ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2018 Справа № 904/3462/18
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Український національний продукт", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю м'ясокомбінат "Ювілейний", смт. Слобожанське

про стягнення заборгованості за договором поставки

Суддя Ліпинський О.В.

Представники: справу розглянуто без повідомлення (виклику) учасників справи

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Український національний продукт" (далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю м'ясокомбінат "Ювілейний" (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості за договором поставки у розмірі 64 121,73 грн., з яких: 62 040,00 грн. основного боргу, 1 475,26 грн. пені, 606,47 грн. відсотків річних від суми заборгованості.

Заявлені вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №3008/1/1 від 30.08.2016 року в частині оплати за поставлений товар.

Ухвалою суду від 07.08.2018 відкрито провадження у справі №904/3462/18, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників, відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України.

29.08.18 відповідач подав заяву за змістом якої повідомив про сплату основної заборгованості у розмірі 62 040,00 грн. та надав докази сплати, зокрема, платіжне доручення №12010 від 08.08.18 на суму 62 040,00 грн.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв'язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

30.08.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Український національний продукт" ( далі Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю м'ясокомбінат "Ювілейний" (далі Покупець) укладено договір поставки №3008/1/1.

Відповідно до 1.1 договору, постачальник зобовязаний поставити товар відповідно до специфікації та письмового замовлення покупця, яке є обовязковим для постачальника та в якому має бути зазначена кількість та асортимент товару, його вартість та ціна, строк поставки, вимоги до тари тощо. Замовлення має бути підписане уповноваженою особою та скріплене печаткою покупця та може бути передане будь-яким способом, який фіксує факт його передачі постачальнику.

Пунктом 1.2 договору, найменування товару сіль поварена харчова екстра в поліпропіленових мішках по 50 кг.

Згідно з п. 2.3 договору, постачальник зобовязаний здійснити поставку товару протягом 5 календарних днів з моменту отримання замовлення покупця.

Пунктом 2.4 договору, визначено, що поставка вважається завершеною з моменту передачі товару уповноваженій особі покупця.

Відповідно до п. 3.1.1 договору, покупець здійснює повну оплату партії товару протягом 10 банківських днів з моменту отримання даної партії товару.

Загальна вартість цього договору визначається сумою витратних накладних на поставку товару. (пункт 3.3 договору).

Цей договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.16. закінчення строку дії даного договору не звільняє сторони від зобовязання, що виникли протягом його дії. В разі закінчення строку дії договору, якщо одна сторона в письмовій формі не повідомить іншу сторону про розірвання договору. Даний договір вважається продовженим на тих самих умовах строком на кожні наступні дванадцять місяців.(пункт 8.1 договору).

На виконання умов договору, позивачем здійснено поставку товару на загальну суму 137 540,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними: №РН-0000676 від 08.05.18 у розмірі 62 000,00грн., №РН-0000677 від 08.05.18 у розмірі 13 500,00грн., №РН-0000755 від 23.05.18 у розмірі 62 040,00грн.

Відповідачем зобовязання за договором належним чином не виконано, оплату поставленого товару здійснив частково у розмірі 75 500,00 грн., внаслідок чого, станом на час звернення до суду, заборгованість відповідача склала 62 040,00 грн.

Як убачається з матеріалів справи, після відкриття провадження у справі, відповідачем здійснено оплату заборгованості у загальному розмірі 62 040,00 грн.

З огляду на викладене, керуючись приписами п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, провадження у справі в частині стягнення основної заборгованості у розмірі 62 040,00 грн. підлягає закриттю в зв'язку з відсутністю предмету спору.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, невиконання зобов'язання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, є порушенням зобов'язання.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі у вигляд обовязку сплатити неустойку.

Відповідно до положень ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. За своєю правовою природою, неустойка (пеня, штраф) є видом забезпечення виконання зобовязання.

Пунктом 7.1.1 договору, визначено, що у випадку несвоєчасної оплати поставленого товару покупець на вимог постачальника сплачує пеню у розмірі 0,02% від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу Передбачена цим пунктом пеня не може перевищувати 1% від вартості несвоєчасно оплаченої партії товару.

Позивачем здійснено нарахування пені за загальний період прострочення з 24.05.18 по 03.08.18 (по кожній видатковій накладній окремо) у розмірі 1 475,26 грн.

Враховуючи обмеження, встановлені п. 7.1.1 договору, згідно яких, розмір пені не може перевищувати 1% вартості несвоєчасно оплаченої партії товару, суд дійшов висновку, що Позивачем не правильно визначено розмір пені.

Судом здійснено перерахунок пені за визначений позивачем період з урахуванням обмежень, встановлених п. 7.1.1. договору, за підрахунками суду, розмір пені, що підлягає задоволенню становить суму 1 375,40 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем здійснено розрахунок трьох процентів річних за загальний період прострочення з 24.05.2018 по 03.08.2018 (по видатковій накладній окремо), розмір яких склав 606,47 грн.

Судом здійснено перевірку розрахунку трьох процентів річних та встановлено, що розрахунок трьох відсотків річних здійснено позивачем правильно.

З урахуванням вищевикладеного, заявлені вимоги підлягають задоволенню частково, шляхом стягнення з відповідача пені у розмірі 1 375,40 грн., трьох процентів річних у розмірі 606,47 грн. В частині стягнення основної заборгованості у розмірі 62 040,00 грн. провадження у справі підлягає закриттю в зв'язку з відсутністю предмету спору. В решті позову слід відмовити.

Враховуючи приписи п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Судовий збір, пропорційно розміру позовних вимог, в частині яких провадження у справі закрито, підлягають поверненню з державного бюджету за клопотанням особи, яка його сплатила.

Керуючись статтями, 73-79, 86, 91, 129, 231, 233, 238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю м'ясокомбінат "Ювілейний" (52005, Дніпропетровська область, смт. Слобожанське, вул. Мічуріна, буд.5, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Український національний продукт" (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Магдалинівська, 1А, ) пеню у розмірі 1 375,40 грн., три проценти річних у розмірі 606,47 грн., витрати зі сплати судового збору у розмірі 54,45 грн., про що видати наказ.

В частині вимог про стягнення заборгованості у розмірі 62 040,00 грн. провадження у справі закрити.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 08.10.2018

Суддя ОСОБА_1