ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.09.2018 м. Івано-ФранківськСправа № 909/490/18

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Грици Ю.І.,

секретар судового засідання Максимів Н.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Релігійної громади "Українська ОСОБА_1 ОСОБА_2 міста ОСОБА_3", 76002, Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вул. Мочульського, 1,

до відповідача: ОСОБА_3 міської ради, 76018, Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вул. Грушевського, 21,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Управління культури, національностей та релігій ОСОБА_3 обласної державної адміністрації, 76018, Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вул. Грушевського, 21,

про визнання права власності за набувальною давністю,

за участю:

від позивача: ОСОБА_4 - адвокат, посвідчення № 597 від 02.03.2007, довіреність б/н від 29.05.2018,

від відповідача: ОСОБА_5 - головний спеціаліст відділу представництва Департаменту правової політики, довіреність № 216/01-20/14в від 02.03.2018,

від третьої особи: представники не з"явилися,

встановив:

Релігійна громада "Українська церква християн віри євангельської міста ОСОБА_3" звернулася до господарського суду Івано-Франківської області з позовною заявою до ОСОБА_3 міської ради про визнання права власності за набувальною давністю на громадський будинок церкву християн віри євангельської, що розташований за адресою вул. Мочульського (Перова), 1, в м. Івано-Франківськ, а саме, літера "А" Дім молитви, загальною площею 984,2 кв.м.; літера "Б" офісно-побутова будівля, загальною площею 70,8 кв.м.; літера "В" Склад, загальною площею 30,2 кв.м.; літера "Г" Офісно-побутова будівля, загальною площею 50,9 кв.м.; літера "Д" Офісно-побутова будівля, загальною площею 407,1 кв.м.; та споруди № 1, № 2, № 3, № 4, № 5, № 6.

Позовні вимоги мотивовані тим, що релігійна громада добросовісно, відкрито, безперервно володіє та користується даним нерухомим майном з 1989 року, тому вважає за необхідне визнати право власності на вищевказаний обєкт нерухомого майна за набувальною давністю.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 06.06.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 26.06.2018.

Ухвалою суду від 26.06.2018 продовжено строк підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання на 16.08.2018.

Ухвалою суду від 16.08.2018 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Управління культури, національностей та релігій ОСОБА_3 обласної державної адміністрації та відкладено підготовче засідання на 06.09.2018.

Ухвалою суду від 06.09.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 25.09.2018.

Представник позивача, в судовому засіданні 25.09.2018, позовні вимоги підтвердив в повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві та відповіді на відзив. Обгрунтовуючи позовні вимоги посилаються на те, що релігійна громада добросовісно, відкрито, безперервно володіє та користується даним нерухомим майном з 1989 року. Просить позов задоволити, визнати право власності за набувальною давністю на громадський будинок церкву християн віри євангельської, що розташований за адресою вул. Мочульського (Перова), 1, в м. Івано-Франківськ, а саме, літера "А" Дім молитви, загальною площею 984,2 кв.м.; літера "Б" офісно-побутова будівля, загальною площею 70,8 кв.м.; літера "В" Склад, загальною площею 30,2 кв.м.; літера "Г" Офісно-побутова будівля, загальною площею 50,9 кв.м.; літера "Д" Офісно-побутова будівля, загальною площею 407,1 кв.м.; та споруди № 1, № 2, № 3, № 4, № 5, № 6, судові витрати залишити за позивачем.

Представники відповідача, в судовому засіданні 25.09.2018, проти позову заперечують з підстав викладених відзиві на позовну заяву. Посилається на те, що позов є безпідставним та необґрунтованим, оскільки у даній справі не можна застосовувати ст. 344 ЦК України, так як позивач користується обєктом нерухомого майна згідно договору від 25 липня 1988 року, що був укладений між Релігійною громадою та виконавчим комітетом про безоплатне користування молитовним будинком по вул. Перова, 1 в м. Івано-Франківську. При цьому робиться посилання на норми ст.ст. 1, 26, 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні". Також відповідач повідомив суд про те, що відповідно до інформаційної довідки наданої Управління культури, національностей та релігій ОСОБА_3 обласної державної адміністрації (лист від 21.06.2018 № 357/01-010/060) будівля колишнього костелу св. Йосифа 1924 року на вул. Мочульського, 1 в м. Івано-Франківську занесена до Переліку обєктів культурної спадщини під охоронним номером № 256-ІФ і є памяткою культурної спадщини місцевого значення. А відтак, згідно ст. 18 Закону України Про охорону культурної спадщини усі дії щодо відчуження зазначеної памятки повинні здійснюватись на підставі дозволів уповноваженого органу охорони культурної спадщини обласної державної адміністрації. Просить відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши документи і матеріали, подані сторонами, дослідивши зібрані по справі докази, оцінивши їх відповідно до приписів ст. 86 ГПК України, з"ясувавши обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, із врахуванням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стосовно розгляду спору впродовж розумного строку, суд вважає за правильне взяти до уваги наступне.

Відповідно до довідки про реєстрацію релігійної громади від 04.09.1989 № 720 згідно рішення ОСОБА_3 по справах релігії при ОСОБА_6 СССР від 25.06.1988 протокол № 14 зареєстровано Релігійну громаду "Українська церква християн віри ОСОБА_2".

З часу створення позивач здійснює релігійні обряди у нежилому приміщенні, що розташовано за адресою: вул. Мочульського (Перова), 1 в м. Івано-Франківську. Вказана обставина підтверджується заявами свідків ОСОБА_7 від 01.06.2018 № 718, ОСОБА_8 від 01.06.2018 № 719, ОСОБА_9 від 01.06.2018 № 720, ОСОБА_10 від 01.06.2018 № 721. Відповідач вказані доводи не спростував.

За час володіння будівлею позивачем проведено ряд робіт щодо благоустрою, покращення інфраструктури обєкту, його удосконалення, комфортабельності, газифікації, водопостачання та водовідведення. На підтвердження вказаних обставин позивачем надано суду ряд документів, зокрема, договір на користування електричною енергією невиробничим споживачем від 28.12.1989, укладений між виробничо енергетичним обєднанням Львівенерго та позивачем, акт розмежування балансової приналежності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін від грудня 1989 року, підписаний між ОСОБА_3 РЕС та позивачем, договір від 15.07.1995 згідно якого надано дозвіл на підключення будівлі до міських водопровідних мереж та виконати роботи по прокладці водопровідного вводу довжиною 63 м. з матеріалів замовника, акт розмежування границь обслуговування від 01.04.1999, договір № 2710-Г-01 на постачання природного газу від 02.01.2001, Договір про постачання електричної енергії № 452 від 29.08.2008. Одночасно позивачем надано ряд платіжних документів за різні періоди на оплату вищевказаних послуг за використання природного газу, електроенергії, водопостачання та водовідведення.

Пунктом 11 рішення ОСОБА_3 міської ради від 27.10.2017 № 314-16 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки релігійній громаді помісної церкви християн віри ОСОБА_2 Пятидесятників м. Івано-Франківськ площею 0,2335 га. на вул. Мочульського, 1, кадастровий номер: :08:010:0406, з передачею її в постійне користування для обслуговування культової споруди (для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій). До Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права було внесено запис про позивача як правокористувача земельною ділянкою площею 0,2335 га. на вул. Мочульського, 1, в м. Івано-Франківську, кадастровий номер: :08:010:0406.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про добросовісність, відкритість, безперервність володіння позивачем нерухомим майном, що розташоване по вул. Мочульського (Перова), 1, м. Івано-Франківськ, 76018.

Стверджуючи про приналежність спірного обєкту нерухомого майна територіальній громаді міста ОСОБА_3 відповідач посилається на договір від 25.07.1988, який укладений, на думку відповідача, між позивачем та виконавчим комітетом. Проте, надана відповідачем копія однієї сторінки такого договору від 25.07.1988 не може свідчити про використання спірного майна позивачем на договірних основах, оскільки у сторін відсутні оригінали таких документів. З цього приводу заслуговують на увагу доводи позивача про те, що між позивачем та виконавчим комітетом 25.07.1988 жодних договорів щодо безоплатного користування молитовним будинком не укладалось і не могло бути укладено. 25.07.1988 є датою реєстрації релігійної громади згідно рішення ОСОБА_3 по справах релігії при ОСОБА_6 СССР від 25.06.1988 протокол № 14. Аналізуючи копію такого документу слід зауважити, що в п. 1 вказано, що виконавчий комітет передає, а фізичні особи приймають в безоплатне користування наступне майно. Тобто, ймовірні певні договірні відносини виникали чи мали виникнути між виконавчим комітетом та певними фізичними особами, а не релігійною громадою як юридичною особою, що вкотре спростовує твердження відповідача про договірне використання такого майна.

Із листа департаменту комунальних ресурсів ОСОБА_3 міської ради від 03.08.2018 № 14/34.2-02/574 вбачається, що спірна будівля по вул. Мочульського, 1 (Перова,1), в м. Івано-Франківськ на балансі ОСОБА_3 міської ради (виконавчого комітету) не перебуває. Відсутній вказаний обєкт нерухомого майна і в рішенні ОСОБА_3 міської ОСОБА_3 народних депутатів ХХІ скликання XIV сесії від 15.09.1993 "Про затвердження державного майна, що належить до комунальної власності ОСОБА_3 народних депутатів". Дана будівля також не перебуває у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, що підтверджується наданими позивачем копіями листа ОСОБА_3 обласної ради від 07.08.2018 № 11-211/971/176 та рішення ОСОБА_3 обласної ОСОБА_3 народних депутатів від 24.08.1992 "Про майно області". Одночасно, твердження відповідача про приналежність спірної будівлі до майна територіальної громади міста ОСОБА_3 спростовується інформаційною довідкою від 04.05.2018 № 122845903 згідно якої у Реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутні відомості про власника описаного вище майна. Окрім цього, станом на 31.12.2012 право власності за вказаною вище адресою не було зареєстровано, що підтверджується листом ОСОБА_3 обласного бюро технічної інвентаризації від 23.05.2018 № 361/01-21.

Згідно наданого відповідачем копії листа Управління культури, національностей та релігій ОСОБА_3 обласної державної адміністрації від 21.06.2018 № 357/01-010/060 вбачається, що будівля колишнього костелу св.Йосифа 1924 року на вул. Мочульського, 1 в м. Івано-Франківську занесена до Переліку обєктів культурної спадщини під охоронним номером № 256-ІФ і є памяткою культурної спадщини місцевого значення.

Суд вважає позовні вимоги обґрунтованими виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Відповідно до абз. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про охорону культурної спадщини" об'єкти культурної спадщини, що є пам'ятками (за винятком пам'яток, відчуження або передача яких обмежується законодавчими актами України) можуть бути відчужені, а також передані власником або уповноваженим ним органом у володіння, користування чи управління іншій юридичній або фізичній особі за наявності погодження відповідного органу охорони культурної спадщини.

Пам'ятка може бути приватизована лише за умови укладення майбутнім власником з відповідним органом охорони культурної спадщини попереднього договору про укладення в майбутньому охоронного договору на пам'ятку (її частину) з викладенням його істотних умов, у тому числі щодо цільового використання пам'ятки, робіт, які майбутній власник зобов'язується провести на пам'ятці з метою утримання її в належному стані.

Суд звертає увагу, що вказана вище норма Закону регулює порядок відчуження обєктів культурної спадщини, а не визнання на них права власності за давністю користування.

Окрім цього наявність у обєкту нерухомого майна по вул. Мочульського (Перова), 1 в м. Івано-Франківську статусу памятки культурної спадщини місцевого значення не є перешкодою для визнання за позивачем права власності на вказаний обєкт за набувальною давністю, оскільки сектор охорони культурної спадщини Управління культури, національностей та релігій ОСОБА_3 обласної державної адміністрації листом від 07.08.2018 № 10-009/64 погодив оформлення права власності на вказаний обєкт за позивачем. Окрім цього, між позивачем та органом охорони культурної спадщини укладено попередній охоронний договір № 094-П на спірний обєкт нерухомого майна.

Згідно ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За наведених обставин, вимоги позивача щодо визнання права власності за набувальною давністю на громадський будинок церкву християн віри євангельської, що розташований за адресою вул. Мочульського (Перова), 1, в м. Івано-Франківськ, а саме, літера "А" Дім молитви, загальною площею 984,2 кв.м.; літера "Б" офісно-побутова будівля, загальною площею 70,8 кв.м.; літера "В" Склад, загальною площею 30,2 кв.м.; літера "Г" Офісно-побутова будівля, загальною площею 50,9 кв.м.; літера "Д" Офісно-побутова будівля, загальною площею 407,1 кв.м.; та споруди № 1, № 2, № 3, № 4, № 5, № 6, є обгрунтованими та підтверджуються матеріалами справи, тому позов підлягає задоволенню.

Судові витрати залишити за позивачем.

На підставі вищевикладеного у відповідності до ст.ст. 124, 129 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, керуючись ст.ст. 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов задоволити.

Визнати право власності за набувальною давністю на громадський будинок церкву християн віри євангельської, що розташований за адресою вул. Мочульського (Перова), 1, в м. Івано-Франківськ, а саме, літера "А" Дім молитви, загальною площею 984,2 кв.м.; літера "Б" офісно-побутова будівля, загальною площею 70,8 кв.м.; літера "В" Склад, загальною площею 30,2 кв.м.; літера "Г" Офісно-побутова будівля, загальною площею 50,9 кв.м.; літера "Д" Офісно-побутова будівля, загальною площею 407,1 кв.м.; та споруди № 1, № 2, № 3, № 4, № 5, № 6.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 04.10.2018

Суддя Грица Ю.І.