ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову в задоволенні заяви за нововиявленими обставинами

01.10.2018м. ДніпроСправа № 904/6070/16

Суддя Назаренко Н.Г. за участю секретаря судового засідання Клевець К.В., розглянувши заяву Фермерського господарства "КОНКУРЕНТ" про перегляд судового рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2016 у справі №904/6070/16

за позовом Фермерського господарства "КОНКУРЕНТ", с. Оженківка, Павлогдрадський район, Дніпропетровська область

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Павлоград, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості з орендної плати у сумі 195000 грн.

Представники:

Від позивача ОСОБА_2 голова Фермерського господарства "КОНКУРЕНТ"

Від позивача ОСОБА_3 - представник за довіреністю № 04-С-17 від 07.09.2017

Від відповідача ОСОБА_1

СУТЬ СПОРУ:

Фермерське господарство "КОНКУРЕНТ" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з орендної плати у сумі 195 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов договору оренди № 14/10-11 від 14.10.2011 р. в частині сплати орендних платежів за користування сівалкою СЗТ-3,6, культиватором КПС-4,2, трактором ЮМЗ, за період з 01.12.2011 р. по 01.05.2016 р. ( за 5 років та 6 місяців по 2 500 грн. в місяць, що склало 165 000 грн. (оскільки орендна плата складає 30 000 грн. в рік., то 2 500 грн. за 1 місяць ). Після виставлення 13.05.2016 р. вимоги, у ФОП ОСОБА_1 згідно ч. 2 ст. 530 ЦК України виникло зобов'язання сплатити на користь фермерського господарства Конкурент заборгованість з орендної плати згідно п. 4.1 договору оренди.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2016 р. (суддя Ярошенко В. І.) у справі № 904/6070/16 в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 08.11.2016, апеляційну скаргу Фермерського господарства "КОНКУРЕНТ" залишено без задоволення. Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2016 у справі №904/6070/16 залишено без змін.

24.07.2018 від Фермерське господарство "КОНКУРЕНТ" надійшла заява про перегляд судового рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2016 у справі №904/6070/16 за нововиявленими обставинами, в якій заявник просив суд переглянути рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2016 у справі №904/6070/16, скасувати його, винести нове рішення про задоволення позову повністю.

В обґрунтування заяви, Фермерське господарство "КОНКУРЕНТ" посилалось на те, що рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2016 у справі №904/6070/16 про відмову у задоволенні позову мотивовано тим, що позивачем у справі не доведені наявність підстав для нарахування щодобової орендної плати згідно пункту 5 акту приймання-передачі сільгосптехніки; не надано фактичних, доказів роботи техніки та не доведено правомірність нарахування орендної плати за спірний період за всіма трьома спірними одиницями сільгосптехніки за обставин їх арешту.

21.06.2018 року ФОП ОСОБА_1 в судовому засіданні в справі № 904/193 3/18 надав додаткову угоду до договору № 14/10-11, в якій ФОП ОСОБА_1 власноручно вніс пункт про те, що згідно цієї додаткової угоди до договору № 14/10-11 сторони (ФОП ОСОБА_1 та ФГ Конкурент) домовились про розірвання договору з 20.10.2013 року та проведення взаємних розрахунків. Таким, чином, ФОП ОСОБА_1 визнав, що існує необхідність проведення взаємозаліку однорідних грошових вимог. ФОП ОСОБА_1 датував додаткову угоду 24.11.2013 р..

Про цю додаткову угоду ФГ Конкурент раніше не знало, підпис за голову ФГ Конкурент можливо був виготовлений за допомогою кольорового принтеру або підроблений іншим шляхом і ця додаткова угода була виготовлена в одному екземплярі, а з боку ФОП ОСОБА_1 вона була оформлена без присутності представника ФГ Конкурент.

ФГ Конкурент зазначає, що якби відповідач своєчасно показав господарському суду цю додаткову угоду, то господарський суд не міг би обґрунтовувати своє рішення тим, що 26.05.2016 року відповідач надіслав позивачеві повідомлення про результат розгляду вимоги від 13.05.2016 року за вих. № 23, в якому відмовив позивачеві у сплаті заборгованості (арк. с. 17), тому що відповідач ФОП ОСОБА_1 вищевказаною додатковою угодою визнав; необхідність проведення взаємних розрахунків.

У вимозі ФГ Конкурент від 13.05.2016 року за вих. № 23 в п. 4 була вказана вимога провести залік вищевказаної заборгованості на зарахування заборгованості згідно виконавчих проваджень про стягнення на вашу користь 50970 грн. згідно рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.2013 року та 33928,50 грн. згідно рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.02.2013 року.

Позивач вважає, що на момент рішення господарського суду ФОП ОСОБА_1 визнав п. 4 вимоги, але приховував цей факт від господарського суду.

Крім того, 11.07.2018 року на адресу ФГ Конкурент був направлений уточнений відзив ОСОБА_4 по справі №185/7522/17, в якій він, як зберігач арештованого майна, що було предметом судового розгляду повідомив Павлоградський міськрайонний суд та позивача ФГ Конкурент про наступне: по втраті майна, яке було передано мені на зберігання згідно акту опису та арешту майна від 12.06.2013 р., яким було описане та арештоване рухоме майно ФГ Конкурент:

- транспортний засіб трактор ЮМЗ-6; .

- культиватор КПС-3.5;

- причеп ПСЕ-125Б і передано мені на зберігання з зазначенням адреси: Васильківський район, с. Добровілля, вулиця Дачна 5, повинен бути відповідачем ОСОБА_1, що мешкає: вулиця Будинського 100, м. Павлоград з наступних підстав.

Так, за вищевказаною адресою (с. Добровілля, вулиця Дачна 5) знаходиться земельна ділянка, яка належить на праві власності, або на умовах оренди ОСОБА_1

Вищевказане майно знаходилось ще з серпня 2012 року і цим майном постійно користувався ОСОБА_1 в своїй господарській діяльності як до арешту так і після арешту безперервно.

В кінці 2014 року, звільняючись за станом здоров'я, в свій останній день я попередив ОСОБА_1 про неможливість виконувати свої обов'язки і вищевказане майно залишилось у ОСОБА_1 в його присутності. Це майно щорічно входило в акти інвентаризації як майно ОСОБА_1І..

ФГ Конкурент зазначає, що якби своєчасно ФГ Конкурент відома була ця інформація від зберігача майна ОСОБА_4, то господарський суд не міг би обґрунтовувати своє рішення тим, що позивачем не доведено наявність підстав для нарахування щодобової орендної плати згідно пункту 5 акту приймання-передачі сільгосптехніки та не надано фактичних доказів роботи техніки і не доведено правомірність нарахування орендної плати за спірний період за всіма трьома спірними одиницями сільгосптехніки за обставин їх арешту.

Вище вказані обставини позивач вважає нововиявленими обставинами та на підставі цього просить переглянути рішення.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.07.2018 заяву ФГ Конкурент передано на розгляд судді Назаренко Н.Г.

Ухвалою господарського суду від 24.07.2018 заяву позивача залишено без руху та зобов'язано усунути недоліки.

30.08.2018 на адресу суду надійшла заява відповідача про усунення недоліків заяви.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 31.08.2018 прийнято заяву Фермерського господарства "КОНКУРЕНТ" про перегляд судового рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2016 у справі №904/6070/16 та відкрито провадження за нововиявленими обставинами за правилами спрощеного позовного провадження. Заяву призначено до розгляду у судовому засіданні на 26.09.2018 о 10:30год.

13.09.2018 відповідач подав до суду письмові пояснення стосовно обставин, викладених в заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, в яких просив суд залишити рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2016 у справі №904/6070/16 без змін. Відповідач у поясненнях зазначив, що заперечує проти заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, посилаючись на те, що позивач вимагає стягнути орендну плату згідно п. 4.1 договору оренди №14/10-11 за 5 років (з 01.12.2011р.по 30.11.2015р.) у розмірі 150000 грн. та за 5 місяців (з 01.12.2015р. по 01.05.2016р.) у розмірі 12500 грн. безпідставно. Знаючи про те, що 20.10.2013р. на підставі повідомлення наймодавця про відмову від договору оренди №14/10-11 та згоди орендаря від 21.10.2013р. вказаний договір оренди був розірваний відповідно до п. 7.4.4 двадцятого жовтня 2013р. за згодою сторін, позивач умисно вводить суд в оману та продовжує нараховувати орендну плату. Крім цього, відповідно до п. 7.5 договору оренди №14/10-11 від 14.10.2011року була складена додаткова угода від 24.11.2013 року та власноруч підписана обома сторонами, про що позивачу було добре відомо.

Стосовно відзиву ОСОБА_4 від 11.07.2018 року по справі №185/7522/17, яку розглядає Павлоградський міськрайонний суд, відповідач зазначив, що цей відзив складений зовсім по іншій справі і не стосується обставин цієї справи. Ніколи ОСОБА_4 не працював у ФОП ОСОБА_1 і не знаходився з ним у трудових відносинах. Ці обставини є надуманими, з метою відволікти увагу суду від дійсних матеріалів справи та уникнути відповідальності по іншій справі, та по кримінальний справі про вчинення злочину за шахрайство. Стосовно вимоги ФГ Конкурент провести залік заборгованості, відповідач зазначив, що у своїй відповіді від 23.01.2017р. ФОП ОСОБА_1 запропонував ФГ Конкурент сплатити борг у розмірі 160 945 грн.44 коп. після чого провести взаємозалік. Також 23.01.2017р. ФОП ОСОБА_1 направив вимогу ФГ Конкурент щодо сплати боргу та складання взаємозаліку. До цього часу ця вимога не виконана, а борг не сплачений.

20.09.2018 позивач подав до суду уточнену заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, в якій зазначив, що 21.06.2018 року ФОП ОСОБА_1 в судовому засіданні в справі № 904/1933/18 надав додаткову угоду до договору № 14/10-11, в якій ФОП ОСОБА_1 власноручно вніс пункт про те, що згідно цієї додаткової угоди до договору № 14/10-11 сторони (ФОП ОСОБА_1 та ФГ Конкурент) домовились про розірвання договору з 20.10.2013 року та проведення взаємних розрахунків. Таким чином, ФОП ОСОБА_1 визнав, що існує необхідність проведення взаємозаліку однорідних грошових вимог. ФОП ОСОБА_1 датував додаткову угоду 24.11.2013 р..

Про цю додаткову угоду ФГ Конкурент раніше не знало, підпис за голову ФГ Конкурент можливо був виготовлений за допомогою кольорового принтеру або підроблений іншим шляхом і ця додаткова угода була виготовлена в одному екземплярі, а з боку ФОП ОСОБА_1 вона була оформлена без присутності представника ФГ Конкурент.

Позивач зазначає, що якби відповідач своєчасно показав господарському суду цю додаткову угоду, то господарський суд не міг би обґрунтовувати своє рішення тим, що 26.05.2016 року відповідач надіслав позивачеві повідомлення про результат розгляду вимоги від 13.05.2016 року за вих. № 23, в якому відмовив позивачеві у сплаті заборгованості, тому що відповідач ФОП ОСОБА_1 вищевказаною додатковою угодою визнав необхідність проведення взаємних розрахунків.

У вимозі ФГ Конкурент від 13.05.2016року за вих.№23 в п. 4 була вказана вимога провести залік вищевказаної заборгованості на зарахування заборгованості згідно виконавчих проваджень про стягнення на вашу користь 50970 грн. згідно рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.2013 року та 33 928,50 грн. згідно рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.02.2013 року.

На момент рішення господарського суду ФОП ОСОБА_1 визнав п. 4 вимоги, але приховував цей факт від господарського суду.

11.07.2018 року на адресу ФГ Конкурент був направлений уточнений відзив ОСОБА_4 по справі № 185/7522/17, в якій він, як зберігач арештованого майна, що було предметом судового розгляду/повідомив Павлоградський міськрайонний суд та позивача ФГ Конкурент про наступне: "по втраті майна, яке було передано мені на зберігання згідно акту опису та арешту майна від 12.06.2013 р., яким було описане та арештоване рухоме майно ФГ Конкурент: - транспортний засіб трактор ЮМЗ-6; - культиватор КПС-3.5; - причеп ПСЕ-12 5Б і передано мені на зберігання з зазначенням адреси: Васильківський район, с. Добровілля, вулиця Дачна 5, повинен бути відповідачем ОСОБА_1, що мешкає: вулиця Будинського 100, м. Павлоград з наступних підстав.

Позивач зазначив, що за вищевказаною адресою (с. Добровілля, вулиця Дачна, 5) знаходиться земельна ділянка, яка належить на праві власності, або на умовах оренди ОСОБА_1 Вищевказане майно знаходилось ще з серпня 2012 року (коли я почав працювати на ОСОБА_1 як керуючий господарством) і цим майном постійно користувався ОСОБА_1 в своїй господарській діяльності як до арешту так і після арешту безперервно.

В кінці 2014 року, звільняючись за станом здоров'я, в свій останній день я попередив ОСОБА_1 про неможливість виконувати свої обов'язки і вищевказане майно залишилось у ОСОБА_1 в його присутності. Це майно щорічно входило в акти інвентаризації як майні ОСОБА_1І..

Таким чином, якби своєчасно ФГ Конкурент відома була ця інформація від зберігача майна ОСОБА_4, то господарський суд не міг би обґрунтовувати своє рішення тим, що позивачем не доведено наявність підстав для нарахування щодобової орендної плати згідно пункту 5 акту приймання-передачі сільгосптехніки та не надано фактичних доказів роботи техніки і не доведено правомірність нарахування орендної плати за спірний період за всіма трьома спірними одиницями сільгосптехніки за обставин їх арешту.

Позивач зазначив, що вищевказані обставини (наявність згоди ФОП ОСОБА_1 на проведення взаємозаліку (взаємних розрахунків) з ФГ Конкурент станом на 24.11.2013 року; встановлення факту розірвання договору оренди №14/10-11 від 20.10.2013; встановлення фактів використання техніки як до арешту, так і після зі згоди зберігача майна ОСОБА_4О.) й істотними для справи обставинами, тому що дає підстави для задоволення позову ФГ Конкурент у цій справі.

Дослідивши надану позивачем уточнену заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, суд зазначає, що оскільки чинним Господарським процесуальним кодексом не передбачено подання уточнених заяв про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, суд приймає вказану заяву позивача, як письмові пояснення у справі.

26.09.2018 в судовому засіданні позивач підтримав заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, надав пояснення щодо суті справи.

Представник відповідача проти заяви заперечував, просив суд відмовити у задоволенні заяви та залишити рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2016 у справі №904/6070/16 без змін.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.09.2018 в судовому засіданні оголошено перерву до 01.10.2018.

01.10.2018 в судовому засіданні позивач підтримав заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, надав пояснення щодо суті справи. Просив суд заяву задовольнити.

Представник відповідача проти заяви заперечував, просив суд відмовити у задоволенні заяви та залишити рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2016 у справі №904/6070/16 без змін.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні заяви Фермерського господарства "КОНКУРЕНТ" про перегляд судового рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2016 у справі №904/6070/16, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 320 Господарського процесуального кодексу України рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до ч. 2 ст. 320 Господарського процесуального кодексу України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин (п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 17 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами").

Нововиявлена обставина - це юридичний факт, який:

- передбачений нормами права і зумовлює виникнення, зміну чи припинення правовідносин;

- має суттєве значення для правильного вирішення конкрет ної справи. Якщо б нововиявлена обставина була відома го сподарському суду при винесенні судового рішення, то вона обов'язково вплинула б на висновок суду;

- уже існував у момент звернення заявника до господарського суду та під час розгляду справи господарським судом, але про його існування стало відомо лише після прийняття від повідного судового рішення;

- не був і не міг бути відомим ні особі, яка заявила про це по тім, ні господарському суду, який розглядав справ.

Як на одну із підстав перегляду рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2016 у справі №904/6070/16 за нововиявленими обставинами позивач посилається на те, що 21.06.2018 року ФОП ОСОБА_1 в судовому засіданні в справі № 904/1933/18 надав додаткову угоду до договору № 14/10-11, в якій ФОП ОСОБА_1 власноручно вніс пункт про те, що згідно цієї додаткової угоди до договору № 14/10-11 сторони (ФОП ОСОБА_1 та ФГ Конкурент) домовились про розірвання договору з 20.10.2013 року та проведення взаємних розрахунків. Таким, чином, ФОП ОСОБА_1 визнав, що існує необхідність проведення взаємозаліку однорідних грошових вимог. ФОП ОСОБА_1 датував додаткову угоду 24.11.2013 р..

При цьому заявник зазначив, що про цю додаткову угоду ФГ Конкурент раніше не знало, підпис за голову ФГ Конкурент можливо був виготовлений за допомогою кольорового принтеру або підроблений іншим шляхом і ця додаткова угода була виготовлена в одному екземплярі, а з боку ФОП ОСОБА_1 вона була оформлена без присутності представника ФГ Конкурент.

Згідно із ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського кодексу України).

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч. 2 ст. 86 Господарського кодексу України).

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 3 ст. 86 Господарського кодексу України).

З матеріалів справи вбачається, що позивач стверджує що додаткова угода від 24.11.2013 ним не підписувалась, а підпис від імені голови ФГ «Конкурент» ОСОБА_2 було здійснено за допомогою компютерної техніки.

Тобто сам позивач не визнає цю додаткову угоду, як належний доказ у справі. При цьому, просить суд визнати її як нововиявлену обставину.

Доказів на підтвердження того, що позивач не укладав (не підписував) цю додаткову угоду від 24.11.2013 та не знав про неї, позивачем до матеріалів справи не надано, як і не надано доказів, які б свідчили про недійсність цієї додаткової угоди.

Відповідно до ст.204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В судовому порядку, вказана додаткова угода від 24.11.2013, на предмет її недійсності, не оскаржувалась. В матеріалах справи такі докази відсутні.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження того, що ця угода ним не підписувалась, то відповідно, вона є підписаною сторонами 24.11.2013.

Оскільки доказів необізнаності про цю додаткову угоду від 24.11.2013 позивачем не надано, у суду відсутні підстави вважати цю обставину нововиявленою.

Також, позивач, як на підставу перегляду рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2016 у справі №904/6070/16 за нововиявленими обставинами, посилався на відзив ОСОБА_4 по справі №185/7522/17.

При цьому, посилання позивача на обставини, викладені у відзиві на позов по справі №185/7522/17 судом не приймаються, оскільки вказані факти не підтверджені жодними доказами. Крім того, рішення у справі №185/7522/17 не набрало законної сили.

Суд зазначає, що відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 N 17 «Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами» нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами, оскільки до нововиявлених обставин можуть бути віднесені матеріально-правові факти, що були наявні на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомими заявнику, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін або які мають значення для правильного вирішення спору.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду України від 16.09.2014 зі справи № 3-108гс14: «До нововиявлених обставин можуть бути віднесені матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору. Необхідними ознаками нововиявлених обставин є їх наявність на час розгляду справи та те, що ці обставини не могли бути відомі заявнику на час розгляду справи».

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи.

За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Водночас, статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

На розширення цього положення Основного Закону в статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13) констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом першим статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року (заяви № 29458/04 та № 29465/04) вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Отже, процедура перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами повинна відповідати вимогам статті 6 Конвенції та положенням законодавства України та має бути збалансована з реальністю правового захисту та ефективністю рішень судів усіх інстанцій, як найважливіших аспектів реалізації принципу верховенства права.

Виходячи з правозастосовної судової практики вбачається, що необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність трьох умов:

1) їх існування на час розгляду справи;

2) ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи;

3) істотність даних обставин для розгляду справи, тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте .

Більше того, потрібно чітко розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту); так, не можуть вважатися такими обставинами подані учасником судового процесу листи, накладні, розрахунки, акти тощо, які за своєю правовою природою є саме новими доказами.

Разом з цим, виникнення нових або зміна обставин після вирішення спору не можуть бути підставою для зміни або скасування судового рішення.

Прийняття та розгляд заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не означає обов'язкового скасування чи зміни рішення, що переглядається.

Результат перегляду повинен випливати з оцінки доказів, зібраних у справі, і встановлення господарським судом на основі цієї оцінки наявності або відсутності нововиявлених обставин, визначення їх істотності для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається (п. 8.6. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 17 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами").

Законом не передбачено здійснення перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами у повному обсязі. Отже, господарський суд переглядає судове рішення за нововиявленими обставинами лише в тих межах, в яких ці обставини впливають на суть рішення (п. 8.7. вказаної вище постанови Пленуму Вищого господарського суду України).

За приписами ч. 1 ст. 325 Господарського процесуального кодексу України заява про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами розглядається судом у судовому засіданні протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження за нововиявленими або виключними обставинами.

Справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. У суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи (ч. 2 ст. 325 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 3 ст. 325 Господарського процесуального кодексу України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може:

1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі;

2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення;

3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Таким чином, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилається позивач, звертаючись із заявою про перегляд рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2016 у справі №904/6070/16, за нововиявленими обставинами, не є нововиявленими, оскільки не характеризуються наявністю вищезазначених ознак у сукупності.

З урахуванням вищевикладеного, заява Фермерського господарства "КОНКУРЕНТ" про перегляд судового рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2016 у справі №904/6070/16 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2016 у справі №904/6070/16 слід залишити в силі.

Витрати заявника зі сплати судового збору за подання розглянутої заяви покладаються на ФГ "КОНКУРЕНТ".

Керуючись положеннями статей 1, 2, 4, 7, 8, 13, 14, 15, 17, 73-79, 86, 230, 234, 235, 255, 257, 320-325 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви Фермерського господарства "КОНКУРЕНТ" про перегляд судового рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2016 у справі №904/6070/16.

2. Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2016 у справі №904/6070/16 - залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення - 01.10.2018.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. ст. 254 - 259 Господарського процесуального кодексу України, до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з урахуванням пп. 17.5 п.17 ч.1 розділу ХІ Господарського процесуального кодексу України.

Суддя ОСОБА_5