ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2018 р.м. ХарківСправа № 922/2073/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

при секретарі судового засідання Васильєвій Л.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом ТОВ "ТД "Скай Полімер", м. Київ
до ТОВ Фірма "СВ", Х/о
про стягнення 79562,97 грн.
за участю представників:

позивача - не з`явився,

відповідача - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "ТД "Скай Полімер", м. Київ звернулось до господарcького суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з ТОВ Фірма "СВ", Х/о заборгованість за договором поставки №814-21.03.2018 від 21.03.18р. в сумі 79562,97 грн., яка складається з: основного боргу в сумі 50300,00 грн., пені в сумі 14225,13 грн., проценти за користування чужими грошовими коштами - 15037,84 грн. Судові витрати просить покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 01.08.18р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням учасників справи. Призначено судове засідання на "30" серпня 2018 р. о(об) 15:00.

17.08.18р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому вказує, що у відповідача відсутня заборгованість перед позивачем, на підтвердження оплати основної заборгованості надав платіжне доручення №2801 від 03.08.18р. в сумі 50300,00 грн., та просить суд відмовити в задоволенні позову.

30.08.18р. в судовому засіданні оголошено про відкладення розгляду справи на 24 вересня 2018 року на 12:00 год.

21.09.18р. від позивача надійшла відповідь на позовну заяву, яку долучено судом до матеріалів справи.

21.09.18р. від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

Суд, дослідивши дане клопотання, вважає за можливе його задовольнити.

Представник позивача в судове засідання 24.09.18р. не з`явився.

Представник відповідача в судове засідання 24.09.18р. не з`явився.

Враховуючи те, що норми Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТД «СКАЙ ПОЛІМЕР» (далі «Позивач» або «Постачальник») та Товариством з обмеженою відповідальністю ФІРМА «СВ» (далі «Відповідач» або «Покупець») було укладено Договір поставки № 814-21.03.2018 від «21» березня 2018 року (далі - «Договір»).

Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник зобовязується передати, а Покупець прийняти та оплатити на умовах передбачених даним Договором товар (партію Товару) в кількості, асортименті та по цінах вказаних в накладних на відпуск Товару (далі - видаткова накладна), які е невідємною частиною даного Договору.

Виконуючи умови Договору Постачальник здійснив поставку продукції на замовлення Покупця, що підтверджується Рахунком на оплату № 1241 від 25.04.2018р., Видатковою накладною № 1405 від 25.04.2018р. на суму 300 300,00 грн., Товарно-транспортною накладною № Р1405 від 25.04.2018р., Довіреністю № 75/04 від 25.04.2018р. Позивач здійснив поставку товару на загальну суму 300 300,00 грн.

У відповідності до п. 5.1. Договору розрахунок за товар здійснюється шляхом попередньої оплати 100% вартості товару, що поставляється у безготівковому порядку на рахунок постачальника. Партією товару вважається товар, поставлений по одній накладній (акту прийому - передачі і тому подібне). Підтвердженням факту поставки товару є підписана Покупцем видаткова (товарно - транспортна накладна).

Згідно з п. 5.3 Договору датою оплати є дата зарахування грошових коштів на рахунок Постачальника. Таким чином Покупець зобов'язаний був оплатити повну вартість Товару у розмірі 300 300,00 грн. 25.04.18р.

Відповідач оплатив поставку товару у сумі 250 000,00 грн. 25.07.2018р., що підтверджується Довідкою з АТ «ОТП Банк» №008-4/915 та Бухгалтерською довідкою № 3 від 24.07.2018р. (а.с. 21-22).

30.08.18р. відповідачем надано до суду платіжне доручення №2801 від 03.08.18р. в сумі 50300,00 грн. (а.с. 45).

Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість в сумі 50300,00 грн. було сплачено відповідачем в процесі розгляду справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо: відсутній предмет спору.

Таким чином, оскільки, відповідачем в процесі розгляду справи було сплачено суму основної заборгованості в сумі 50300,00 грн., суд вважає за необхідне закрити провадження по справі в цій частині.

Надаючи правову кваліфікацію доказам які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобовязання виникають з підстав, зазначених у статті 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договір та інші правочини та юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обовязків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

У відповідності із ст.173 ГК України та ст.509 ЦК України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один субєкт господарювання (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вичинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого субєкту (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утримуватися від певних дій, а інший субєкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязків.

Господарські зобовязання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч.7 ст.179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно ст. 599 Цивільного кодексу України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.193 ГК України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до п. 7.2 Договору в разі невиконання або неналежного виконання Покупцем зобовязань по оплаті за даним Договором, він несе відповідальність у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період її нарахування, за кожен день прострочення з дня виникнення до дня фактичної оплати. В разі прострочення сплати більш ніж на 3 (три) календарних дня Покупець зобовязаний сплатити Постачальнику проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 36 (тридцять шість) % річних від вартості неоплаченого в строк товару (партії товару) з дня настання терміну оплати товару (партії товару) до дня його фактичної оплати.

Так, позивачем нараховано відповідачу 14225,13 грн. пені та проценти за користування чужими грошовими коштами в сумі 15 037,84 грн.

Відповідно до ч.1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ніш грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь мас прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з положеннями ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

Суд, перевіривши розрахунки позивача щодо стягнення відповідача 14225,13 грн. пені та проценти за користування чужими грошовими коштами в сумі 15037,84 грн., вважає їх таким, що здійснено у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому вважає за можливе дані вимоги задовольнити.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 129 ГПК України. Судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином судові витрати покладаються на відповідача в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 526, 612, 623-625, 631, 629, 759, 762, 782, 797 Цивільного кодексу України; ст.ст. 224, 225 Господарського кодексу України; ст.ст. 1, 2, 4, 5, 12, 13, 14, 15, 73, 74, 129, п. 2 ч. 1 ст. 231, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 256, 257, 259 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "СВ" (, 62332, Україна, Харківська область, Дергачівський район, с. Руська Лозова, вул. Польова, 11) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД "Скай Полімер" (, 02068, Україна, м. Київ, вул. Драгоманова, 44-А, офіс 63) 14225,13 грн. пені та проценти за користування чужими грошовими коштами в сумі 15037,84 грн., судовий збір в сумі 1762,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Закрити провадження по справі в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 50300,00 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку для оскарження. Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 01.10.18р.

Суддя ОСОБА_1