донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

17.09.2018р. справа №905/902/18

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача): суддів: при секретарі судового засідання: за участю представників: від ПАТ "Дніпровський металургійний комбінат": від ТОВ "Таффі плюс": від ТОВ "Метінвест Холдинг: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4 Красницька ОСОБА_5 за довіреністю не з'явився не з'явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат", м. Камянське, Дніпропетровська область

на рішення господарського суду Донецької області
від21.06.2018 (повний текст складено та підписано 02.07.2018)
у справі№ 905/902/18 (суддя Чернова О.В.)
за позовом Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат", м. Камянське, Дніпропетровська область
до відповідача: за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:Товариства з обмеженою відповідальністю "Таффі плюс", м. Маріуполь, Донецька область; Товариства з обмеженою відповідальністю Метінвест Холдинг, м. Маріуполь Донецької області
прозобовязання відповідача виконати грошове зобовязання за договором про переведення боргу шляхом сплати на користь ТОВ Метінвест Холдинг пені у розмірі 951 123 673,32 грн.
за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Таффі плюс", м. Маріуполь, Донецька область
до Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат", м. Камянське, Дніпропетровська область
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Метінвест Холдинг, м. Маріуполь Донецької області
про стягнення заборгованості у розмірі 945 738 429,90 грн. сума основного боргу, 189 147 685,87 грн. штраф

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року до господарського суду звернулось Публічне акціонерне товариство "Дніпровський металургійний комбінат", м. Камянське, Дніпропетровська область (далі Позивач) із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Таффі плюс (далі Відповідач) про зобовязання відповідача виконати грошове зобовязання за договором про переведення боргу шляхом сплати на користь ТОВ Метінвест Холдинг пені у розмірі 951 123 673,32 грн.

Також, до господарського суду в межах справи №905/902/18 надійшов зустрічний позов від Товариства з обмеженою відповідальністю Таффі плюс до Публічного акціонерного товариства Дніпровський металургійний комбінат про стягнення заборгованості за Договором №Т18-04-27 у розмірі 945 738 429,90 грн. та штрафу у сумі 189 147 685,87 грн., який ухвалою господарського суду Донецької області від 30.05.2018р. прийнято до спільного розгляду з первісним позовом.

Наведеною ухвалою залучено до участі у розгляду справи у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Метінвест Холдінг", м. Київ (далі-Третя особа).

Рішенням господарського суду Донецької області від 21.06.2018 у задоволенні первісних позовних вимог відмовлено, зустрічні позовні вимоги задоволені у повному обсязі.

Позивач, не погодившись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити первісні позовні вимоги у повному обсязі та відмовити у задоволенні зустрічного позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на те, що рішення судом першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права України, а також при неповному зясуванні обставин справи.

Зокрема, скаржник посилався на невиконання Відповідачем грошового зобовязання за договором про переведення боргу (заміни сторони у зобовязанні) №ТП-18-04-27 від 27.04.2018р. на користь кредитора Третьої особи. Також зазначав, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про недоведеність позовних вимог та не застосував до спірних правовідносин положення ст. 518, 528 Цивільного кодексу України, внаслідок чого неправильно вирішив справу по суті, оскільки за умовами Договору виконання грошового зобовязання по сплаті пені замість Позивача покладено на Товариство з обмеженою відповідальністю Таффі плюс. Дане зобовязання випливає з трьохстороннього правочину, стороною якого є Позивач, а відтак він має право вимагати від нового боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю Таффі плюс виконання вищенаведеного зобовязання.

Також, апелянт не погоджувався із задоволенням зустрічних позовних вимог та вважав, що судом першої істанції помилково не прийнято до уваги, що при укладенні спірного правочину сторонами не дотримано його законності, що у відповідності до ст. 215 Цивільного кодексу є підставою для визнання недійсним пункту 2.1. Договору в частині наявності підстав вимагати стягнення з нього заборгованості та штрафу, оскільки діючим законодаством не передбачено можливість включення до договору про переведення боргу такої умови.

Від Відповідача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідно до якого останній заперечує проти доводів апеляційної скарги та просить рішення суду залишити без змін, а скаргу - без задоволення.

Зокрема, Відповідач зазначає, що до спірних правовідносин не можуть бути застосовані положення ст. 528 Цивільного кодексу України, оскільки у відповідності до умов п. 1.6. Договору зобовязання Позивача по сплаті коштів у розмірі 951 123 973,32грн. перед Третьою особою припинилися з 27.04.2018р.

Також, у поданому відзиві, просив апеляційний суд провести розгляд справи за його відсутності.

Позивач у судовому засіданні 17.09.2018р. підтримав доводи апеляційної скарги, просив суд скасувати рішення суду першої інстанції, задовольнивши апеляційну скаргу.

Інші учасники справи в судове засідання 17.09.2018р. не з'явились, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, у звязку з чим судова колегія вважає за можливе закінчити розгляд справи у їх відсутності.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Рішенням господарського суду в межах даної справи, встановлено наступне:

стягнення за рішенням господарського суду м. Києва від 26.04.2018р. у справі №910/2581/17 з Позивача на користь Третьої особи суми пені за Договором поставки №ГРД-01/10-5000 від 29.12.2010 у розмірі 951 123 673, 32грн. та 3 % річних у розмірі 72 767 068,13грн.;

- укладення 27.04.2018 між Позивачем, Третьою особою та Відповідачем трьохсторонього Договору про переведення боргу (заміни сторони у зобов'язанні) № ТП-18-04-27, за умовами якого обов'язок боржника (Позивача) сплатити суму пені в розмірі 951 123 673,32 грн. на користь кредитора (Третьої особи) взяв на себе Відповідач, а Відповідач зобов'язався сплатити за це Відповідачу у певно визначений строк винагороду в розмірі зазначеної суми, але в еквіваленті іноземної валюти ( 36260845,17 доларів США) за офіційним курсом НБУ на день здійснення платежу, а також штраф у розмірі 20% за порушення такого грошового зобовязання. (а.с.43);

- передання Позивачем Відповідачу документів, що підтверджують право вимоги Кредитора, які існують на дату укладання Договору про переведення боргу (заміни сторони в зобовязанні) № ТП-18-04-27 від 27.04.2018, включаючи право вимоги виконання зобовязань за Договором на суму 951 123 673,32 грн. згідно акту прийому-передачі оригіналів документів за Договором про переведення боргу (заміни сторони у зобов'язанні) № ТП-18-04-27від 27.04.2018 (а.с.46);

- факт невиконання Позивачем вищенаведеного зобов'язання на користь Відповідача;

- чинність укладеного між сторонами Договору на час розгляду справи.

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, посилався на те, що він є стороною Договору про переведення боргу (заміни сторони у зобов'язанні) № ТП-18-04-27 від 27.04.2018р., а тому має право вимагати від Відповідача виконання грошового зобовязання за цим договором на користь Третьої особи, оскільки у разі невиконання або неналежного виконання обовязку боржника іншою особою цей обовязок боржник повинен виконати сам.

В суді першої інстанції Відповідач проти задоволення первісного позову заперечував, зазначав, що відповідно до п. 1.6. Договору зобовязання Позивача перед Третьою особою ТОВ Метінвест Холдинг вважаються припиненими з 27.04.2018р., а існуюче спірне зобовязання Відповідача перед Третьою особою не впливає на права та законні інтереси Позивача та не створює для нього будь-якого обовязку перед Третьою особою.

В поясненнях на позовну заяву Третя особа зазначала, що відповідно до п. 1.6. Договору зобовязання Позивача перед Третьою особою ТОВ Метінвест Холдинг вважаються припиненими з 27.04.2018р., а тому Позивач з моменту укладення Договору втратив статус боржника. Вважав позов таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідач, в обґрунтування зустрічних позовних вимог посилався на неналежне виконання Позивачем умов трьохстороннього Договору про переведення боргу (заміни сторони у зобовязанні) №ТП-18-04-27 від 27.04.2018 в частині сплати винагороди, а також наявність підстав до застосування відповідальності у вигляді штрафу на підставі п.4.3 Договору за прострочення виконання грошового зобовязання.

Позивач у відзиві на зустрічну позовну заяву проти задоволення зустрічного позову заперечував, оскільки вважав, що умова виплати винагороди за переведення боргу не відповідає вимогам діючого законодавства, зокрема приписам ст. 520 Цивільного кодексу України, а тому відповідний п.2.1 Договору є недійсним з моменту погодження.

Від Третьої особи надійшли пояснення по суті зустрічного позову, відповідно до яких остання вважала законними та обгрунтованими підстави до його пред'явлення.

Відмовляючи у задоволенні первісних позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що невиконання грошових зобовязань Відповідачем перед Третьою особою за Договором № ТП-18-04-27 від 27.04.2018р жодним чином не впливає на права або інтереси Позивача, а відсутність порушеного права, встановленого при розгляді справи по суті є самостійною підставою для прийняття судом рішення про відмову у задоволенні позову.

Одночасно задовольняючи зустрічний позов, суд першої інстанції виходив з доведеності правових підстав для стягнення з Відповідача за зустрічним позовом заборгованості в сумі 945 738 429,90 грн. та штрафу у розмірі 189 147 685,87 грн, розрахованих, виходячи з п.п.2.1,2.2,4.3 Договору.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегією суддів досліджено укладений між сторонами Договір про переведення боргу (заміни сторони у зобовязанні) №ТП-18-04-27 від 27.04.2018р. та встановлено, що він підписаний уповноваженими представниками сторін, скріплений їх печатками. За умовами спірного Договору, за згодою кредитора, первісним боржником здійснено переведення боргу на нового боржника за договором поставки №ГРД-01/10-5000 від 29.12.2010р. у розмірі 951 123 673,32 грн., що стягнуто з первісного боржника за рішенням господарського суду м. Києва від 26.04.2018р. у справі №910/2581/17.

Сторонами в межах даної справи не заявлено позовних вимог про визнання недійсним Договору про переведення боргу (заміни сторони у зобов'язанні) № ТП-18-04-27 та наявність невиконаного Позивачем перед Відповідачем грошового зобовязання на суму, що еквівалентна 36260845,17 доларів США, а також правомірність нарахування Позивачу штрафу на суму, що еквівалентна 7252 169,03 доларів США в порядку п. 4.3. зазначеного Договору за прострочення виконання зазначеного грошового зобовязання.

Факт невиконання Позивачем вищенаведеного зобовязання на момент укладення спірного Договoру, а також на момент розгляду даної справи також ним не оспорюється.

В свою чергу, звертаючись з апеляційною скаргою, Позивач зазначав про помилкове не застосування судом першої інстанції вимог ст.ст. 518, 528 Цивільного кодексу України.

За змістом ст.518 Цивільного кодексу України, боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов'язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред'явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов'язок до пред'явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.

Однак, зі змісту укладеного Договору про переведення боргу (заміни сторони у зобовязанні) №ТП-18-04-27 від 27.04.2018р. вбачається, що сторонами здійснено заміну боржника, а не кредитора у зобовязанні, у звязку з чим положення наведеної статті правомірно не застосовані судом першої інстанції до спірних правовідносин.

В свою чергу, пунктом п. 1.6. оспорюваного правочину, сторони погодили що зобовязання Позивача перед Третьою особою по сплаті пені у розмірі 951 123 673,32 грн. вважається припиненими з дати підписання сторонами спірного Договору.

При цьому, наявність згоди кредитора, відповідає положенням ст. 520 Цивільного кодексу України щодо суті спірних правовідносин та положенням ст. 521 Цивільного кодексу України щодо форми правочину, а також за наявності підписаного Договору про переведення боргу наслідком якого є припинення правовідносин між Позивачем (первісним боржником) та кредитором Третьою особою щодо сплати пені у розмірі 951 123 673,32 грн., у звязку з заміною боржника у зобовязанні, спростовує доводи апеляційної скарги в частині не застосування господарським судом положень ст. 528 Цивільного кодексу України, що регулює порядок виконання обов'язку боржника іншою особою, а не заміну боржника за укладеним трьохсторонним правочином.

Отже, сам факт виконання або невиконання грошового зобовязання Відповідачем перед Третьою особою за наведеним Договором жодним чином не впливає на права або інтереси Позивача, який на момент подачи позову вже не був боржником у даному зобовязанні.

Враховуючи наведене, судова колегія погоджується з висновоком суду першої інстанції щодо відсутності порушеного права Позивача , за захистом якого він звернувся до суду в межах позовних вимог та відсутніості підстав до їх задовлення.

Одночасно, за відсутності заборон на узгодження сторонами умов отримання винагороди новим боржником за рахунок первісного боржника при укладенні правочину щодо заміни боржника в зобов'язанні новим боржником (п. 2.1. Договору), а також умов відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 20% за прострочення виконання такого обов'язку (п. 4.3 Договору), судова колегія погоджується з висновком господарського суду про стягненння з Позивача на користь Відповідача заборгованості - винагороди у розмірі 951 123 673,32 грн. (що еквівалентно сумі 36260845,17 доларів США за офіційним курсом НБУ на день звернення із зустрічним позовом), а також штрафу у розмірі 189 147 685,87 грн.

Докази визнання недійсним зазначеного Договору або його частини в матеріалах справи відсутні.

Будь-яких порушень норм матеріального або процесуального права в діях суду першої інстанції при розгляді ним зазначеної справи судовою колегією не встановлено.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Донецької області від 21.06.2018 у справі № 905/902/18 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на Позивача.

Керуючись ст.ст. 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат", м. Камянське, Дніпропетровська область залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 21.06.2018 у справі № 905/902/18 залишити без змін.

Судові витрати, понесені у звязку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції покласти на Публічне акціонерне товариство "Дніпровський металургійний комбінат", м. Камянське, Дніпропетровська область.

Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.

Повний текст постанови підписано 24.09.2018р.

Головуючий (суддя-доповідач): О.В. Стойка

Судді: І.В. Зубченко

ОСОБА_3