ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.09.2018 м. Івано-ФранківськСправа № 909/621/18

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Шкіндер П.А., секретар судового засідання Кучма І.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватне акціонерне товариство "ПРОСТО-страхування", вул. Герцена, 10,м. Київ,04050

представник адвокат: ОСОБА_1 вул. Герцена, 10, офіс 320, м. Київ,04050

до відповідача: Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Галицька"

вул. Василіянок, буд. 22,м. Івано-Франківськ,76019

про відшкодування шкоди в сумі 59 795 грн 66 к.

представники сторін не з'явились

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "ПРОСТО-страхування" (далі позивач) звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області із позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька" (далівідповідач) про відшкодування шкоди в сумі 59 795 грн. 66 к.

Ухвалою суду від 16.07.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначено на 01.08.2018.

Представник позивач в судове засідання не з'явився, направив клопотання про розгляд справи в відсутності повноважного представника ( вх.12899/18 від 27.08.2018)

Крім того, позивач подав суду заяву про зменшення позовних вимог ( вх. 11801/18 від 10.08.2018), у якій у відповідності до ст.46 ГПК України уточнює позовні вимоги шляхом подання заяви про зменшення позовних вимог.

Відповідно до ч.2 ст 46 ГПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи, що дана заява подана з порушенням строку, передбаченого ст. 46 ГПК України, суд відмовляє у задоволенні заяви про зменшення позовних вимог.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, витребуваних доказів не подав, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідач направив суду відзив на позов, який зареєстровано 01.08.2018 за вх.11655/18 (до початку першого судового засідання), у якому зазначає, що у матеріалах справи є звіт №127161 з визначення вартості матеріального збитку завданому власнику автомобілю «КІА Соренто"», реєстраційний номер АА98780Е від 11 червня 2018 року складеного оцінювачем ОСОБА_2, в якому зазначено, що вартість матеріального збитку завданого власнику вище вказаного автомобіля з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить (00%) складає 58 646 грн. 35 коп., який наданий самим позивачем. Таким чином, ПрАТ СК «Галицька» частково визнає позовні вимоги заявлені ПрАТ «ПРОСТО-страхування» на суму 59795,66 грн., в частині стягнення 2149,31грн. просить суд відмовити.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

12 грудня 2017 року Приватне акціонерне товариство "ПРОСТО-страхування" та ОСОБА_3 уклали договір страхування серії РКЗ № 1702172 майнових інтересів власника автомобіля "КІА SORENТО", реєстраційний номер НОМЕР_1.

02 березня 2018 року в місті Києві на вулиці Куренівській відбулась дорожньо-транспортна пригода. Учасниками даної пригоди були: автомобіль „Меrsedes", реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_4; та застрахований автомобіль "КІА SORENТО", реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_3.

Відповідно до Постанови Оболонського районного суду міста Києва від 13 квітня 2018 року дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_4.

У результаті цієї пригоди був пошкоджений автомобіль страхувальника. Відповідно до Звіту № 127161 від 11 червня 2018 року вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу "КІА SORENТО", реєстраційний номер НОМЕР_1, становить 58 646,35 гривень, а відповідно до рахунку-фактури № 230 від 12 березня 2018 року вартість відновлювального ремонту автомобіля "КІА SORENТО", реєстраційний номер НОМЕР_1, становить 60 795,66 гривень.

Зазначена вище дорожньо-транспортна пригода визнана страховим випадком, про що 16 березня 2018 року співробітниками АТ «ПРОСТО-страхування складено страховий акт №127161.

Відповідно до платіжного доручення № 5041 від 19 березня 2018 року АТ «ПРОСТО-страхування» виплатило страхове відшкодування за ремонт транспортного засобу "КІА SORENТО", реєстраційний номер НОМЕР_1, в розмірі 60 795,66 гривень.

Таким чином, фактичні витрати АТ «ПРОСТО-страхування», пов'язані з цим страховим випадком складають 60795,66 грн.

Відповідно до ст. 27 Закону України „Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке страхувальник мас до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Стаття 993 ЦК України передбачає перехід до страховика прав страхувальника щодо особи відповідальної за завдані збитки, а саме: До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки."

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (права власності, інше речове право, ¦договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку".

За ст. 1191 ЦК України: „Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом".

Відповідно до витягу з єдиної централізованої бази даних МТСБУ «Моторно транспортне страхове бюро України), створену відповідно до вимог ст. 55 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 на момент дорожньо-транспортної пригоди застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Галицька» відповідно до Полісу № АК/5783179. Відповідно до даного витягу ліміт за шкоду, заподіяну майну потерпілого, становить 100 000,00 гривень, франшиза -1 000,00 грн.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або тайму потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

- п. 1 ст. 9 - Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Зважаючи на дану обставину, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія Галицька» взяло на себе відповідальність щодо врегулювання наслідків даної події, а саме дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 02 березня 2018 року.

За розрахунком позивача з відповідача слід стягнути страхове відшкодування в розмірі:60 795,66 грн. -1 000,00 грн. = 59 795,66 грн., з яких;

60 795,66 грн. - загальна сума збитку;

1 000,00 грн. - франшиза згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/5783179.

При цьому суд зазначає наступне.

Порядок виплати страхового відшкодування за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюється спеціальним нормативно-правовим актом, а саме Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і страховик має діяти у спосіб та в порядку визначеному цим Законом.

Відповідно до пункту 22.1 ст. 22 Закону № 1961-ІУ, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Зокрема відшкодування вартості пошкодженого майна на суму заявлених вимог має бути підтверджено у визначеному законом порядку, а саме відповідно до вимог абзацу десятого ч. 2 ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов'язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Згідно ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності. Належно оцінена шкода в розумінні вищенаведеного Закону визначена аварійним комісаром, оцінювачем або експертом вартість відновлювального ремонту пошкодженого в результаті ДТП транспортного засобу на дату настання страхового випадку підставі Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 10.09.2003 №1440 і Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 р. № 142/5/2092 ( в редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 р. № 1335/5/1159) та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04.08.2009 р. за № 724/16740 (надалі Методика). Цією Методикою встановлено, що при визначені вартості відновлювального ремонту передбачено складання Звіту або висновку експерта, Протоколу огляду транспортного засобу, калькуляції відновлювального ремонту та фототаблиць пошкодженого транспортного засобу.

Згідно з абзацом третім пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Пунктом 2.4. Методики передбачено, що вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається, як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Статтею 29 Закону № 1961-IV передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Договором страхування транспортного засобу «Просто-Каско Плюс» №1702172 від 12.12.2017 р., згідно якого позивачем на підставі рахунку-фактури №230 від 12.03.2018 року здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 60 795,66 грн., власнику автомобіля марки «КІА Соренто», реєстраційний номер АА98780Е не може вважатись оціненою шкодою встановленої цим Законом № 1961 -IV.

Звітом про оцінку колісного транспортного засобу №127161 від 11 червня 2018 року, поданого позивачем, який складений оцінювачем ОСОБА_2 зазначено, що вартість матеріального збитку автомобіля «КІА Соренто», реєстраційний номер АА98780Е складає 58 646 грн. 35 кой.

Отже, розмір страхового відшкодування відповідає вартості відновлюваного ремонту транспортного засобу та франшизи обумовленої договором страхування - 58646,35грн-1000грн=57646,35грн.

Таку саму правову позицію, щодо виплати страхового відшкодування з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля викладено в постанові Вищого господарського суду України справа №909/1011/15 від 29.06.2016 р. зокрема: «Страховик за договором обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів зобов'язаний відшкодувати завдані застрахованим транспортним засобом збитки, пов'язані з відновлювальним ремонтом, лише з урахуванням зносу».

Отже, за змістом указаних положень законодавства величина страхового відшкодування за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів при пошкодженні транспортного засобу не може перевищувати вартості відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу.

З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновкупро задоволення позовних вимог у розмірі 57646,35грн та про відмову в задоволенні позову в частині стягнення 21646,35грн.

Позивач у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача витрати в розмірі 3 000,00 гривень, які пов'язані із наданням правничої допомоги.

16 квітня 2018 року між АТ «ПРОСТО-страхування» та Адвокатським бюро «ОСОБА_1 та партнери» укладено Договір про надання правової допомоги № 1 від 16.04.2018 за умовами якого адвокат (виконавець) приймає на себе доручення Клієнта надати професійну правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених договором.

Правнича допомога, обумовлена Договором, надавалась керівником Адвокатського бюро «ОСОБА_1 та партнери» - ОСОБА_1, який є адвокатом, що підтверджується свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю Серія КС № 6423/10 від 15 лютого 2018 року, виданого Радою адвокатів Київської області, а тому має право надавати правничу допомогу позивачу.

На підтвердження отримання позивачем правової допомоги надано: договір №1 від 16.04.2018 про надання правової допомоги, укладений між позивачем та адвокатським бюро "ОСОБА_1 та партнери", ордер на надання правової допомоги серії КС № 444151 від 30.05.2018 , реєстр справ ( додаток до договору), детальний опис робіт ( наданих послуг) від 06.06.2018 та платіжне доручення № 10021 від 06.06.2018 відповідно до якого АТ "Просто страхування" оплатило АБ "ОСОБА_1 та партнери" 27000,00грн.

Відповідно до статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов"язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Як роз'яснено у підпункті 6.5 пункту 6 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв'язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є оціночним поняттям, яке вирішується господарським судом на власний розсуд, зменшення розміру таких витрат є правом господарського суду.

Разом з цим, суд враховує, що сторони договору про надання правової допомоги мають право визначити будь-який розмір витрат на правову допомогу в господарському процесі, однак, суд може обмежити розмір сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Відповідно до пункту 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Таким чином, одержання послуг адвоката є правом сторони.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.04.2018 між адвокатським об"єднанням "ОСОБА_1 та партнери" та АТ "Просто страхування" укладено договір про надання правничої допомоги, за умовами якого адвокат (виконавець) приймає на себе доручення Клієнта надати професійну правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених договором.

Відповідно до п.4.5 договору за результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується представниками кожної із сторін., в акті вказується обсяг фактично наданої допомоги та її вартість. акт надсилається клієнту адвокатським об"єднанням факсимільним зв"язком або поштою.

Доказів складання та надсилання в порядку п .4.5 Договору № 1 від 16.04.2018 акту приймання-передачі юридичних послуг про те, що виконавцем надані, а замовником прийняті юридичні послуги до матеріалів справи не надано.

Суд звертає увагу позивача, що вказаний розмір вартості юридичних послуг, що пов"язані із захистом прав та законних інтересів "СК "ПЗУ Україна", надання йому адвокатом вищеперелічених послуг, ще не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на послуги адвоката в зазначеному розмірі, оскільки розмір таких витрат має бути доведений та документально обґрунтований, виходячи з розумної необхідності судових витрат для даної справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За наведених обставин, обгрунтованими є вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 57646,35грн., виплаченого страхового відшкодування, в частині стягнення 2149,31грн. - відмовити.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч.2 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За приписами ч. 1 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Частиною 3 ст. 7 Закону України „Про судовий збір також передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Як вбачається із поданих до позовної заяви доказів про сплату судового збору, позивачем згідно з платіжним дорученням № 11601 від 03.07.2018 за подання позовної заяви до Господарського суду Івано-Франківської області, сплачено судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

Приймаючи до уваги, що відповідачем до початку розгляду справи по суті, у відзиві на позовну заяву вих. № 11655/18 від 01.08.2018 було визнано позов у розмірі 57646,35, а тому позивачу - Приватному акціонерному товариству "Просто- Страхування" підлягає поверненню з Державного бюджету судовий збір у розмірі 881,00 грн, сплачений згідно з платіжним дорученням № 11655/18 від 01.08.2018, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи Господарського суду Івано-Франківської області № 909/621/18.

Оскільки спір виник у зв"язку з неправомірними діями відповідача, то відповідно до ст. 129,130 Господарського процесуального кодексу України та ст. 4 Закону України „Про судовий збір, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 881,00 грн.

На підставі вищевикладеного у відповідності до ст.ст. 124, 129 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, керуючись ст. 27 Закону України "Про страхування", ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.ст. 979, 988, 993 Цивільного Кодексу України, ст. 4,7 Закону України „Про судовий збір", ст.ст. 74, 86, 126, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

позов Приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-страхування" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька" про відшкодування шкоди в сумі 59795,66 грн. задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства страхова компанія "Галицька", 76018, Івано-Франківська область, м.Івано-Франківськ, вул.Василіянок,22 (), на користь Приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-страхування", 04050, м. Київ, вул. Герцена, 10, (п/р 265082212 в АТ "Райффайзен ОСОБА_5", МФО 380805, )- 57646,35грн. заборгованості та судовий збір в розмірі 881,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В части стягнення з Приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-страхування", 04050, м. Київ, вул. Герцена, 10 - 2149,31грн. - відмовити.

Повернути Приватному акціонерного товариства "ПРОСТО-страхування", 04050, м. Київ, вул. Герцена, 10, (п/р 265082212 в АТ "Райффайзен ОСОБА_5", МФО 380805, )- з спеціального фонду Державного бюджету України - 881,00грн. судового збору, сплаченого згідно з платіжним дорученням № 11601 від 02.07.2018, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи Господарського суду Івано-Франківської області № 909/621/18.

Це рішення є підставою для повернення судового збору з Державного бюджету.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 27.09.2018

СУДДЯ ШКІНДЕР П.А.