ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"24" вересня 2018 р. Cправа № 902/246/18

Господарський суд Вінницької області у складі судді Банаська О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Перший трубний завод", м.Київ

до: Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго", м.Вінниця

до: Державне підприємство "Прозорро", м. Київ

до: Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-Виробниче Підприємство "Інформаційні технології", м. Київ

про захист ділової репутації та відшкодування шкоди

За участю секретаря судового засідання Василишеної Н.О.

За участю представників:

позивача: ОСОБА_1, довіреність № 1 від 02.01.2018 р. чинна до 31.12.2018 р.; НОМЕР_1 виданий Деснянським РВ ГУДМС України в місті Києві 29.01.2015 р.

відповідача 1: ОСОБА_2, довіреність № 34/3688 від 19.12.2017 р. строком на 1 рік; посвідчення № 196 від 12.09.2017 р.

відповідача 2: ОСОБА_3, довіреність № 206/97/03 від 17.01.2018 р. дійсна до 31.12.2018 р.; НОМЕР_2 виданий Сарненським РВ УМВС України в Рівненській області 30.06.2006 р.

відповідача 3: не з'явився.

В С Т А Н О В И В :

Товариством з обмеженою відповідальністю "Перший трубний завод" подано позов до Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" про захист ділової репутації шляхом зобов'язання відповідача розмістити на Інтернет ресурсах https://prozorro.gov.ua/tender та https://smarttender.biz таким способом, яким було поширено спростування недостовірної інформації викладеної в у листах від 04.04.2018 року № 31/1942 та від 04.04.2018 року № 31/1943 та відшкодування моральної шкоди в сумі 100 000 грн 00 коп.

Ухвалою суду від 22.05.2018 р. за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 902/246/18 в порядку загального позовного провадження та призначено у ній підготовче засідання на 20.06.2018 р.

19.06.2018 р. на адресу суду від Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" (відповідач 1) надійшов відзив на позовну заяву б/н від 12.06.2018 р., в якому останній просить суд відмовити в задоволенні позову повністю.

Ухвалою суду від 20.06.2018 р. відкладено підготовче засідання на 04.07.2018 р.

02.07.2018 р. до суду від позивача надійшла відповідь на відзив вих. № 476 від 26.06.2018 р.

За результатом проведення підготовчого засідання 04.07.2018 р. продовжено його строк на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 25.07.2018 р. про що постановлено ухвалу занесену до протоколу судового засідання.

24.07.2018 р. представником Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" до суду подано заперечення на відповідь на відзив б/н від 24.07.2018 р.

25.07.2018 р. в судовому засіданні оголошено перерву в межах дня для подання представником позивача додаткових пояснень.

По закінченні перерви 25.07.2018 р. на адресу суду від позивача надійшла заява б/н від 25.07.2018 р. із зазначеним в ній переліком власників веб-сайтів на яких було розміщена (оприлюднена) інформацію, яка є предметом розгляду даного спору.

Ухвалою суду від 25.07.2018 р. залучено до участі в розгляді справи в якості співвідповідачів - Державне підприємство "Прозорро" (відповідач 2) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Інформаційні технології" (відповідач 3).

Крім того, даною ухвалою відкладено підготовче засідання до 27.08.2018 р.

15.08.2018 р. до суду від представника відповідача 2 (ДП "Прозорро") надійшов відзив на позовну заяву вих. № 206/2334/10 від 13.08.2018 р. та ряд документів.

17.08.2018 р. на адресу суду від представника відповідача 3 (ТОВ Науково-Виробниче Підприємство "Інформаційні технології") надійшов відзив на позовну заяву вих. № 411 від 15.08.2018 р.

За результатами підготовчого судового засідання 27.08.2018 р. суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті про що постановлено ухвалу занесену до протоколу судового засідання.

Крім того, ухвалою суду від 27.08.2018 р. призначено у справі судове засідання для розгляду її по суті на 28.08.2018 р.

Ухвалою суду від 28.08.2018 р. відкладено розгляд справи до 24.09.2018 р.

03.09.2018 р. на адресу суду від відповідача 2 (Державне підприємство "Прозорро") надійшло клопотання № 206/2429/10 від 27.08.2018 р., в якому останній просить суду проводити судове засідання без участі представника Державного підприємства "Прозорро".

07.09.2018 р. до суду від позивача надійшло пояснення по справі вих. № 604 від 04.09.2018 р.

20.09.2018 р. представником відповідача 1 до суду подано клопотання б/н від 20.09.2018 р. про призначення у справі лінгвістичної експертизи, проведення якої доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

В судове засідання 24.09.2018 р. представник відповідача 3 - ТОВ Науково-Виробниче Підприємство "Інформаційні технології" не з'явився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином ухвалою суду, яка надсилалась йому рекомендованою кореспонденцією.

Факт належного повідомлення відповідача 3 підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення № 382 та № 471.

При цьому статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов'язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов'язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи; з'являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов'язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

В свою чергу у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справі "Шульга проти України" та справі "Красношапка проти України" зазначено, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ та організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними.

Згідно із ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З огляду на вищевказане, враховуючи наявні в справі докази стосовно повідомлення відповідача 3 про розгляд справи в суді, а також той факт, що у відповідності до ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про можливість здійснення розгляду даної справи за відсутності ТОВ Науково-Виробниче Підприємство "Інформаційні технології".

Розгляд справи здійснюється з фіксуванням судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Надавши в судовому засіданні оцінку клопотанню відповідача 1 (КП Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго") б/н від 20.09.2018 р. про призначення у справі лінгвістичної експертизи, суд дійшов висновку про відхилення даного клопотання, позаяк вирішення даного роду клопотань згідно із п. 8 ч. 2 ст. 182 ГПК України судом здійснюється під час підготовчого засідання.

Разом з тим, відповідачем 1 клопотань зазначеного змісту під час підготовчого засідання не заявлялось. Доказів наявності обставин, які позбавляли останнього можливості звернення до суд з відповідним клопотанням судом не встановлено та відповідачем 1 не наведено. Іншого матеріали справи не містять.

За наслідком розгляду вказаного клопотання постановлено ухвалу занесену до протоколу судового засідання.

Представник позивача в ході розгляду справи заявлений позов підтримав та просив суд його задовольнити у повному обсязі. При цьому представником позивача зазначено, що в продукції позивача згідно долучених до справи протоколів випробувань найнижчий коефіцієнт теплопровідності 0,27 і дане твердження стосується саме продукції позивача, а не вказує на найнижчий коефіцієнт серед інших виробників учасників торгів.

Представник відповідача 1 в свою чергу позов не визнав з підстав наведених у поданому до суду відзиві на позовну заяву та запереченні на відповідь відзив на позовну заяву, зазначивши, що коефіцієнт теплопровідності 0,27 вказаний позивачем у тендерній документації не відповідає дійсності, що стверджується рядом досліджень долучених КП Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" в обґрунтування своїх доводів до справи.

Представник відповідача 2 надав пояснення щодо функціонування Інформаційно-телекомунікаційної системи "PROZZORO".

Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

Як вбачається із змісту позовної заяви, відповіді на відзив та поданих до суду доказів позивач в якості підстави заявлених позовних вимог посилається на поширенням відповідачем 1 недостовірної інформації відносно нього, внаслідок чого принижено ділову репутацію Товариства з обмеженою відповідальністю "Перший трубний завод".

Зокрема, позивач вказує, що 04.04.2018 р. КП Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" подало листи № 31/1942 від 04.04.2018 р. та № 31/1943 від 04.04.2018 р. адресовані Голові Постійного діючої адміністративної колегії АМКУ ОСОБА_4, які оприлюднені на публічних сайтах.

При цьому, у змісті вказаних листів відповідачем зазначено: "Звертаємо увагу на те, що твердження, що продукція Скаржника має найнижчий коефіцієнт теплопровідності 0,027 Вт/(м·K) не відповідає дійсності".

Також позивач вказує, що далі у тексті, у стверджувальній формі відповідач додає наступне: "ТОВ "Перший трубний завод" уже вкотре намагається не тільки перешкоджати впровадженню сучасних прогресивних технологій на підприємстві, а також його дії можуть призвести до відтермінування або зриву планів роботи підприємства в розрізі реконструкції теплових мереж.."

Розміщена відповідачем 1 на сайтах інформація, на думку позивача, шкодить діловій репутації ТВО "Перший трубний завод.

З огляду на вказане позивач просить зобов'язати відповідача розмістити на Інтернет ресурсах htpp://prozorro.gov.ua/tender та https://smarttender/biz таким способом, яким було поширено, спростування недостовірної інформації, викладеної у листах № 31/1942 від 04.04.2018 р. та № 31/1943 від 04.04.2018 р.

В якості правової підстави позову позивач зазначає положення ст.ст. 1, 31 ЗУ "Про інформацію", ст.ст. 18, 28 ЗУ "Про публічні закупівлі", ст.ст. 16, 91, 201, 277, 1167 ЦК України, ст.ст. 2 ,27, 162 ГПК України

Відповідач 1 (Комунальне підприємство Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго") у поданому до суду відзиві на позовну заяву проти позову заперечує та просить суд відмовити в його задоволенні в повному обсязі, посилаючись на наступні обставини:

- твердження позивача, що зазначена у листах фраза "Звертаємо увагу на те, що твердження, що продукція Скаржника має найнижчий коефіцієнт теплопровідності 0,027 не відповідає дійсності" не підтверджена жодними доказами зі сторони відповідача 1 не відповідає дійсності, оскільки у володінні відповідача наявне заключення по аналізу технологій, виконане науковцями Національного університету "Львівська політехніка", яке надавалось постійно діючій адміністративній колегії Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства в сфері публічних закупівель;

- одним із учасників процедур закупівель Корпорацією "Енерго-Інвест" до матеріалів тендерної документації оприлюднено документ протокол 76к/17 від 25.09.2017 р. у якому зазначається, що середнє значення ефективної теплопровідності теплової ізоляції з пінополіуретану виробництва Корпорації "Енерго-Інвест" становить 0,027.

Тобто на теперішній час існують виробники попередньо ізольованих труб пінополіуретаном на основі як водного спізнення (документи надані ТОВ "Перший трубний завод") так і циклопентанового вспінення (документи надані Корпорацією "Енерго-Інвест"), які мають коефіцієнт теплопровідності 0,027. Отже коефіцієнт теплопровідності продукції позивача не є найнижчим;

- вжита відповідачем фраза: "ТОВ "Перший трубний завод" уже вкотре намагається не тільки перешкоджати впровадженню сучасних прогресивних технологій на підприємстві, а також його дії можуть призвести до відтермінування або зриву планів роботи підприємства в розрізі реконструкції теплових мереж.." є оціночним судженням;

- жодних моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру діями КП Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" позивачу не завдано і ніяким чином не підтверджено факт заподіяння позивачеві шкоди.

Відповідачем 2 (Державне підприємство "Прозорро") у відзиві на позовну заяву зазначено, що Інформаційно-телекомунікаційна система "PROZZORO" є основою електронної системи закупівель, що функціонує відповідно до вимог Закону та розроблена на підставі Технічного завдання, затвердженого Міністерства економічного розвитку і торгівлі України.

Вказана система функціонує в автоматичному режимі за встановленим алгоритмом та відповідає вимогам Закону, а власне саме ДП "ПРОЗОРРО" не здійснює жодних дій в системі в ручному режимі та не здійснює адміністративне втручання в неї, оскільки дані дії не передбачені законодавством, за виключення випадків визначених Порядком функціонування електронної системи закупівель та проведення авторизації електронних майданчиків, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2016 № 166, а саме у разі розміщення в електронній системі закупівель інформації шкідливого та образливого характеру та інформації, що не має відношення до проведення закупівлі, Уповноважений орган приймає рішення на підставі рішення комісії про надання дозволу оператору авторизованого електронного майданчика та/або веб-порталу Уповноваженого органу на зняття з оприлюднення такої інформації.

Відповідачем 3 (Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-Виробниче Підприємство "Інформаційні технології") у відзиві на позовну вказано, що чинне законодавство України зобовязує операторів електронних майданчиків (у даному випадку ТОВ Науково-Виробниче Підприємство "Інформаційні технології") автоматично розміщувати та оприлюднювати інформацію та документи, що стосуються процедур публічних закупівель.

У межах процедури оскарження відповідач-3 як оператор електронного майданчика виконав вимоги Закону України "Про публічні закупівлі" та створив технічну можливість позивачу та відповідачу 1 для розміщення, отримання і передання інформації та документів під час процедури оскарження. Інформація та документи щодо процедур оскарження розміщувалися на веб-сторінках на яких, у тому числі, міститься посилання на листи відповідача 1 (КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго") № 31/1942 від 04.04.2018 р. та № 31/1943 від 04.04.2018 р. Безпосередньо листи чи інформація з них на веб-сайті відповідача 3 відсутні.

Таким чином, безпосередньо зміст листів № 31/1942 від 04.04.2018 р. та № 31/1943 від 04.04.2018 р. розміщений на веб-сайті, що не є власністю відповідача-3, а тому у нього відсутні технічні можливості та права щодо спростування будь-якої інформації на цих веб-сайтах.

Отже, відповідач - 3 як оператор електронного майданчика не несе відповідальність за зміст інформації, що оприлюднюється в електронній системі закупівель. Відповідальність за зміст такої інформації несуть користувачі, якими є як замовники, так і учасники, а також інші суб'єкти, в звязку з чим, відсутні законодавчі підстави для стягнення моральної чи будь-якої іншої шкоди з відповідача - 3.

У відповіді на відзив позивач не погоджується з позицією відповідача викладеною у відзиві, з огляду на наступне:

- посилання відповідача у відзиві на заключення Львівської політехніки є недоречним та безпідставним, оскільки не містить інформації, щодо показників, випробувань продукції або посилань на протоколи випробувань саме позивача;

- протокол випробувань учасника Корпорації "Енергоресурс-Інвест" не має відношення до виготовлення та показників продукції позивача;

- у змісті вказаних листів відповідачем зазначено інформацію в стверджувальній формі, яка є недостовірною, тобто такою що не відповідає дійсності, а саме: "ТОВ "Перший трубний завод" уже вкотре намагається не тільки перешкоджати впровадженню сучасних прогресивних технологій на підприємстві, а також його дії можуть призвести до відтермінування або зриву планів роботи підприємства в розрізі реконструкції теплових мереж ... ", як вбачається із наведеного інформація не є оцінюючими судженнями.

Зазначена інформація заплямовує репутацію позивача, оскільки ТОВ "Перший трубний завод" ніколи намагався чинити перешкоди відповідачу в його діяльності пов'язаній з впровадженням сучасних прогресивних технологій на підприємстві. ТОВ "Перший трубний завод" лише користується своїми правами, які надані йому чинним законодавством України, як учаснику процедури закупівлі;

- позивач з 2006 р. є виробником теплоізольованих труб і якість та реалізація продукції, яку виготовляє останній залежить саме від коефіцієнту теплопровідності. Інформація поширена відповідачем у листах від 04.04.2018 р. № 31/1942 та від 04.04.2018 р. №31/1943 завдала моральної шкоди ТОВ "Перший трубний завод", оскільки, спрямована на зниження престижу, підрив довіри до діяльності (виготовлення продукції) та є такою, що принижує ділову репутацію ТОВ "Перший трубний завод".

Відповідач 1 у запереченні на відповідь на відзив на підтвердження своїх тверджень стосовно того, що коефіцієнт продукції позивача не є найнижчим, окрім Заключення по аналізу технологій, виконаного науковцями Національного університету "Львівська політехніка", додатково посилається матеріали науково-практичної конференції "Полимерние материалы: инновации ХХІ века", дослідження лабораторії LB HTC з Варшави.

Решта доводів відповідача 1 викладених у зазначеному заперечені перекликаються із доводами наведеними останнім у відзиві на позовну заяву.

Із наявних у справі, досліджених судом доказів та розміщеної на загальнодоступному ресурсі https://prozorro.gov.ua/tender Тендерної документації замовника (КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго") слідує, що 29.12.2017 р. та 05.1.2018 р. Комунальним підприємством Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" (замовник) було оприлюднено оголошення № UA-2017-12-29-000715-а та № UA-2018-01-05-001513-а відповідно про проведення процедури відкритих торгів за предметом закупівлі: КОД СРV 021:2015-44160000-9 - Магістралі, трубопроводи, труби, обсадні труби, тюбінги та супутні вироби.

За результатами аукціону замовником оформлено протоколи від 16.03.2018 р., згідно яких відхилено тендерні пропозиції ПП "Ельпласт-Київ" та ТОВ "Перший трубний завод", тоді як учасників Корпорація "Енергоресурс-Інвест" та ТОВ "Термо-Ізол" визнано таким, що відповідають кваліфікаційним критеріям та технічним вимогам, визначеним в тендерній документації.

20.03.2018 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Перший трубний завод" звернулось до Постійно діючої адміністративної колегії Антимонопольного комітету України зі скаргами про усунення щодо порушення замовником законодавства з питань публічних закупівель (а.с. 13-28, т. 1).

04.04.2018 р. Комунальними підприємством Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" на запит Антимонопольного комітету України щодо надання інформації відносно розгляду скарги ТОВ "Перший трубний завод" подало листи № 31/1942 від 04.04.2018 р. та № 31/1943 від 04.04.2018 р. адресовані Голові Постійного діючої адміністративної колегії АМКУ ОСОБА_4 (а.с. 29-44, т. 1).

Вказані листи було оприлюднено відповідачем 1 на офіційних сайтах https://prozorro.gov.ua/tender та https://smarttender.biz за посиланням:

- https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2017-12-29-000715-а (лист за № 31/1943 від 04.04.2018 р.);

- https://prozorro.gov.ua/tender/ UA-2018-01-05-001513-а (лист за № 31/1942 від 04.04.2018 р.);

- та https://smarttender.biz/publichni-zakupivli-prozorro/3134703/ (лист за № 31/1943 від 04.04.2018 р.);

- https://smarttender.biz/publichni-zakupivli-prozorro/3156658/ (лист за № 31/1942 від 04.04.2018 р.).

Факт викладення та поширення зазначених листів Комунальними підприємством Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" підтверджується також останнім у поданих до суду письмових поясненнях та усних поясненнях в ході розгляду справи, відтак в силу приписів ст. 75 ГПК України є таким, що не потребує доказуванню.

У змісті вказаних листів, відповідачем 1, зазначено: "Звертаємо увагу на те, що твердження, що продукція Скаржника має найнижчий коефіцієнт теплопровідності 0,027 Вт/(м·K) не відповідає дійсності".

Також відповідачем 1 у тексті листів, вказано: "ТОВ "Перший трубний завод" уже вкотре намагається не тільки перешкоджати впровадженню сучасних прогресивних технологій на підприємстві, а також його дії можуть призвести до відтермінування або зриву планів роботи підприємства в розрізі реконструкції теплових мереж.."

10.04.2018 р. Постійно діючою адміністративною колегією Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель прийнято рішення № 3279-р/пк-пз та № 3285-р/пк-пз згідно з яких, за результатами розгляду скарг ТОВ "Перший трубний завод" відповідача 1 зобов'язано відмінити процедури закупівлі ДК 021:2015:44160000-9 - Магістралі, трубопроводи, труби, обсадні труби, тюбінги та супутні вироби, оголошення про проведення яких оприлюднено на веб-порталі Уповноваженого органу (а.с. 45-68, т. 1).

Крім того, судом вході розгляду справи було досліджено на загальнодоступному ресурсі https://prozorro.gov.ua/tender/ тендерну документацію замовника (КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго") щодо закупівлі ДК 021:2015:44160000-9 - Магістралі, трубопроводи, труби, обсадні труби, тюбінги та супутні вироби, п. 8 додатку 1 якої "Інформація про необхідні технічні, якісні та кількісні характеристики предмету закупівлі Технічна специфікація № 1" містить наступну умову: "Коефіцієнт теплопровідності (kso) свіжосформованої теплоізоляції, визначений згідно ДСТУ Б В.25-31:2007 (ГСТУ 34-204-88-002) повинен бути не більше 0,027 Вт/(м·K). Підтвердити протоколом сертифікаційних випробувань теплоізольованої пінополіуретаном продукції".

Згідно довідок учасників аукціону долучених до тендерної документації розміщеної на загальнодоступному ресурсі https://prozorro.gov.ua/tender/, в тому числі довідки ТОВ "Перший трубний завод", у п. 8 додатку 1 до Тендерної документації "Інформація про необхідні технічні, якісні та кількісні характеристики предмету закупівлі Технічна специфікація № 1" значиться коефіцієнт теплопровідності свіжосформованої теплоізоляції, визначений згідно ДСТУ Б В.25-31:2007 (ГСТУ 34-204-88-002) не більше 0,027 Вт/(м·K).

Крім того справі наявні долучені відповідачем до тендерної документації протоколи випробувань № Л035/5-16 від 17.05.2016 р. та № 163-42-16с від 16.05.2016 р. згідно яких коефіцієнт теплопровідності свіжосформованої теплоізоляції труб ТОВ "Перший трубний завод" становить 0,027 Вт/(м·K) (а.с. 69-79, т. 1).

Також, в матеріали справи містяться лист ТОВ "НАІ Україна" вих. № 75/1 від 23.04.2018 р. в якому останнє повідомляє позивача про призупинення виконання укладеного з останнім Договору у звязку з виявленням на сайті https://prozorro.gov.ua листів викладених замовником про недостовірність даних коефіцієнту теплопровідності теплоізольованих труб позивача (а.с. 80, т. 1).

Відповідачем 1 на підтвердження своїх доводів долучено до справи заключення по аналізу технологій, виконаного науковцями Національного університету "Львівська політехніка", матеріали науково-практичної конференції "Полимерние материалы: инновации ХХІ века", дослідження лабораторії LB HTC з Варшави.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, заперечень відповідача та надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Згідно із ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ч. 1 ст. 91 ЦК України юридична особа здатна мати такі ж права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині.

Статтею 201 Цивільного кодексу України встановлено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, в тому числі, ділова репутація, ім'я (найменування), а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

За змістом статей 94, 277 ЦК України, частини четвертої статті 32 Конституції України, статті 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод кожному гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію.

У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 р. № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" роз'яснено, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одної особи у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Згідно із ч. 3 ст. 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила.

Відповідно до ст. 200 ЦК України інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Суб'єкт відносин у сфері інформації може вимагати усунення порушень його права та відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої такими правопорушеннями. Порядок використання інформації та захисту права на неї встановлюється законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про інформацію" під інформацією закон розуміє будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Таким чином, інформацією є, зокрема, документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що мали або мають місце у суспільстві, державі та навколишньому середовищі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто, містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

При цьому, метою інформаційної статті є донесення до читача інформації про певний конкретний предмет статті, його складові частини, окремі властивості, характеристики, ознаки тощо з метою формування у читача певного уявлення про цей предмет.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 30 Закону України "Про інформацію" ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лінгенс проти Австрії" зазначено, що необхідно розрізняти факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У свою чергу фактичне твердження - це логічна побудова та викладення певного факту чи групи фактів. Факт - це явище об'єктивної дійсності, конкретні життєві обставини, які склалися у певному місці та часі за певних умов. Враховуючи те, що факт, сам по собі, є категорією об'єктивною, незалежною від думок та поглядів сторонніх осіб, то його відповідність дійсності може бути перевірена та встановлена судом.

Судження - це те ж саме, що й думка, висловлення. ОСОБА_4 являє собою розумовий акт, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, пов'язаними із такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування.

У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 р. № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" роз'яснено, що відповідно до статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки дійсності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні статті 10 Конвенції.

Згідно зі статтею 277 ЦК України і статтею 10 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи) обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 29.11.2017 р. у справі № 6-639 цс 17.

Отже, системний аналіз наведених норм свідчить про те, що за відсутності доказів достовірності поширеної відповідачем інформації позов про спростування цієї інформації підлягає задоволенню.

Надаючи оцінку змісту вимоги позивача про спростування інформації оприлюдненої та поширеної на офіційних сайтах https://prozorro.gov.ua/tender та https://smarttender.biz викладеної відповідачем 1 в листах адресованих Антимонопольному комітету України інформації, зокрема: "Звертаємо увагу на те, що твердження, що продукція Скаржника має найнижчий коефіцієнт теплопровідності 0,027 Вт/(м·K) не відповідає дійсності", в контексті наявності складу цивільного правопорушення, суд акцентує увагу на такому.

По-перше, факт поширення зазначеної інформації підтверджений матеріалами справи та безпосередньо самим відповідачем 1 у поданих до суду письмових поясненнях та усних поясненнях в ході розгляду справи, що в силу приписів ст. 75 ГПК України є таким, що не потребує доказуванню.

По-друге, поширення інформації стосується саме Товариства з обмеженою відповідальністю "Перший трубний завод", що безпосередньо слідує зі змісту зазначеної інформації.

По-третє, поширена інформація не відповідає дійсності та є фактичним твердженням відповідача 1 стосовно показника найнижчого коефіцієнту теплопровідності продукції позивача, який вимагалось замовником зазначити в тендерні документації.

Зокрема, судом вході розгляду справи було досліджено на загальнодоступному ресурсі https://prozorro.gov.ua/tender/ тендерну документацію замовника (КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго") щодо закупівлі ДК 021:2015:44160000-9 - Магістралі, трубопроводи, труби, обсадні труби, тюбінги та супутні вироби, встановлено, що п. 8 додатку 1 Тендерної документації "Інформація про необхідні технічні, якісні та кількісні характеристики предмету закупівлі Технічна специфікація № 1" містить наступну умову: "Коефіцієнт теплопровідності (kso) свіжосформованої теплоізоляції, визначений згідно ДСТУ Б В.25-31:2007 (ГСТУ 34-204-88-002) повинен бути не більше 0,027 Вт/(м·K). Підтвердити протоколом сертифікаційних випробувань теплоізольованої пінополіуретаном продукції".

Згідно довідок учасників аукціону долучених до тендерної документації розміщеної на загальнодоступному ресурсі https://prozorro.gov.ua/tender/, в тому числі довідки ТОВ "Перший трубний завод", у п. 8 додатку 1 до Тендерної документації "Інформація про необхідні технічні, якісні та кількісні характеристики предмету закупівлі Технічна специфікація № 1" значиться коефіцієнт теплопровідності свіжосформованої теплоізоляції, визначений згідно ДСТУ Б В.25-31:2007 (ГСТУ 34-204-88-002) не більше 0,027 Вт/(м·K).

Таким чином вказуючи коефіцієнт 0,027 Вт/(м·K) у Тендерній документації позивачем фактично виконано умови п. 8 додатку 1 до Тендерної документації на підтвердження чого надано протоколи випробувань № Л035/5-16 від 17.05.2016 р. та № 163-42-16с від 16.05.2016 р. згідно яких коефіцієнт теплопровідності свіжосформованої теплоізоляції труб ТОВ "Перший трубний завод" становить 0,027 Вт/(м·K).

Вказані протоколи недійсним не визнавались та не оскаржувались зі сторони відповідача 1, що безпосередньо підтверджено його представником в ході розгляду справи.

Тобто, фактично зазначення коефіцієнту у даному розмірі позивачем підтверджено відповідність характеристик його труб даному кількісному критерію зазначеному у п. п. 8 додатку 1 до Тендерної документації.

Зазначене безпосередньо підтверджено представником позивача в ході розгляду справи, яким зазначено, що в продукції позивача згідно долучених до справи протоколів випробувань найнижчий коефіцієнт теплопровідності 0,27 і дане твердження стосується саме продукції позивача, а не вказує на найнижчий коефіцієнт серед інших виробників учасників торгів.

По-четверте, поширена інформація порушує особисті немайнові права позивача, оскільки у будь-якому випадку поширення недостовірної інформації про субєкта підприємницької діяльності, не додає престижності його репутації і може бути передумовою для перегляду сталих господарських відносин, які складаються між підприємством і його контрагентами.

З огляду на вказане, судом встановлено склад цивільного правопорушення, за наявності якого настають правові підстави для спростування недостовірної інформацій, тому позов в цій частині підлягає задоволенню, а недостовірна інформація спростуванню.

При цьому суд зазначає, що ним не надається оцінка технічним властивостям труб позивача як учасника Тендеру, оскільки суд при прийняття рішення суд виходить суто із технічних характеристик останніх визначених у долучених до матеріалів справи протоколах випробування № Л035/5-16 від 17.05.2016 р. та № 163-42-16с від 16.05.2016 р., які стосуються дано різновиду труб, чого не спростовано відповідачем.

При цьому, як зазначалось вище, доказів визнання останніх недійсними, їх скасування матеріали справи не містять.

Надані відповідачем 1 на підтвердження своїх доводів заключення по аналізу технологій, виконаного науковцями Національного університету "Львівська політехніка", матеріали науково-практичної конференції "Полимерние материалы: инновации ХХІ века", дослідження лабораторії LB HTC з Варшави судом не беруться до уваги, оскільки зазначені дослідження не стосуються продукції позивача.

Що стосується вимоги позивача про зобовязання відповідача 1 розмістити на Інтернет ресурсах https://prozorro.gov.ua/tender та https://smarttender.biz таким способом, яким було поширено, спростування недостовірної інформації викладеної в у листах від 04.04.2018 року № 31/1942 та від 04.04.2018 року № 31/1943 щодо такого змісту: "ТОВ "Перший трубний завод" уже вкотре намагається не тільки перешкоджати впровадженню сучасних прогресивних технологій на підприємстві, а також його дії можуть призвести до відтермінування або зриву планів роботи підприємства в розрізі реконструкції теплових мереж." суд зазначає, що вказана інформація є відтворенням власного субєктивного уявлення відповідача 1 про ситуацію, що склалась, зокрема наслідків повязаних з оскарженням позивачем результату проведення тендеру та його субєктивне оціночне відношення до цього, тобто є судженнями, а не відомостями.

Згідно із ст. 30 Закону України Про інформацію" ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

А відтак, позов в цій частині вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Перший трубний завод" задоволенню судом не підлягає.

Також судом розглянуто вимоги позивача про стягнення з відповідача 1 моральної шкоди в сумі 100 000 грн 00 коп., за результатом чого суд зазначає наступне.

Згідно із ч.1.2 ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я ;2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1993 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розяснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п.5 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України).

Відповідно до листа Вищого господарського суду України від 28 березня 2007 року N 01-8/184 "Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про інформацію" визначення змісту ділової репутації залежить від природи її суб'єкта. Згідно зі статтею 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" стосовно фізичної особи визначено, що у цьому Законі ділова репутація - це сукупність підтвердженої інформації про особу, що дає можливість зробити висновок про професійні та управлінські здібності такої особи, її порядність та відповідність її діяльності вимогам закону. Ділову репутацію юридичної особи становить престиж її фірмового (комерційного) найменування, торговельних марок та інших належних їй нематеріальних активів серед кола споживачів її товарів та послуг. Грошовий еквівалент ділової репутації може бути виражений у формі гудвілу, який є нематеріальним активом, вартість якого визначається як різниця між балансовою вартістю активів підприємства та його звичайною вартістю як цілісного майнового комплексу, що виникає внаслідок використання кращих управлінських якостей, домінуючої позиції на ринку товарів (робіт, послуг), нових технологій тощо. Гудвіл як нематеріальний актив підлягає бухгалтерському обліку відповідно до Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 19 "Об'єднання підприємств", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.07.1999 № 163 і зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 23.07.1999 № 499/3792. Приниженням ділової репутації суб'єкта господарювання (підприємця) є поширення у будь-якій формі неправдивих, неточних або неповних відомостей, що дискредитують спосіб ведення чи результати його господарської (підприємницької) діяльності у зв'язку з чим знижується вартість його нематеріальних активів. Зазначені дії завдають майнової та моральної шкоди суб'єктам господарювання, а тому ця шкода за відповідними позовами потерпілих осіб підлягає відшкодуванню за правилами статей 1166 та 1167 ЦК. Положення цих норм щодо конкретних категорій поширювачів інформації можуть бути конкретизовані в окремих законах. У разі відсутності у суб'єкта господарювання бухгалтерського обліку гудвілу як нематеріального активу такий суб'єкт господарювання не позбавлений права доводити розмір грошового еквіваленту приниження ділової репутації іншими доказами. У випадках виникнення в зв'язку з цим питань, роз'яснення яких потребує спеціальних знань, господарський суд може згідно із статтею 41 ГПК призначити відповідну експертизу.

Проте, позивачем не доведено складу заподіяння моральної шкоди у звязку із приниження ділової репутації, зокрема наявності шкоди в особі втрат немайнового характеру, не вказано у чому вона реально полягає, також не доведено, що поширення неправдивих відомостей вплинули на спосіб ведення чи результати його господарської (підприємницької) діяльності у зв'язку з чим знизилася вартість його нематеріальних активів, що мого б бути підставою для задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди саме в сумі 100 000 грн 00 коп.

Натомість надані ним лист від контрагента не свідчать про зниження вартості його нематеріальних активів і про реальну наявність шкоди, в звязку чим наведені позивачем доводи є лише припущеннями.

З огляду на вказане позов в цій частині вимог позивача задоволенню судом не підлягає.

Згідно ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства відносяться, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як визначає ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За вказаних обставин у своїй сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову стосовно вимог адресованих позивачем до відповідача 1, позаяк матеріалами справи підтверджено порушення прав позивача зі сторони останнього, повязане з поширення недостовірної інформації.

Витрати зі сплати судового збору підлягають віднесенню на відповідача 1 (КП Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго") відповідно до ст.129 ГПК України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, так як право позивача порушено зі сторони відповідача 1.

24.09.2018 р. в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення із зазначенням про відкладення складання тексту повного судового рішення на строк не більше ніж на десять днів з дня закінчення розгляду справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 191, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2. Зобов'язати Комунальне підприємство Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго", вул. 600-річчя, 13, м. Вінниця, 21100, (ідентифікаційний код - 33126849) розмістити на Інтернет ресурсах https://prozorro.gov.ua/tender та https://smarttender.biz таким способом, яким було поширено, спростування недостовірної інформації викладеної в у листах від 04.04.2018 року № 31/1942 та від 04.04.2018 року № 31/1943 такого змісту: "Звертаємо увагу на те, що твердження, що продукція Скаржника має найнижчий коефіцієнт теплопровідності 0,027 Вт/(м·K) не відповідає дійсності".

3. У задоволенні позовних вимог про зобов'язання відповідача 1 розмістити на Інтернет ресурсах https://prozorro.gov.ua/tender та https://smarttender.biz таким способом, яким було поширено, спростування недостовірної інформації викладеної в у листах від 04.04.2018 року № 31/1942 та від 04.04.2018 року № 31/1943 щодо такого змісту: "ТОВ "Перший трубний завод" уже вкотре намагається не тільки перешкоджати впровадженню сучасних прогресивних технологій на підприємстві, а також його дії можуть призвести до відтермінування або зриву планів роботи підприємства в розрізі реконструкції теплових мереж." та відшкодування моральної шкоди в сумі 100 000,00 грн відмовити.

4. Стягнути з Комунальне підприємство Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго", вул. 600-річчя, 13, м. Вінниця, 21100, (ідентифікаційний код - 33126849) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Перший трубний завод", вул. Резервна, 8А, м. Київ, 04074, (ідентифікаційний код - 34427263) - 1 762 грн 00 коп. - відшкодування витрат зі сплати судового збору.

5. Видати накази в день набрання рішенням законної сили.

6. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

7. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

8. Примірник повного судового рішення надіслати сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 04 жовтня 2018 р.

Суддя О.О. Банасько

віддрук. 6 прим.:

1 - до справи.

2 - позивачу - вул. Резервна, 8А, м. Київ, 04074.

3 - відповідачу 1 - вул. 600-річчя, 13, м. Вінниця, 21100.

4 - відповідачу 2 - вул. Бульварно-Кудрявська, 22, м. Київ, 01601.

5, 6 - відповідачу 3 - вул. Єлизавети Чавдар, буд. 5, офіс. 212, м. Київ, 02140; пр-т.Бажана, 14а, 4-ий поверх, м.Київ, 02140.