ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.09.2018 м. Івано-ФранківськСправа № 909/656/18

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Фанда О.М, секретар судового засідання Полівода С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: ОСОБА_1 особи-підприємеця ОСОБА_2, участок Борсучна, 21,с.Зелена, Надвірнянський район, Івано-Франківська область,78433

до відповідача: Державного підприємства "Надвірнянське лісове господарство", вул.Соборна, 163, м. Надвірна, Івано-Франківська область,78405

про зобов"язання виконати умови договору, стягнення штрафу за неналежне виконання умов договору в сумі 2 559 грн та стягнення упущеної вимоги в сумі 471 054 грн 94коп .

за участю:

від позивача: ОСОБА_3 - адвокат, (договір про надання правничої допомоги та представництва в суді від 26.07.2018 року; ордер серія ІФ № 053108 від 27.07.2018 року; посвідчення адвоката № 001210 від 07.07.2017 року)

від позивача: ОСОБА_2 - фізична особа - підприємець, (виписка з ЄДРЮОФОП серія ААВ № 881794 від 03.11.2014 року)

від відповідача: ОСОБА_4 - представник, (довіреність б/н від 05.09.2018 року; паспорт серія СЕ № 683387 від 25.03.2014 року)

від відповідача: ОСОБА_5 - представник, (довіреність № 01-2/942 від 21.08.2018 року; паспорт серія НС № 002049 від 21.07.1995 року)

встановив: ОСОБА_1 особа - підприємець ОСОБА_2 (далі позивач) звернулась до Господарського суду Івано-Франківської області із позовною заявою до Державного підприємства "Надвірнянське лісове господарство" (далі відповідач) про зобов'язання відповідача у строк до 7 днів здійснити поставку 195 куб. м необробленої деревини на загальну суму 255 900 грн. згідно договору купівлі-продажу необробленої деревини № 07-4/252 від 13.03.2018 року на користь позивача, стягнення штрафу в сумі 2559,00 грн. та недоотриманого прибутку в сумі 241 720, 64 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі- продажу необробленої деревини , зокрема недопоставлення відповідачем товару - 195 м3 необробленої деревини на загальну суму 255 900 грн. У зв'язку з цим просить також стягнути штраф в розмірі 2 559 грн за відмову продавця від поставки товару покупцю та 471 054 грн 94к. недоотриманого прибутку. Стягнення неотриманого прибутку мотивує тим, що вона не змогла виконати обов"язки перед іноземним контрагентом.

В судових засіданнях 11.09.18 року оголошено перерву до 18.09.18 до 11:00 год, після чого в судовому засіданні оголошено перерву до 26.09.18 до 10:00 год.

В судовому засіданні представники сторін подали заяву про завершення підготовчого провадження та розгляд справи по суті.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, з підстав викладених у позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог (вх.№11794/18 від 03.08.18) і просять суд позов задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні заперечили проти позову з підстав викладених у відзиві (вх.№13373/18 від 04.09.18) та запереченні (вх.№14518/18 від 25.09.18) та просить суд в позові відмовити повністю.

З аналізу відзиву та заперечення вбачається, що позовні вимоги в частині недопоставленої продукції необробленої сировини в розмірі 195 куб.м. відповідач спростовує настанням "сезонної тиші", у зв'язку з чим забороняється проведення санітарних рубок деревини в період з 01.04.18 по 15.06.18. В зв'язку з цим між позивачем та відповідачем здійснювалась переписка з відповідними пропозиціями відповідача, на які позивач не погоджувався. При цьому відповідач з посиланням на ч.2 ст. 693 ЦК України вказує на належність позивачу альтернативної вимоги (передання оплаченого товару чи повернення суми попередньої оплати ) при порушенні продавцем (в спірному випадку відповідачем) строку передачі товару, яким позивач не скористався.

Вимоги позивача про стягнення штрафу в розмірі 2 559 грн 00к. на підставі п.5.4 Договору купівлі-продажу необробленої деревини №07-4/252 від 13.03.18 відповідач спростовує відсутністю зазначення позивачем у позовній заяві обставин, які б свідчили про відмову відповідача у поставці товару.

Вимоги позивача в частині стягнення недоотриманого прибутку в розмірі 471 054 грн 94к. відповідач спростовує відсутністю у позовній заяві обставин, які б підтверджували, що належне виконання позивачкою зовнішньоекономічного Контракту, на який вона вказує, забезпечувалось і залежно від своєчасного виконання договору купівлі-продажу №07/4/252 від 13.03.2018 і що порушення строків поставки по Договору було єдиною причиною, яка з необхідністю породжує настання збитків.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

7 березня 2018 року на Прикарпатській універсальній товарній біржі відбувся аукціон з продажу необробленої деревини заготівлі другого кварталу 2018 року, за результатами якого ОСОБА_2 Василіна придбала деревину на суму 255 900 грн 00к., що підтверджується аукціонним свідоцтвом №14/2/381 від 07.03.18, копія якого долучена до матеріалів справи.

13 березня 2018 року між ДП "Надвірнянське лісове господарство" (по договору - продавець/по справі - відповідач) та ФОП ОСОБА_2 (по договору - покупець/по справі - позивач) укладено Договір купівлі-продажу необробленої деревини №07-4/252, відповідно до умов якого продавець зобов'язався передати, а покупець - прийняти та оплатити товар на умовах та способом , вказаним в цьому Договорі.

Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 Договору, загальна вартість товару, що є предметом цього договору , складає 255 900 грн. Платіж (передоплата 100% вартості) здійснюється шляхом банківського переказу коштів на розрахунковий рахунок продавця за кожну партію товару.

Пунктом 4.2.1. Договору зобов'язано продавця своєчасно та в повному обсязі, відповідно до інформації, заявленої в лоті та умов цього договору, передати покупцеві товар.

Пунктом .4.3.1 Договору передбачено право покупця своєчасно та в повному обсязі отримати товар від продавця відповідно до умов цього Договору.

Пунктом 3.1. Договору визначено, що поставка товару по даному договору здійснюється згідно графіку поставок , який є його невід'ємною частиною, на умовах франко-склад продавця, якщо інше не узгоджено сторонами.

Графік надання необробленої деревини оформлений Додатком №1 до договору та передбачає сплату та відповідну поставку товару за період квітень-червень 2018 року на загальну суму 255 900 грн 00к.

Позивачем здійснено платежі згідно графіку надання необробленої деревини на загальну суму 255 900 грн 00к., що підтверджується, долученими до матеріалів справи копіями платіжними дорученнями № 239 від 08.05.18, №240 від 15.05.18, №245 від 30.05.18, №251 від 12.06.18, №253 від 18.06.2018.

Пункт 3.12 Договору зобов'язує продавця передати товар покупцеві після отримання 100% передплати за партію товару протягом 5-ти робочих днів.

В порушення взятих на себе зобов'язань відповідач не здійснив поставку товару в обсязі 195м3, що зумовило позивача звернутись з даним позовом до суду.

З урахуванням наведеного суд виходить з наступного.

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до вимог статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

До виконання господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (стаття 193 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності до статей 627, 628 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Правовідносини, що склалися між сторонами, випливають із договору, який по своїй правовій природі є договором купівлі - продажу.

Згідно статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (статті 629 Цивільного кодексу України).

Статтями 662, 663 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Як визначено статтею 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Стаття 693 Цивільного кодексу України встановлює, що якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

В спірному випадку сторонами обумовлено 100% оплату товару до його передання продавцем покупцю, яку й виконано останнім, про що свідчать вказані вище платіжні доручення, копії яких долучені до матеріалів справи.

Частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права слідує, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов'язання зі своєчасного передання товару покупцю. У разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Вибір поведінки є правом покупця.

Згідно з статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічне положення містить стаття 193 Господарського кодексу України, де зазначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як визначено статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як свідчать матеріали справи та не заперечується самим відповідачем вимоги щодо поставки необробленої деревини (195 м.куб) на загальну суму 255 900 грн останній згідно договору не виконав.

Щодо твердження відповідача про неможливість виконання умов договору в частині недопоставлення продукції необробленої сировини в розмірі 195 куб.м. внаслідок настанням "сезонної тиші", у зв'язку з чим забороняється проведення санітарних рубок деревини в період з 01.04.18 по 15.06.18, то суд вважає їх безпідставними та необгрунтованими з наступних підстав.

Згідно статті 39 Закону України "Про тваринний світ" у період масового розмноження диких тварин, з 1 квітня до 15 червня, забороняється проведення робіт та заходів, які є джерелом підвищеного шуму та неспокою (стрільба, проведення вибухових робіт, феєрверків, санітарних рубок лісу, використання моторних маломірних суден, проведення ралі та інших змагань на транспортних засобах)».

Крім того, на офіційному сайті Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства (інтернет-ресурс: HTTP:www.ifforestry.gov.ua) містилась інформація про те, що 1 квітня в прикарпатських лісах розпочався "сезон тиші), який триватиме до 15 червня 2018 року, про що свідчить долучена до матеріалів справи копія оголошення з оф. сайту Управління.

Таким чином настання "сезонної тиші" в період з 1 квітня до 15 червня щороку визначено Законом і є загально відомим фактом. А тому при складанні спірного договору відповідачу вказаний факт був відомий і міг би ним врахуватись у договорі як форс мажорною обставиною, яка перешкоджає виконанню умов договору щодо поставки товару у вказаний період (01.04.18 по 15.06.18).

З оглянутого тексту договору вбачається відсутність зазначення вказаної вище обставини.

Зважаючи на наведене, враховуючи, що строк передачі товару визначений умовами договору та графіком передачі товару сплив, а сторонами не вносились зміни у такий графік, господарський суд дійшов висновку, що невиконання умов договору відбулось саме внаслідок порушення відповідачем умов укладеного договору та ст.ст. 662, 663 Цивільного кодексу України, що призвело до порушення права позивача на отримання придбаного на аукціоні товару.

За наведених обставин Господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги про зобов'язання відповідача виконати умови Договору купівлі-продажу необробленої деревини №07-4/252 від 13.03.18 та передати позивачу придбану на аукціоні необроблену деревину є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Підсумовуючи наведене, позовні вимоги про зобов'язання відповідача здійснити поставку 195 куб. м необробленої деревини на загальну суму 255 900 грн.

Щодо позовних вимог в частині стягнення штрафних санкцій в розмірі 2 559 грн 00к., слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності.

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов'язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

В силу норм ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов"язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 5.4. Договору купівлі-продажу необробленої деревини №07-4/252 від 13.03.2018 року передбачено, що за відмову продавцем від поставки товару покупцю на умовах даного договору, продавець сплачує покупцю штраф в розмірі 1% (один відсоток) від вартості недопоставленого товару.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку про обгрунтованість також позовних вимог в частині стягнення штрафу в розмірі 2 559 грн 00коп.

Щодо позовних вимог в частині стягнення 241 720, 64 грн. недоотриманого прибутку в сумі 241 720 грн 64 к., то суд враховує наступне.

Пунктом 8 ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Статтею 224 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

- вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

- додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною;

- неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною;

- матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом (частина 1 статті 225 ГК України).

Предметом розгляду у даній справі є вимога про стягнення 471 054 грн 94к. упущеної вигоди понесених позивачем внаслідок невчасного виконання відповідачем зобов'язання щодо поставки необробленої деревини.

Згідно із ст.623 Цивільного кодексу України при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Тобто, пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання відповідачем своїх обов'язків.

Отже, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов'язанні.

Як встановлено судом, розмір заявлених збитків у вигляді упущеної вигоди позивач розраховує виходячи з того, що внаслідок не виконання умов Договору купівлі-продажу необробленої деревини №07-4/252 від 13.03.18 щодо поставки 195 м. куб. необробленої деревини позивач не зміг виконати свої обов'язки перед іноземним контрагентом по Контракту №1 від 29.03.18 та отримати відповідні кошти.

В обґрунтування неодержаного прибутку (упущеної вигоди) позивач надав копію Контракту №1 від 29.03.2018 року та Висновок спеціаліста незалежної аудиторської фірми "Аудит-Сервіс ІНК" від 23.07.2018 року.

Неодержаний прибуток - це рахункова величина втрати очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб'єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив би правопорушення, тобто якщо ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б отримані у випадку належного виконання боржником своїх зобов'язань.

Таким чином, при обрахуванні розміру упущеної вигоди мають враховуватися тільки ті точні дані, які безспірно підтверджують реальну можливість отримання грошових сум, або інших цінностей, якби права позивача не були порушені. Нічим не підтверджені розрахунки про можливі доходи до уваги братися не можуть. Розмір упущеної вигоди повинен визначатися з урахуванням часу, протягом якого тривали протиправні дії відповідача, розумних витрат на отримання доходів, які позивач поніс би, якби не відбулося порушення права.

З аналізу досліджених судом доказів вбачається не доведеність позивачем розміру упущеної вигоди, яку б позивач міг отримати у разі належного виконання відповідачем умов договору щодо поставки 195 м.куб. необробленої деревини. Зокрема з наявних в матеріалах справи копій контракту ,поданого позивачем разом із відповідю на відзив (вх.№14027/18 від 18.09.18) та долученого судом, який знято з оригіналу, дослідженого в судовому засіданні 26.09.18, вбачаються розбіжності. Зокрема щодо ціни проданого товару: у першій копії зазначено ціну за 1м.куб. - 128 Євро, тоді як в оригіналі вказано 90 Євро. Також вбачається розбіжність і у п.3.1 вказаного Контракту щодо кількості товару, яку можна загрузити в грузовик: в поданій копії зазначено до 24 тон, згідно оригіналу до 22 тон.

Окрім того, на вказаний контрат, в контексті поданого позивачем разом із відповідю на відзив (вх.№14027/18 від 18.09.18), послався у Висновку спеціаліст при визначення розміру неоотриманого прибутку у квітні-червні 2018 року, на який (Висновок) позивач посилається як на доказ в обґрунтування неодержаного прибутку (упущеної вигоди).

З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, не доведеним належними та допустимими доказами завдання відповідачем збитків у вигляді упущеної вигоди у розмірі 471 054 грн 94к., причинного зв'язку між порушенням зобов'язання відповідачем та неодержаним прибутком (упущена вигода).

Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно із частин 2-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об'єктивного з'ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

З огляду на викладене, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності власної правової позиції. Спір повинен вирішуватись на користь тієї сторони, яка за допомогою відповідних процесуальних засобів переконала суд в обґрунтованості своїх вимог чи заперечень.

Як визначено статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Приписами статті 79 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Пунктами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позивач надав суду всі належні та допустимі докази, які дають можливість суду задоволити позовні вимоги частково та зобов"язати відповідача здійснити поставку позивачу потягом семи днів 195м3 небробленої деревини на загальну суму 255 900грн. згідно договору купівлі-продажу №7-4/252 від 13 березня 2018року та стягнути з відповідача на користь позивача 2 559 грн штрафу. В решті позову - відмовити.

Щодо судових витрат, то слід зазначити наступне.

З урахуванням приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, суд приходить до висновку про відшкодування позивачу судового збору відповідно до пропорційно задоволених позовних вимог, а саме в сумі 1800 грн 33 к.

Щодо відшкодування позивачу за рахунок відповідача витрат на професійну правничу допомогу на суму 5 000 грн 00 к., то слід зазначити наступне.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч. 1 ст. 16 ГПК України).

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 16 ГПК України).

Відповідно ч.3 ст.123 ГПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч.1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до частини 3 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За змістом ч.3 ст.4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро (організаційні форми адвокатської діяльності).

Позивачем в обґрунтування понесення ним витрат на оплату послуг адвоката надано Договір про представництво та надання правничої допомоги від 26.07.2018 р., квитанцією від 27.07.18, Актом приймання виконаних робіт від 26.07.18.

Враховуючи те, що позивач надав суду докази надання правничої допомоги, довів суду витрачений час адвокатом на вирішення всіх питань, які виникли при вирішенні даного спору, витрати по оплаті на правничу допомогу, суд задовольняє та покладає на відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн 00 к.

Щодо відшкодування позивачу 800 грн 00к. витрат, пов'язаних з висновком спеціаліста, то суд приходить до висновку про відмову в їх задоволенні. Вказані витрати з урахуванням норм Господарського процесуального кодексу України не підлягають відшкодуванню, оскільки не входять до складу судових витрат.

Керуючись ст.1, 4, 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" , ст. 39 Закону України "Про тваринний світ", ст. 11, 16, 22, 193, 509, 525, 526, 530, 544, 546, 610, 611, 612, 626, 627, 628, 629, 655, 662, 663, 692, 693 Цивільного кодексу України, ст. 174, 193, 218, 224, 230, 255 Господарського кодексу України, ст. 73, 76, 79, 86, 129, 202, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

частково задовольнити позов ОСОБА_1 особи-підприємеця ОСОБА_2 до Державного підприємства "Надвірнянське лісове господарство" про зобов'язання виконати умови договору та здійснити потягом семи днів поставку 195м3 небробленої деревини на загальну суму 255 900грн 00к. згідно договору купівлі-продажу №7-4/252 від 13 березня 2018року, стягнення штрафу за неналежне виконання умов договору в сумі 2 559 грн 00к. та стягнення упущеної вигоди в сумі 471 054 грн 94к.

Відповідачу ОСОБА_6 підприємству "Надвірнянське лісове господарство" (вул.Соборна, 163, м. Надвірна, Івано-Франківська область,78405, ) здійснити поставку позивачу ОСОБА_1 особі-підприємцю ОСОБА_2 (участок Борсучна, 21, с.Зелена, Надвірнянський район, Івано-Франківська область,78433, код НОМЕР_1) потягом семи днів 195м3 небробленої деревини на загальну суму 255900грн. згідно договору купівлі-продажу №7-4/252 від 13 березня 2018року.

Стягнути з відповідача Державного підприємства "Надвірнянське лісове господарство" (вул.Соборна, 163, м. Надвірна, Івано-Франківська область,78405, ) на користь позивача ОСОБА_1 особи-підприємця ОСОБА_2 (участок Борсучна, 21, с.Зелена, Надвірнянський район, Івано-Франківська область,78433, код НОМЕР_1) - 2559 грн 00 к. - штрафу, 1800грн 33к -. витрат по сплаті судового збору та 5000грн 00к. - витрат на правову допомогу.

В задоволенні позову про стягнення упущеної вигоди в сумі 471 054 грн 94к. - відмовити.

Рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 03.10.2018

Суддя Фанда О.М.