ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"02" жовтня 2018 р.Справа № Б-39/213-08

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Міньковського С.В.

при секретарі судового засідання Черновою В.О.

за участю сторін: ліквідатор - ОСОБА_1,

розглянувши заяву ГУ ДФС у Полтавській області з вимогами до банкрута

По справі за заявою УПФУ в Московському районі, м. Харків

до АТВТ "Свемон-Восток" м. Харків

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Постановою суду від 01.03.12 р. АТВТ «Свемон-Восток» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором по справі призначено арбітражного керуючого ОСОБА_1, зобов'язавши її виконати ліквідаційну процедуру.

Ухвалою суду від 13.08.18 р., враховуючи, що до господарського суду надійшла заява ГУ ДФС у Полтавській області на загальну суму 87056,66 грн, суд призначив справу до розгляду, зобов'язавши ліквідатора надати суду докази розгляду вимог кредиторів.

В судовому засіданні 04.09.18 р. суд постановив протокольну ухвалу про відкладення розгляду заяви ДФС на 02.10.18 р.

Ліквідатор на виконання вимог ухвали надала суду повідомлення про результат розгляду вимог кредитора, які визнала частково на суму 86886,66 грн, які підлягають включенню до третьої черги реєстру вимог кредиторів. В сумі нарахованих штрафних санкцій у розмірі 170,00 грн - вимоги ДФС не визнає.

Кредитор-заявник в судове засідання не з'явився, про причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду заяви повідомлений належним чином.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Судом встановлено, що всіх учасників даного судового засідання повідомлено про дату, час та місце розгляду справи належним чином, в зв'язку з чим суд розглядає заяву кредитора по суті.

Розглянувши матеріали справи, заяву кредитора з вимогами до банкрута, суд встановив, що до господарського суду надійшла заява кредитора з вимогами до банкрута, а саме: ГУ ДФС у Полтавській області на загальну суму 87056,66 грн по земельному податку з юридичних осіб, вимоги якого підтверджуються самостійно поданими до органу ДФС податковими деклараціями № 2904 від 10.02.12 р. на суму 25554,90 грн; № НОМЕР_1 від 15.02.13 р. на суму 30665,88 грн; № НОМЕР_2 від 27.01.14 р. на суму 30665,88 грн. Крім того, за результатом проведення камеральної перевірки (акт від 08.04.15 р. №1486-16-01-15-04-01190209) винесено податкові повідомлення-рішення від 12.05.15 р. № НОМЕР_3, яким застосовано штрафні санкції у розмірі 170,00 грн, за неподання податкової декларації за землю за 2015 рік.

Ліквідатор у відповідності до вимог ст. 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство) розглянув вимоги кредитора, надав суду відповідне повідомлення про результат розгляду вимог та частково включив їх до реєстру вимог кредиторів до третьої черги, в сумі штрафних санкцій - відмовив, посилаючись на введений ухвалою суду мораторій на задоволення вимог кредиторів.

У відповідності до ст. 1 Закону про банкрутство ліквідатор - це фізична особа, яка відповідно до рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення визнаних судом вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку.

У відповідності до ч. 4 ст. 12 Закону про банкрутство в редакції до 19.01.13 р. мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів).

Як свідчать матеріали справи, судом, ухвалою від 29.12.2008 р. порушено провадження у справі про банкрутство АТВТ "Свемон-Восток" та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до п.п. 14.1.39. п. 14.1 ст. 14 ПК України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Пунктом 46.1. статті 46 ПК України, визначено, що податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов'язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Приписами п. 49.18.cт.49 ПК України податкові декларації, крім випадків передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітній період, що дорівнює, зокрема, - календарному місяцю - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (п. 57.1. ст.57 ПК України).

Пунктом 203.1 статті 203 ПК України визначено, що податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Сума податкового зобов'язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем звітного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання: податкової декларації (п. 203.2 ст. 203 ПК України).

Згідно з п.п.14.1.175 п. 14.1. ст. 14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов'язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки (п.п.14.1.162 п. 14.1. ст. 14 ПК України).

Згідно з п. 129.3.3 ПК України нарахування пені закінчується, зокрема, у день запровадження мораторію на задоволення вимог кредиторів (при винесенні відповідної ухвали у справі про банкрутство або прийнятті відповідного рішення Національним банком України).

АТВТ "Свемон-Восток" подано до контролюючого органу податкові декларації: № 2904 від 10.02.12 р. на суму 25554,90 грн; № НОМЕР_1 від 15.02.13 р. на суму 30665,88 грн; № НОМЕР_2 від 27.01.14 р. на суму 30665,88 грн. Однак, у зв'язку з не поданням декларації за 2015 рік, контролюючим органом було нараховано штрафну санкцію.

В той же час, відповідно до ст.12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", мораторій на задоволення вимог кредиторів передбачає зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію. Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою зупинення виконавчого провадження.

Документом, який є підставою або засвідчує введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, є ухвала господарського суду про порушення провадження у справі про банкрутство платника податків.

З підстав введення мораторію на задоволення вимог кредиторів відбувається повний розрахунок кредитора з боржником, а саме розрахунок пені та штрафних санкцій, з моменту виникнення заборгованості до дати винесення судом ухвали про порушенням провадження у справі про банкрутство.

У зв'язку з винесенням ухвали Господарським судом Харківської області про порушення провадження у справі про банкрутство АТВТ "Свемон-Восток" та у відповідності п.п.129.3.3 п. 129.1 ст. 129 ПК України контролюючим органом повинно бути закінчено нарахування пені.

Отже, вимоги контролюючого органу у розмірі 86 886,66 грн (земельний податок) є за своєю правовою природою у розумінні приписів ст.1 Закону про банкрутство конкурсними та підлягають визнанню.

Відповідно до пункту 36.1 статті 36 Кодексу обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені Кодексом, законами з питань митної справи визнається податковим обов'язком.

Таким чином, зазначена заборгованість з земельного податку виникла на підставі поданих до контролюючого органу податкових декларацій (№ 2904 від 10.02.12 р. на суму 25554,90 грн; № НОМЕР_1 від 15.02.13 р. на суму 30665,88 грн; № НОМЕР_2 від 27.01.14 р. на суму 30665,88 грн). Тобто, платником самостійно визначено зобов'язання, які підлягають до сплати у ліквідаційній процедурі.

Частиною 1 статті 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", визначено, що з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури:

господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу;

строк виконання всіх грошових зобов'язань банкрута та зобов'язання щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів), повернення коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності вважається таким, що настав;

припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута;

продаж майна банкрута допускається в порядку, передбаченому цим Законом;

виконання зобов'язань боржника, визнаного банкрутом, здійснюється у випадках порядку передбачених цим розділом.

Ліквідаційна процедура допускає підприємницьку діяльність, яка зводиться до закінчення технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу (частина 1 статті 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"), передбачає можливість укладення угод (стаття 23, 30 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом").

З огляду на викладене, прийняття постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури не позбавляє суб'єкта господарювання здатності мати цивільні права, обов'язки та за наслідком цієї діяльності подавати до контролюючого органу податкові декларації та звіти, оскільки нормами податкового кодексу прямо не заборонено подавати до податкових органів звітів та декларацій Банкрутом.

Отже, у суб'єкта господарювання після прийняття постанови про визнання його банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури можуть виникати нові зобов'язання зі сплати податків і зборів, але не може здійснюватися нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій по всіх видах заборгованості, то, відповідно, і не припиняє заходів, що стали наслідком подання декларації з земельного податку.

Таким чином, ліквідатор правомірно не визнав та не включив до реєстру вимог кредиторів вимоги ГУ ДФС у Полтавській області в частині нарахування штрафних санкцій в розмірі 170,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до п. 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 "Про судове рішення" рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Згідно ст. 31 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом в редакції до 19.01.13 р., яка застосовується до даної справи, у третю чергу задовольняються вимоги щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

Враховуючи вищевикладене, а також те, що ліквідатором розглянуто вимоги кредитора АТВТ "Свемон-Восток", які перевірені судом, ці вимоги включені до реєстру вимог кредиторів, суд вважає за необхідне визнати дії ліквідатора правомірними, включити вимоги ГУ ДФС у Полтавській області до реєстру вимог кредиторів у третю чергу в сумі 86 886,66 грн, в сумі нарахованих штрафних санкцій в розмірі 170 грн слід відмовити.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 1, 12, 22-32 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.ст. 202, 233-234 ГПК України в редакції від 15.12.17 р.,

УХВАЛИВ:

1. Визнати вимоги кредитора ГУ ДФС у Полтавській області на загальну суму 86886,66 грн, які включити до реєстру вимог кредиторів у третю чергу задоволення.

В решті вимог відмовити.

2. Зобовязати ліквідатора внести до реєстру вимог кредиторів вищевказану суму боргу.

3. Ухвалу направити ліквідатору, кредитору-заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття (оголошення) та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвала підписана 04.10.2018 р.

Суддя Міньковський С.В.