КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" вересня 2018 р. Справа№ 911/1382/18

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шаптали Є.Ю.

суддів: Тарасенко К.В.

Гончарова С.А.

при секретарі Майданевич Г.А.

за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання від 19.09.2018р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ставищенське ремонтно-транспортне підприємство"

на ухвалу Господарського суду Київської області від 26.06.2018

у справі № 911/1382/18 (суддя Т.В. Лутак)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ставищенське ремонтно-транспортне підприємство"

до Публічного акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк"

про визнання недійсним договору іпотеки та скасування записів про іпотеку і обтяження,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Київської області від 26.06.2018 позовну заяву б/н від 22.06.2018 (вх. № 1417/18 від 22.06.2018) Товариства з обмеженою відповідальністю "Ставищенське ремонтно-транспортне підприємство" до Публічного акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк" про визнання недійсним договору іпотеки та скасування записів про іпотеку і обтяження разом з доданими до неї матеріалами (всього на 240 арк.) передано за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до господарського суду міста Києва.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалити постанову, якою скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 26.06.2018 у справі № 911/1382/18, а матеріали направити до Господарського суду Київської області для відкриття провадження та призначення справи до розгляду.

Одночасно апелянтом заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, у зв'язку з тим, що оскаржувана ухвала була отримана позивачем лише 04.07.2018, що підтверджується копією витягу з сайту Укрпошти.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ухвала суду про передачу матеріалів позовної заяви за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Господарського суду міста Києва прийнята, через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених в ухвалі суду, обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга має бути задоволена, а ухвала місцевого господарського суду має бути скасована.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ставищенське ремонтно-транспортне підприємство" 26.07.2018 передано на розгляд судді Київського апеляційного господарського суду Шапталі Є.Ю., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Шаптала Є.Ю., судді Гончаров С.А., Тищенко О.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.07.2018 було відновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Ставищенське ремонтно-транспортне підприємство" строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження на ухвалу Господарського суду Київської області від 26.06.2018 у справі № 911/1382/18, призначено справу до розгляду на 15.08.2018.

09.08.2018 до Київського апеляційного господарського суду від Публічного акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк" надійшов відзив на апеляціну скаргу.

14.08.2018 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів (канцелярія) від Товариства з обмеженою відповідальністю "Ставищенське ремонтно-транспортне підприємство" надійшла відповідь на відзив.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду від 15.08.2018 № 09.1-08/2312/18, у зв'язку із перебуванням судді Тищенко О.В. у відпустці, яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), призначено повторний автоматизований розподіл судових справ.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.08.2018, справу № 911/1382/18 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є.Ю., судді Тарасенко К.В., Гончаров С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.08.2018 прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ставищенське ремонтно-транспортне підприємство" на ухвалу Господарського суду Київської області від 26.06.2018 у справі № 911/1382/18 до свого провадження колегією суддів та призначено розгляд справи №911/1382/18 на 19.09.2018.

19.09.2018 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшли письмові пояснення на відповідь на відзив.

В судовому засіданні 19.09.2018 представник скаржника підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі враховуючи відповідь на відзив подану під час апеляційного провадження та просив задовольнити її. а ухвалу Господарського суду Київської області від 26.06.2018 у справі № 911/1382/18 скасувати.

В судовому засіданні 19.09.2018 представник відповідача заперечив проти доводів викладених в апеляційній скарзі з урахуванням відзиву та письмових пояснень на відповідь на відзив поданих під час апеляційного провадження та просив відмовити в її задоволенні, а ухвалу Господарського суду Київської області від 26.06.2018 у справі № 911/1382/18 залишити без змін.

Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено (редакція з 15.12.2017), що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Ставищенське ремонтно-транспортне підприємство" звернулося до господарського суду Київської області із позовною заявою б/н від 22.06.2018 (вх. № 1417/18 від 22.06.2018) до відповідача - Публічного акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк" про визнання недійсним договору іпотеки від 28.09.2015, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ставищенське ремонтно-транспортне підприємство" та Публічним акціонерним товариством "Український будівельно-інвестиційний банк", скасування запису про іпотеку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та скасування запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що укладення договору іпотеки від 28.09.2015 відбулося внаслідок введення позивача в оману відповідачем.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судових засіданнях з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального і процесуального права, є законною і обґрунтованою з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України позов пред'являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

З матеріалів справи вбачається, що місцезнаходження Публічного акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк": 01133, місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 30-В.

Крім того, місцевим господарським судом було зроблено Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, з якого вбачається, що станом на 26.06.2018 місцезнаходження відповідача: 01133, місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 30-В.

Згідно з ч. 3 ст. 30 Господарського процесуального кодексу України спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов'язані між собою позовні вимоги пред'явлені одночасно щодо декількох об'єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об'єкта, вартість якого є найвищою.

Однак, хоча предметом договору іпотеки від 28.09.2015 є нежитлові приміщення, позивачем заявлено вимогу про визнання такого договору недійсним, а не про передачу, витребування, усунення перешкод у користуванні майном, яке передано в іпотеку, або визнання права власності на таке майно. Вимоги про застосування наслідків недійсності договору позивачем не заявлялися та вони не пов'язані з передачею або отримання майна за таким договором або майнових прав.

Відповідно до ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред'являтися також за місцем виконання цих договорів.

При цьому, позивачем заявлено вимоги не щодо виконання зобов'язань за договором іпотеки від 28.09.2015 або його розірвання чи внесення змін, тобто вимоги не виникають з такого договору, а навпаки спір виник у зв'язку з фактом укладення вказаного договору та порушення у зв'язку з цим прав позивача, як він вказує у позовній заяві.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що даний спір безпосередньо не стосуються нерухомого майна і виник не з приводу нерухомого майна чи умов оспорюваного договору щодо його виконання, місця його виконання, а з питань правомірності чи неправомірності укладення договору іпотеки від 28.09.2015 та дотримання вимог законодавства сторонами на момент його укладення.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність умов, при яких підсудність даного позову може бути визначена за приписами ч. 3 ст. 30 та ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Беручи до уваги вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні матеріали Товариства з обмеженою відповідальністю "Ставищенське ремонтно-транспортне підприємство" до Публічного акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк" про визнання недійсним договору іпотеки та скасування записів про іпотеку і обтяження підлягають передачі за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ст. 275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право:

1) залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення; 3) визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині; 4) скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково; 5) скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю; 6) скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції; 7) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених у пунктах 1 - 6 частини першої цієї статті.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи, викладені скаржником в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції у зв'язку з чим не підлягають задоволенню, а підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 р. N 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 р. N3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 271, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 282, 284 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ставищенське ремонтно-транспортне підприємство" на ухвалу Господарського суду Київської області від 26.06.2018 у справі № 911/1382/18 - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 26.06.2018 у справі № 911/1382/18 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 911/1382/18 повернути до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційного господарського суду може бути оскаржено до суду касаційної інстанції у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя Є.Ю. Шаптала

Судді К.В. Тарасенко

С.А. Гончаров

Повний текст постанови складено 26.09.2018