому засіданні 10.07.2018 судом постановлено ухвалу на місці, не виходячи до нарадчої кімнати, у відповідності до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України про оголошення перерви в підготовчому засіданні до 19.07.2018.

Представником позивача Сидоровим С.В. 17.07.2018 до суду подано заяву свідка.

Позивачем подано заяву по огляд веб-сайту (сторінки) в мережі Інтернет.

В підготовчому засіданні 19.07.2018 судом постановлено ухвалу на місці, не виходячи до нарадчої кімнати, у відповідності до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України про оголошення перерви в підготовчому засіданні до 26.07.2018.

Відповідачем 24.07.2018 до суду подано клопотання про приєднання документів по справі.

В підготовчому засіданні 26.07.2018 судом постановлено ухвалу на місці, не виходячи до нарадчої кімнати, у відповідності до ст.ст. 182, 185 Господарського процесуального кодексу України про закриття підготовчого засідання та призначення справи до судового розгляду по суті на 06.09.2018.

Позивач в судовому засіданні 06.09.2018 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судовому засіданні 06.09.2018 проти задоволення позовних вимог заперечував повністю.

В судовому засіданні 06.09.2018 судом постановлено ухвалу на місці, не виходячи до нарадчої кімнати, у відповідності до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України про відмову в задоволенні клопотання позивача про огляд веб-сайту та збережених даних у мережі Інтернет.

В судовому засіданні 06.09.2018 судом постановлено ухвалу на місці, не виходячи до нарадчої кімнати, у відповідності до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України про оголошення перерви в судовому засіданні до 11.09.2018.

В судовому засіданні 11.09.2018, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи, Господарський суд міста Києва
ВСТАНОВИВ:

23.12.2016 між Військовою частиною НОМЕР_1 (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «НВФ «Криптон» (виконавець) укладено державний контракт на виконання дослідно-конструкторської роботи «Лінія» за державним оборонним замовленням № 225ДК (далі - контракт).

Відповідно до п. 1 контракту виконавець зобов`язується за завданням замовника виконати з дотриманням законодавства дослідно-конструкторську роботу за державним оборонним замовленням (ДКР) шифр «Лінія» та передати замовнику науково-технічну продукцію, отриману за результатами виконання роботи, вчинити інші дії, передбачені цим контрактом, а замовник прийняти виконану роботу та оплатити її.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Загальний порядок укладення, зміни і розірвання цивільно-правових договорів врегульовано Главою 53 Цивільного кодексу України. Порядок укладення, зміни і розірвання господарських договорів встановлено Главою 20 Господарського кодексу України

Пунктом 7 ст. 179 Господарського кодексу України визначено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 180 Господарського кодексу України при укладенні господарського договору сторони зобов`язанні у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Зі змісту статті 632 Цивільного кодексу України вбачається, що ціна в договорі встано влюється за домовленістю сторін, тобто є вільною, за виключенням випадків визначених законом, у яких ціни (тарифи, ставки тощо) встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами міс цевого самоврядування.

Відповідно ч. 1 до ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, істотними вважаються насамперед ті умови договору, які названі такими за законом.

Згідно з п. 2 ст. 189 Господарського кодексу України ціна є істотною умовою господарського договору.

Згідно з п. 7 контракту вартість робіт визначається з урахуванням погодженої сторонами під час проведення переговорів щодо укладення контракту та зафіксованої у протоколі погодження орієнтованої ціни ДКР «Лінія» (етапу 4 та етапу 5), яка становить 21.687.666,00 грн.

Відповідно до п. 8 контракту вартість робіт підетапу 4.1 ДКР «Лінія» на момент укладення контракту (орієнтована ціна підетапу 4.1) становить 6.701.016,00 грн.

Пунктом 11 контракту сторони визначили, що розрахунки по підетапу 4.1 ДКР «Лінія» проводяться шляхом попередньої оплати на строк до чотирьох місяців та у розмірі 6.701.016,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивач платіжним дорученням № 3708 від 23.12.2016 перерахував відповідачу попередню оплату на виконання підетапу 4.1 ДКР «Лінія» в розмірі 6.701.016,00 грн.

Відповідно до п. 12 контракту передача виконавцем та приймання замовником науково-технічної продукції оформляється актом прийняття етапу (підетапу).

Згідно з п. 15 контракту датою виконання роботи в цілому або окремого її етапу (підетапу) є дата підписання замовником акта прийняття роботи в цілому, етапу (підетапу).

В матеріалах справи наявний акт від 30.05.2017 прийняття підетапу 4.1 дослідно-конструкторської роботи (шифр «Лінія»), який підписаний замовником 31.05.2017, згідно якого вказаний підетап вважається виконаним, прийнятим і таким, що підлягає оплаті згідно з протоколом договірної ціни.

31.05.2017 представництвом замовника 5277 відповідачу видано посвідчення № 11/1 про те, що відповідно до умов контракту робота ДКР «Лінія» підетап 4.1 вважається виконаним та підлягає сплаті.

Після виконання відповідачем підетапу 4.1 ДКР «Лінія» та прийняття його позивачем останнім було розглянуто та перевірено розрахунково-калькуляційні матеріали підетапу 4.1 ДКР «Лінія» та виявлено невідповідність договірної ціни фактичним витратам, наслідком чого стало складання сторонами протоколу погодження договірної ціни підетапу 4.1 ДКР «Лінія» від 13.12.2017 у розмірі 6.263.435,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п.п. 48, 49 контракту зміни до нього можуть бути внесені за взаємною згодою сторін шляхом оформлення додаткової угоди до контракту. Додаткові угоди до контракту укладаються у письмовій формі та підписуються сторонами або уповноваженими на те їх представниками і є його невід`ємними частинами.

Оскільки різниця (переплата) між сумою попередньої оплати підетапу 4.1 ДКР «Лінія» та договірною ціною цього підетапу склала 437.581,00 грн. позивачем було неодноразово надіслано відповідачу проект додаткової угоди про зміну ціни робіт за контрактом з врахуванням суми переплати за підетап 4.1 при розрахунку попередньої оплати.

Проте відповідач проект додаткової угоди не підписав та не повернув позивачу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України договір - є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права і обов`язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Договір - це категорія цивільного права, яка визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. До зобов`язань, що виникають з договорів, застосовуються загальні положення про зобов`язання, якщо інше не випливає із закону або самого договору. Як і будь-який правочин, він є вольовим актом, оскільки виражає спільну волю сторін, що втілюється у договорі. Змістом договору є, власне, ті умови, на яких сторони погоджуються виконувати договір, і вони мають дотримуватися взятих на себе зобов`язань.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 2 ст. 632 Цивільного кодексу України регламентовано, що зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Отже дана норма надає сторонам можливість включення в договори умови про порядок і підстави зміни ціни під час виконання договору. Для можливості зміни ціни в договорі повинна обов`язково бути зазначена така умова.

Проте умовами контракту не передбачено можливості зміни ціни в договорі, як того вимагає ч. 2 ст. 632 Цивільного кодексу України.

Більш того, позивачем були повністю оплачені та прийняті виконані відповідачем роботи підетапу 4.1 ДКР «Лінія» на суму 6.701.016,00 грн.

Тоді як частина 3 ст. 632 Цивільного кодексу України встановлює, що зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем не доведено наявність підстав для внесення змін до контракту.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Враховуючи викладене, у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про зобов`язання укласти додаткову угоду до державного контракту № 225ДК від 23.12.2016, редакція якої наведена в позовній заяві.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні обставини, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги Військової частини НОМЕР_1 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 25.09.2018.

СуддяВ.В. Сівакова