ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.09.2018 м. Ужгород Справа № 907/284/18

Суддя господарського суду Закарпатської області Ушак І.Г.,

при секретарі судового засідання Сінкіній Е.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Львів (далі - товариство)

до фізичної особи-підприємця Сембай Ніколетти Володимирівни с. Чертеж, Ужгородського району (далі - ФОП Сембай)

про витребування майна - автомобіля НОМЕР_1, шасі НОМЕР_5, двигун НОМЕР_6 (далі - автомобіль)

представники:

позивача - Ярема А. М., Шиналь Н. М., представники за довіреністю,

відповідача - не з'явився

Позивач звернувся з даним позовом, оскільки відповідачем не повернуто належний позивачеві автомобіль, який структурним підрозділом позивача було передано відповідачеві для здійснення ремонту. Представники позивача у ході судового розгляду стверджують про повний розрахунок з відповідачем за виконані ремонтні роботи та наполягають на задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх обґрунтування долученими до матеріалів справи документами.

Відповідач письмовим відзивом на позов та усними поясненнями представника у ході судового розгляду не заперечує обставин передачі автомобіля для ремонту, повної оплати позивачем здійснених ремонтних робіт, однак проти позову заперечує, посилаючись на несвоєчасність оплати вартості виконаних ремонтних робіт та заборгованістю позивача у зв'язку з цим по оплаті послуг за зберігання транспортного засобу за весь час прострочення оплати.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін у ході судового розгляду, керуючись законом, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та зобов'язання відповідача повернути безпідставно утримуване ним майно позивача.

При цьому суд виходив з наступного.

Виробничим структурним підрозділом позивача - Ужгородська дистанція сигналізації і зв'язку у невстановлену дату без укладення письмового договору передано відповідачеві - ФОП Сембай - для проведення ремонту автомобіль НОМЕР_1, шасі НОМЕР_5, двигун № НОМЕР_2 .

На протязі 2016-2017рр. відповідачем виконано ремонтних робіт на загальну суму 41238,71 грн., про що сторонами підписано акти здачі-приймання виконаних робіт від 22.06.16, 31.10.16, 27.12.16, 10.01.17, 17.03.17.

Позивач на протязі цього ж періоду сплатив вартість цих робіт на загальну суму 41235,71 грн. згідно платіжних доручень від 22.06.16, 03.11.16, 29.12.16, 6.01.17, 15.02.17, 17.03.17.

Наведене підтверджено матеріалами справи та визнається сторонами у ході судового її розгляду.

Після здійснення сторонами зазначених господарських операцій автомобіль позивачеві на його вимоги не був повернутий відповідачем, який вимагав сплатити вартість зберігання транспортного засобу, посилаючись на приписи п. 27 Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни дорожніх транспортних засобів, затвердженого наказом Мінпромполітики України від 29.12.04 № 721, зареєстрованого Міністерством юстиції України 20.01.05 за N 72/10352 (далі - Порядок)

За наведених обставин позивач звернувся до суду з даним позовом про витребування автомобіля, що є власністю позивача, посилаючись на безпідставне та незаконне утримання відповідачем зазначеного майна. Вважає, незаконною позицію відповідача також з огляду на відсутність договірних відносин щодо вартості послуг зберігання. Крім того, неоплата вартості послуг є підставою для стягнення такої у судовому порядку.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного.

Право власності та принцип непорушності права власності встановлено приписами Конституції України, Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст. 321 ЦК України).

Держава, відповідно до приписів ст. 386 ЦК України, забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності; власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Глава 83 ЦК України врегульовує питання пов'язані з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. Так, відповідно до ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються до вимог, зокрема про витребування майна власником із чужого незаконного володіння.

Згідно з приписами ст. 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

З огляду на фактичні обставини даної справи встановлені у ході судового розгляду вимоги позивача як власника автомобіля, що повністю сплатив відповідачеві вартість ремонту автомобіля відповідно до складених актів здачі-приймання виконаних робіт, щодо витребування автомобіля від відповідача є обґрунтованими та правомірними за змістом наведених приписів чинного законодавства. Натомість, дії відповідача щодо утримання зазначеного майна є безпідставними та не ґрунтуються на законі, відтак - відповідач зобов'язаний повернути позивачеві майно.

При цьому, посилання відповідача на Порядок, приписами пункту 27 якого встановлено, зокрема, що якщо споживач не з'явився для одержання транспортного засобу (ДТЗ) у п'ятиденний термін від дня, визначеного у наряді-замовленні, виконавець повідомляє його про закінчення гарантійного ремонту письмово; після закінчення п'ятиденного терміну споживач оплачує вартість зберігання ДТЗ за тарифом, встановленим виконавцем і зазначеним у договорі (наряді-замовленні); після закінчення п'яти місяців, протягом яких споживач не з'явився для одержання відремонтованого ДТЗ, виконавець надсилає споживачу друге письмове повідомлення; через шість місяців від дня, визначеного у наряді-замовленні, виконавець має право звернутися до суду щодо відшкодування споживачем витрат на зберігання виконавцем ДТЗ, судом не можуть бути прийняті до уваги. Адже сторонами спірних відносин не встановлювався тариф вартості зберігання автомобіля, що за змістом п. 27 Порядку є необхідною передумовою можливості пред'явлення вимог щодо оплати послуг зберігання.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору за підставі п. 1 ч. 4 ст.129 ГПК України належить покласти на відповідача.

Керуючись статтями 12, 73, 74, 76-79, 86, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

В И Р I Ш И В:

1. Позов задоволити повністю.

Зобов'язати фізичну особу-підприємця Сембай Ніколетту Володимирівну (88501, АДРЕСА_1 код НОМЕР_3) повернути публічному акціонерному товариству "Українська залізниця" (03680, вул. Тверська 5, м. Київ, ) в особі її регіональної філії «Львівська залізниця» (79000, вул. Гоголя, 1, м. Львів, ) автомобіль марки ГАЗ-2705, державний номерний знак НОМЕР_4, шасі НОМЕР_5, двигун № НОМЕР_2.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Сембай Ніколетти Володимирівни (88501, АДРЕСА_1 код НОМЕР_3) на користь публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" ( 03680, вул. Тверська 5, м. Київ, ) в особі її регіональної філії «Львівська залізниця» (79000, вул. Гоголя, 1, м. Львів, ) у відшкодування сплаченого судового збору суму 1762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві грн.00 коп.).

Відповідно до приписів ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України. Повний текст рішення складено 4.10.2018

Суддя Ушак І.Г.