ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"01" жовтня 2018 р. Справа № 903/499/18

Господарський суд Волинської області в складі судді Якушевої І.О., за участю секретаря судового засідання-помічника судді Євтушик О. М.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - прокурор відділу прокуратури Волинської області (пос. №036269 від 12.11.2015р.),

від відповідача-1: ОСОБА_2 селищний голова (посвідчення ЖСР №01, видане 10.11.2015 року),

від відповідача-2: ОСОБА_3 директор, ОСОБА_4 адвокат (договір про надання правничої допомоги від 20.08.2018р.), ОСОБА_5 (дов. № 16/08/18/1 від 16.08.2018 року),

розглянувши клопотання Волинського обласного благодійного фонду Карітас-Волинь № б/н від 03.09.2018р. про залишення позову прокурора без розгляду

по справі № 903/499/18

за позовом керівника Володимир-Волинської місцевої прокуратури в інтересах держави, м. Нововолинськ

до відповідача-1: Благодатної селищної ради , м. Нововолинськ, смт. Благодатне

відповідача-2: Волинського обласного благодійного фонду Карітас-Волинь, м. Нововолинськ

про скасування рішення селищної ради №30/8 від 13.07.2015р., визнання недійсним договору купівлі-продажу обєкта нерухомого майна від 18.08.2018р. та повернення приміщення площею 1013,1 кв.м.,

в с т а н о в и в:

керівник Володимир-Волинської місцевої прокуратури звернувся в інтересах держави з позовною заявою до господарського суду, в якій просить скасувати рішення селищної ради №30/8 від 13.07.2015р., визнати недійсним договір купівлі-продажу обєкта нерухомого майна від 18.08.2018р., зобовязати повернути нежитлове приміщення площею 1013,1 кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська область, м. Нововолинськ, смт. Благодатне, вул. Л.Українки, 3-а.

На обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на недотримання відповідачами при продажі нежитлового приміщення законодавчо визначеної процедури, передбаченої Законом України Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію).

Ухвалою суду від 18.07.2018 року було відкрито провадження у справі; підтверджено наявність підстав для представництва прокурором інтересів держави у справі; постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 20.08.2018р.; встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позов із урахуванням вимог ст.165 ГПК України до 16.08.2018 року.

03.09.2018 року відповідач-2 - Волинський обласний благодійний фонд Карітас-Волинь подав клопотання б/н від 03.09.2018 року, в якому просив позов керівника Володимир-Волинської місцевої прокуратури в інтересах держави на підставі п.8 ч. 1 ст. 226 ГПК України залишити без розгляду.

Клопотання обґрунтовує наступним.

Відповідач-2, посилаючись на приписи Конституції України та Закону України «Про прокуратуру» зазначає, що прокурор може здійснювати представництво інтересів громадянина або держави в суді. Представництво інтересів держави може здійснюватися у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Зазначає, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Звертає увагу суду на те, що в даному випадку прокурор предявив позов до суду як позивач з метою захисту інтересів територіальної громади і не обґрунтував, в чому полягає порушення інтересів саме держави та необхідність їх захисту.

Відповідач-2, посилаючись на приписи Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», вказує, що захист прав та законних інтересів територіальної громади смт. Благодатне законом віднесено виключно до компетенції Благодатної селищної ради, як органу місцевого самоврядування, яка вправі сама звертатися до господарського суду, адже наділена відповідною процесуальною дієздатністю, але аж ніяк не на прокурора.

Відповідач-2 просить суд позов керівника Володимир-Волинської місцевої прокуратури, м. Нововолинськ до Благодатної селищної ради та Волинського обласного благодійного фонду «Карітас- Волинь» про скасування рішення Жовтневої селищної ради №30/8 від 13.07.2015 року, визнання недійсним договору купівлі - продажу від 18.08.2015 року нерухомого майна та зобовязання повернути нежитлове приміщення: приміщення колишньої школи загальною площею 1013, 1 кв.м. залишити без розгляду, оскільки прокурор не підтвердив наявності підстав для представництва інтересів держави і не усунув цих недоліків у встановлений ухвалою суду від 18.07.2018р. строк.

Ухвалою суду від 04.09.2018р. було постановлено клопотання відповідача-2 про залишення позову без розгляду вирішити в судовому засіданні 26.09.2018р.

В судовому засіданні представник відповідача-2 клопотання підтримав.

Прокурор клопотання про залишення позову без розгляду просив залишити без задоволення.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін та прокурора, залишив без задоволення клопотання Волинського обласного благодійного фонду Карітас-Волинь № б/н від 03.09.2018р. про залишення позову прокурора без розгляду з огляду на наступне.

Положеннями статті 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 2 статті 2 ЦК передбачено, що одним з учасників цивільних відносин є держава Україна, яка згідно зі статтями 167, 170 ЦК набуває і здійснює цивільні права та обов'язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом, та діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

Одним із таких органів є прокуратура, на яку покладено функції представництва інтересів держави в суді у випадках, визначених законом.

За змістом частини 1 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Відповідно до частини 3 статті 23 зазначеного Закону прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Частиною 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.04.1999р. № 3-рп/99 наголосив, що інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Із врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Верховний Суд у постанові від 25.04.2018р. (справа №806/1000/17) звернув увагу на те, що, незважаючи на зміни у процесуальному законодавстві, підлягає застосуванню рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999р. №3-рп/99, де зазначено, що інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами, органів місцевого самоврядування, тощо.

З контексту викладеного вище рішення Конституційного суду України, враховуючи положення чинного законодавства, прокурором порушення інтересів держави визначається самостійно з урахуванням суспільного інтересу.

Держава зацікавлена у дотриманні процедури набуття прав на комунальне майно, так само як і у дотриманні норм чинного законодавства.

Додержання вимог закону не може не являти суспільного інтересу, оскільки є проявом управлінської функції держави та спрямоване на забезпечення єдиного підходу до врегулювання тих чи інших правовідносин, впровадження системності та прозорості у набутті і реалізації прав громадянами і юридичними особами, принципу конституційної рівності субєктів цивільних правовідносин.

У той же час незаконне, всупереч визначеному законодавством порядку, набуття громадянами прав на обєкти комунальної власності не може відповідати суспільному інтересу та порушує інтереси держави, як гаранта дотримання принципу верховенства права у країні.

Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 26.07.2018р. (справа № 926/1111/15).

Прокурор у справі №903/499/18 посилається на те, що фактично звернення керівника Володимир-Волинської місцевої прокуратури з позовом до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільнозначимого питання щодо відчуження нерухомого майна комунальної власності на користь третьої особи та повернення обєкта нерухомості територіальній громаді, який вибув з її власності незаконно шляхом порушення порядку та умов її відчуження, встановлених чинним законодавством.

Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної фізичної чи юридичної особи, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Трегубенко проти України» від 02.11.2004р. ствердив, що «правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес».

Таким чином, наведені вище норми законів та рішення Конституційного Суду України, надають прокуророві право звертатися до суду з позовами про захист інтересів держави, обґрунтовуючи при цьому, в чому саме полягає таке порушення.

Таку саму позицію висловив і Верховний Суд України у постановах від 23.05.2006р. у справі № 16/472, від 03.04.2007р. у справі № 05-5-46/8142 від 15.05.2007р. у справі № 12/111.

Обгрунтовуючи звернення з позовом до суду, прокурор зазначив, що він звертається до суду як позивач у зв'язку із виконанням ним функцій нагляду за додержанням вимог чинного законодавства (у формі представництва) Благодатною селищною радою, яка порушила вимоги чинного законодавства при відчуженні майна комунальної власності; інший будь-який орган, який здійснює контроль (нагляд) за дотриманням органами місцевого самоврядування вимог чинного законодавства України при прийнятті рішень, віднесених до їх компетенції, у тому числі щодо відчуження юридичним і фізичним особам комунального майна, і відповідно має повноваження на звернення до суду з цих питань, відсутній; вважає, що на час подання позову прокурор є єдиним органом державної влади, який здійснює нагляд (контроль) за дотриманням органами місцевого самоврядування вимог чинного законодавства України при прийнятті рішень, віднесених до їх компетенції, у тому числі щодо відчуження юридичним і фізичним особам комунального майна.

При цьому, прокурор зазначив, що вбачає порушення інтересів держави у тому, що Благодатна селищна рада незаконно, усупереч вимогам ст.ст.8, 10, 18-2 Закону України «Про приватизацію невеликих державний підприємств (малу приватизацію)», ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», необгрунтовано, без дотримання принципів гласності, прозорості та конкурентності відчужила нежитлове приміщення колишньої школи на користь єдиного покупця - Волинського обласного благодійного фонду «Карітас-Волинь», чим не забезпечила ефективного використання комунального майна, що прямо впливає на стан економічних, у тому числі бюджетних інтересів територіальної громади.

Як вважає прокурор, незаконне отримання Волинським обласним благодійним фондом «Карітас-Волинь» обєкта комунальної власності (нежитлового приміщення) у власність порушує інтереси територіальної громади як частини держави у сфері ефективного використання комунального майна, оскільки унеможливлює реалізацію державної політики по забезпеченню дотримання єдиного порядку реалізації прав на таке майно, нівелює визначені Законом України «Про приватизацію державного майна» (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) правові, економічні та організаційні основи набуття його у власність та посягає на основи соціально орієнтованої ринкової економіки України.

Прокурор посилається на те, що ринкова економіка країни в частині забезпечення сталого підходу до відчуження у приватну власність обєктів комунальної власності орієнтована на конкурентний порядок відчуження прав на обєкти такого нерухомого майна. Вказаний порядок обумовлений необхідністю найбільш ефективного та раціонального використання майна з метою задоволення потреб населення загалом або конкретної групи населення (у даному випадку територіальної громади) за умови мінімальних витрат з боку державного (комунального) сектору економіки. При дотриманні ст. 19 Конституції України, згідно норм якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, при дотриманні вимог Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», при відчуженні майна на конкурентних засадах територіальна громада селища могла б отримати відповідні кошти та відчужити приміщення комунальної форми власності на більш вигідних умовах, що відповідає державним інтересам.

Окрім цього, прокурор звертає увагу, що Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» не передбачено право органу місцевого самоврядування відповідної ради на звернення до суду з вимогою про скасування власних рішень, прийнятих радою, а також процесуально неможливо визначити позивачем той орган, рішення якого підлягає скасуванню.

З огляду на викладене, прокурором обґрунтовано необхідність захисту інтересів держави у спірних правовідносинах.

Керуючись ст.182, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

у х в а л и в:

клопотання Волинського обласного благодійного фонду Карітас-Волинь від 03.09.2018р. про залишення позову прокурора без розгляду залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Повний текст ухвали складено та ухвалу підписано 09.10.2018 року.

Суддя І. О. Якушева