ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/21805/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Сухового В.Г. - головуючого, Берднік І.С., Міщенка І.С.,

за участю секретаря судового засідання - Журавльова А.В.,

за участю представників:

позивача - не з'явився,

відповідача - не з'явився,

третьої особи - не з'явився,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Сокар Україна" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.07.2018 (головуючий суддя Тищенко А.І., судді Отрюх Б.В., Майданевич А.Г.) та рішення Господарського суду міста Києва від 23.04.2018 (суддя Сташків Р.Б.)

у справі № 910/21805/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Сокар Україна"

до Міністерства оборони України

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - Публічного акціонерного товариства "Банк Восток"

про внесення змін до договору

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Сокар Україна" звернулося в Господарський суд міста Києва з позовом до Міністерства оборони України про внесення змін до Договору від 16.05.2017 № 286/1/17/13 про постачання для державних потреб нафти і дистилятів (авіаційний гас), для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України).

2. Позов мотивовано тим, що відсутність погодження між сторонами продовження строків поставки продукції порушує співвідношення майнових інтересів сторін, призводить до визнання позивача таким, що порушив умови договору у частині дотримання строків постачання продукції, що, в свою чергу, призводить до негативних для позивача наслідків у вигляді відшкодування через банк (гаранта) суми оплати за банківською гарантією від 13.05.2017 № КГ2016-0088/1-88.

3. Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.04.2018 у справі №910/21805/17 у позові відмовлено повністю.

4. Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що позивачем належними та допустимими доказами не було доведено наявність істотної зміни обставин, якими сторони керувались при укладенні договору й того факту, що внаслідок настання цих обставин позивача значною мірою позбавлено того, на що він розраховував при укладенні договору. Крім того, судом зазначено, що оскільки зобов'язання позивача за спірним Договором щодо поставки товару є повністю виконаними, відсутні правові підстави для внесення до такого Договору змін щодо перенесення строків поставки товару.

5. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.07.2018 рішення місцевого господарського суду залишено без змін з аналогічних підстав.

6. Судами встановлено, що відповідач на веб-ресурсі www.dzo.com.ua розмістив оголошення про проведення аукціону із закупівлі товарів за державні кошти № UA-2017-02-027-001713-а за чотирма лотами, за одним з яких (лот № 1- паливо для реактивних двигунів ТС-1 або еквівалент, а саме паливо для реактивних двигунів ТС-1 або паливо авіаційне для газотурбінних двигунів Джет А-1, з терміном постачання до 31.05.2017) позивача було визначено переможцем та укладено із ним відповідний Договір від 16.05.2017 № 286/1/17/13 про постачання для державних потреб нафти і дистилятів (авіаційний гас), для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України).

7. Відповідно до п.1.1 договору та рознарядки (додаток № 12 до договору) строк постачання товару встановлений до 31.05.2017 включно.

8. Проте, у період з 22.03.2017 по 26.04.2017 відбулося фактичне зупинення процедури закупівлі у зв'язку з судовою забороною у вигляді заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.03.2017 у справі № 804/2015/17 при розгляді позову про визнання незаконною вказаної процедури закупівлі.

9. На виконання п. 11.1 договору позивачем була надана банківська гарантія (від 13.05.2017 № КГ2016-0088/1-88) на суму 6 405 000 грн, видана Публічним акціонерним товариством "БАНК ВОСТОК", строк дії якої встановлено до 31.01.2018 включно. За умовами даної гарантії третя особа зобов'язалася сплатити на рахунок відповідача після одержання його письмової вимоги із твердженням про не виконання (неналежне виконання) позивачем своїх зобов'язань щодо кількості та строків постачання товару за Договором.

10. 24.05.2017 позивач звернувся до відповідача з пропозицією продовження строку поставки до 30.06.2017 - пропорційно до періоду оскарження тендерних процедур та неможливості укласти відповідні контракти, яка була залишена останнім без відповіді.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

11. Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить оскаржувані рішення скасувати та задовольнити позовні вимоги.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу (узагальнено)

12. Господарськими судами не було належним чином оцінено подані позивачем докази та не наведено при цьому правової аргументації.

13. Скаржник вважає, що висновок судів про те, що підписуючи 16.05.2017 редакцію договору, якою визначено строк поставки продукції 31.05.2017, позивач погодився з передбаченими ним умовами, не відповідає дійсності, оскільки позивач надавав свою згоду з умовами договору не в момент його безпосереднього підписання, як вказано судами, а раніше, коли мав змогу ознайомитись з його проектом. Тому, на його думку, моментом ознайомлення з проектом договору та погодження з його умовами слід вважати саме подання позивачем тендерної пропозиції щодо участі в процедурі закупівлі, яка була здійснена 15.03.2017.

14. Господарськими судами не було досліджено обставин, які мають значення для справи і стосуються наданої третьою особою банківської гарантії.

15. Судами залишено поза увагою наявний у справі висновок Торгово-промислової палати від 24.05.2017 №1682/2/21-10.4, яким підтверджується об'єктивна неможливість виконання позивачем зобов'язань за договором, спричинена істотною зміною обставин, яку сторони не могли передбачити.

Позиція учасників справи

16. Відповідач та третя особа не скористалися правом на подання відзиву на касаційну скаргу, наданим їм відповідно до положень ст. 295 ГПК України, що не перешкоджає перегляду судових рішень.

Позиція Верховного Суду

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

17. Верховний Суд зазначає, що імперативними приписами частини 2 статті 300 ГПК України чітко встановлено межі перегляду справи судом касаційної інстанції, а саме: суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. Компетенція суду касаційної інстанції відповідно до частини 1 вказаної статті полягає виключно в перевірці правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи.

18. Статтею 651 ЦК України, що узгоджується з положеннями статті 188 ГК України, передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому, зміна або розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором.

19. Як на підставу позову позивач послався на неможливість виконання зобов'язань за договором в частині поставки товару у строк до 31.05.2017 (включно) у зв'язку із виникненням непередбачуваних істотних обставин - порушенням строків проведення процедури закупівлі, що призвело до пропорційного зменшення строку виконання договору, що є підставою для внесення змін у договір в частині продовження строку виконання зобов'язання.

20. Відповідно до частини 1 статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

21. У разі коли сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінилися, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною 4 статті 652 ЦК України, змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило би співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

22. Зі змісту статті 652 ЦК України випливає, що укладаючи договір, сторони розраховують на його належне виконання і досягнення поставлених ним цілей, проте, в ході виконання договору можуть виникати обставини, які не могли бути враховані сторонами при укладенні договору, але істотно впливають на інтереси однієї чи обох сторін.

23. Отже, закон пов'язує можливість зміни договору безпосередньо не з самою по собі наявністю істотної зміни обставин, а з одночасною наявністю чотирьох умов, визначених частиною 2 статті 652 ЦК, за істотної зміни обставин. При цьому відповідна зміна обставин повинна мати місце вже після укладення договору.

24. Однак, встановлені господарськими судами у даній справі обставини свідчать, що обставини, на які посилається позивач, вже виникли та існували на момент укладення спірного договору, а тому, підписавши спірний договір, позивач, усвідомлюючи існування відповідних обставин, погодив всі істотні його умови, у тому числі дату укладення договору - 16.05.2017 та кінцевий термін виконання свого зобов'язання - до 31.05.2017 (включно), а тому в повній мірі прийняв на себе ризик можливості невиконання зобов'язання в строк.

25. З огляду на наведене, доводи касаційної скарги позивача, викладені в пункті 13 даної постанови, до уваги не приймаються як такі, що зводяться до довільного тлумачення позивачем моменту укладення господарського договору.

26. Отже, виконуючи вимоги процесуального закону, позивачем не доведено, а судами не встановлено наявності одночасно чотирьох умов, визначених частиною 2 статті 652 ЦК України, як підстави для зміни умов договору.

27. Спеціальними нормами частини 4 статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі" передбачена можливість зміни умов договору про закупівлю в частині, зокрема строку виконання зобов'язань щодо передання товару, проте така зміна умов можлива тільки до моменту виконання зобов'язань сторонами. Однак судами встановлено, що станом на момент звернення з даним позовом зобов'язання з поставки вже було виконано позивачем, що з огляду на імперативні приписи статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі" виключає можливість зміни умов договору щодо строку поставки.

28. Щодо доводів скаржника про негативні для нього фінансові наслідки, пов'язані з укладенням договору та невиконанням встановленого ним строку поставки, суд зауважує, що відповідно до статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, а зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Зважаючи на обставини укладення договору в спосіб, визначений чинним законодавством, з фактичним наміром встановлення та виконання взятих за ним зобов'язань, аргумент скаржника про порушення його майнових інтересів внаслідок його укладання є безпідставним.

29. Щодо доводу позивача, викладеного в п. 15 постанови, то висновок Торгово-промислової палати України від 24.05.2017 №1684/2/21-10.4 був врахований та оцінений судами в сукупності з іншими доказами, з дотриманням приписів 73, 76, 77, 79 ГПК України. Переоцінка доказів не входить до повноважень суду касаційної інстанції.

30. Разом із тим, аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків господарських судів попередніх інстанцій, суд касаційної інстанції враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Колегія суддів касаційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що скаржникам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують встановленого судами.

31. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Російської Федерації", у справі "Нєлюбін проти Російської Федерації") повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок і недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень, яких у цьому випадку немає.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

32. Оскільки доводи касаційної скарги не спростовують правомірності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваних судових актів, то Верховний Суд не вбачає підстав для зміни чи скасування законних рішення місцевого та постанови апеляційного господарських судів.

33. У зв'язку з відмовою в задоволенні касаційної скарги, згідно вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Сокар Україна" - залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.07.2018 та рішення Господарського суду міста Києва від 23.04.2018 у справі №910/21805/17 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Суховий В.Г.

Судді Берднік І.С.

Міщенко І.С.