номер провадження справи 33/72/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2018 Справа № 908/1494/18

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Українська експедиційна група (65013, м. Одеса, Миколаївська дорога, буд. 253)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Машспецсталь (69096, м. Запоріжжя, вул. Силова, буд. 28-А)

про стягнення суми,

Суддя Мірошниченко М.В.

Секретар судового засідання Хилько Ю.І.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1- довіреність б/н від 30.07.2018 р.;

від відповідача : не зявився;

ВСТАНОВИВ:

В господарський суд Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Українська експедиційна група до Товариства з обмеженою відповідальністю Машспецсталь про стягнення суми 53131,98 грн., з яких: сума 52477,80 грн. основного боргу та сума 654,18 грн. пеня.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на приписи ст.ст. 11, 16, 509, 510, 526, 536, 625, 929, 931 ЦК України, ст. 193, 316 ГК України та умови договору про надання транспортно-експедиційних послуг № 290518 від 29.05.2018 р. Вказував, що на виконання умов укладеного між сторонами Договору, відповідачу було надано послуги з організації перевезення вантажу на суму 52477,80 грн., які останній, станом на дату подання позову до суду не сплатив. У звязку із простроченням виконання грошового зобовязання, відповідачу, на підставі п. 5.5 Договору нараховано пеню. Посилаючись на вищевикладене, позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 06.08.2018 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/1494/18 за правилами спрощеного позовного провадження. Присвоєно справі номер провадження 33/72/18. Судове засідання призначено на 04.09.2018 р.

29.08.2018 р. в господарський суд Запорізької області надійшла письмова заява позивача про збільшення розміру позовних вимог, згідно якої, позивач, посилаючись на часткове погашення відповідачем суми основного боргу в розмірі 1000,00 грн. та збільшення періоду нарахування пені, просить стягнути з відповідача суму 51477,80 грн. основного боргу та суму 2093,84 грн. пені.

Ухвалою суду від 04.09.2018 р., заява про збільшення розміру позовних вимог прийнята судом до розгляду, відкладено розгляд справи на 02.10.2018 р.

26.09.2018 р. в господарський суд Запорізької області надійшли додаткові пояснення позивача, за змістом яких, 03.09.2018 р. відповідачем було частково сплачено суму основного боргу в розмірі 500,00 грн., у звязку з чим, станом на дату розгляду справи в суді, сума основного боргу за Договором становить 50977,80 грн.

Відповідач - в судове засідання 02.10.2018 р. не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, запропонованих ухвалою від 06.08.2018 р. та від 04.09.2018 р. документів, не надав, про час та місце судового засідання повідомлений шляхом направлення ухвал суду від 06.08.2018 р. та від 04.09.2018 р. на юридичну адресу відповідача, визначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (69096, м. Запоріжжя, вул. Силова, буд. 28-А).

Згідно ст. 120 ГПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обовязковою. &?у;…&?с; Ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж пять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії. Цей термін може бути скорочений судом у випадку, коли цього вимагає терміновість вчинення відповідної процесуальної дії. &lв;…&g6; Учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає. &lо;…&?,;

Ухвали господарського суду Запорізької області від 06.08.2018 р. та від 04.09.2018 р., повернулися з відміткою підприємства звязку з відміткою За закінченням терміну зберігання.

Тобто в розумінні ст. 120 ГПК України відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За таких обставин, суд вважає, що ним були вжиті достатні заходи для повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи № 908/1494/18.

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи зобовязані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та обєктивному встановленню всіх обставин справи; зявлятися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обовязковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обовязки, визначені законом або судом.

Згідно ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З урахуванням викладеного, суд вирішив за доцільне розглянути справу по суті за наявними матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті, за відсутністю відповідача.

У судовому засіданні 02.10.2018 р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу Оберіг.

Присутній в судовому засіданні 02.10.2018 р. представник позивача підтримав доводи, викладені в позовній заяві, заяві про збільшення розміру позовних вимог та у додаткових поясненнях у повному обсязі.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Матеріали справи свідчать, що 29.05.2018 р. між позивачем (Експедитором) та відповідачем (Клієнтом) був укладений договір про надання транспортно-експедиційних послуг № 290518 (надалі Договір), за умовами якого, Клієнт (Відповідач) доручає, а Експедитор (Позивач) зобов'язується за плату і за рахунок Клієнта надати послуги з транспортно-експедиторського обслуговування та організувати перевезення вантажів Клієнта по території України та в міжнародному сполученні відповідно до умов цього Договору та Заявок Клієнта.

Відповідно до п. 1.2. Договору Заявка є невід'ємною частиною даного Договору, в якій встановлюються істотні умови кожного конкретного перевезення, а саме: 1.2.1 найменування вантажу, кількість (вага) та пакування вантажу, його особливі характеристики; 1.2.2. найменування та місцезнаходження Вантажовідправника та Вантажоодержувача, пункти відправлення та призначення вантажу; 1.2.3. дата і час завантаження та розвантаження, строк виконання перевезення; 1.2.4. розмір вартості послуг перевезення, що є транзитними для Експедитора; 1.2.5 розмір вартості експедиторської винагороди; 1.2.6. інші вимоги щодо перевезення вантажу.

Згідно п. 2.3.5. Договору сторони зобов'язуються підписати Акт виконаних робіт за умови належного надання послуг відповідно до Заявки. В Акті виконаних робіт повинно бути вказано дату підписання такого акту, номер та дата Заявки, відповідно до якої надавались послуги, підписи уповноважених осіб та печатки Сторін. Дата підписання Акту виконаних робіт вважається датою належного та повного надання послуг. Клієнт зобов'язується підписати акт виконаних робіт або надати письмові мотивовані заперечення щодо нього протягом 5-ти календарних днів з моменту його отримання від Експедитора. У разі не підписання акту виконаних робіт чи не надання заперечень щодо нього у вказаний вище строк вважається, що послуги надані Експедитором Клієнту у повному обсязі і акт прийнятий Клієнтом(Відповідачем) без змін та підлягає оплаті в повному об'ємі.

Згідно п. 4.1. Договору розрахунки за цим Договором здійснюються у безготівковій формі у національній валюті України шляхом переведення коштів з поточного банківського рахунку Клієнту на поточний банківський рахунок Експедитора, протягом 5(п'яти) календарних днів з дати отримання рахунка-фактури Експедитора, товарно-транспортної накладної (СМК) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу, Акту виконаних робіт.

Відповідно до п. 5.5. Договору у випадку прострочення строку оплати, вказаного у пункті 4.1. даного Договору, Клієнт виплачує Експедитору неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожну добу затримки оплати, та неустойка у вигляді пені нараховується за весь час існування заборгованості.

Відповідно до п. 8.10. Договору Сторони домовились, що даний Договір, додатки до нього, документи, які складаються при виконанні цього договору, підписані представниками сторін та передані факсимільним зв'язком, мають юридичну силу та є дійсними та належними доказами до заміни їх оригіналами.

Відповідно до Заявки на перевезення вантажу № 000002477-1 від 08.06.2018р. (далі - Заявка), яка є додатком до Договору, Клієнт доручив Експедитору організувати перевезення вантажу - «металевої стружки» за маршрутом: Запоріжжя (Україна) Софія (Болгарія).

На виконання Договору та Заявки позивач як Експедитор для здіснення зазначеного перевезення залучив перевізника - ПАТ «Одескабель» за Договором про надання транспортно-експедиційних послуг № 1063 від 21.12.2015р. та Заявкою №000002433-1 від 12.06.2018р.

Перевезення було здійснено за міжнародною товарно-транспортною накладною СМК № 0757 від 12.06.2018 р. за маршрутом Запоріжжя (Україна) Софія (Болгарія), відправник відповідач (ТОВ «Машспецсталь), одержувач - «Еvаs Іmpex ОOD» («ОСОБА_2 ЕООД»).

Відповідно до міжнародної товарно-транспортної накладної СМК № 0757 від 12.06.2018р. вантаж було доставлено та прийнято вантажоодержувачем «Еvаs Іmpex ОOD» у повній кількості та без зауважень, про що свідчить підпис його представника у СМК. засвідчений відбитком печатки.

Вартість послуг за організацію перевезення вантажу за зазначеним маршрутом було погоджено сторонами в Заявці в графі «Фрахт, умови сплати» у розмірі еквіваленту 2000,00 доларів США в гривні за курсом НБУ на день вивантаження, що становить 52477,80 грн. за курсом НБУ на день вивантаження (26,2389 грн. за 1 долар США).

Відповідно до умов Заявки (графа «Фрахт, умови сплати») оплата послуг здійснюється за безготівковим розрахунком в гривневому еквіваленті протягом 5 (п'яти) банківських днів після отримання вірно оформлених оригіналів документів.

Позивач надіслав відповідачу за експрес-накладною ТОВ «Нова Пошта» №9790 від 09.07.2018р. оригінали Договору № 290518 від 29.05.2018р., Заявки №000002477-1 від 08.06.2018р., СМК № 0757, Акту надання послуг № 1608 від 29.06.2018р. та Рахунку № 1608 від 29.06.2018р., які були отримані ТОВ «Машспецсталь» - 10.07.2018р.

Також, у позовній заяві зазначено, що під час здійснення перевезення відповідачем було порушені передбачені в Заявці норми часу на завантаження/розвантаження та замитнення/розмитнення вантажу, внаслідок чого було допущено понаднормативний простій автомобіля перевізника з 12.06.2018р. по 21.06.2018р.

З цього приводу позивач звернувся до відповідача з Претензією про сплату неустойки за простій автомобіля від 21.06.2018 р. № 21/06-1 у якій просив сплатити неустойку за простій автомобіля у сумі 6400,00 грн., виходячи з розміру штрафу, погодженого у Заявці - 800грн. за 1 авто за добу. Разом з зазначеною Претензією позивач надіслав відповідачу електронною поштою Рахунок на оплату №1600 від 21.06.2018р. на суму штрафу за понаднормативний простій - 6400,00 грн.

Відповідач відповіді на зазначену Претензію не надав, але 23.06.2018р. (до завершення перевезення) сплатив позивачу зазначений штраф за простій в сумі 6400,00 грн. згідно рахунку № 1600 від 21.06.2018р., що підтверджується Випискою АБ «Південний» по рахунку позивача за 23.06.2018р.

16.07.2018р. на електронну пошту позивача від відповідача надійшла Претензія оплати неустойки № 389/4 від 16.07.2018р., в якій відповідач просив перерахувати суму оплати доставки, у зв'язку з тим, що він нібито оплатив штрафи за позивача на території України у розмірі 29800,00грн., у перевізника немає ліцензії та перевізником було порушено час перевезення вантажу.

Позивач надав Відповідь на Претензію щодо оплати неустойки №389/4 від 16.07.2018р. із зустрічними вимогами № 19/07-юр від 19.07.2018р. У зазначеній Відповіді позивач зазначив про безпідставність доводів та обставин наведених відповідачем, а також, просив відповідача оплатити суму простроченої заборгованості у розмірі 52477,80 грн. за надані послуги з організації перевезення за Заявкою та СМК. № 0757 та надіслати на адресу позивача екземпляр Акту надання послуг № 1608 від 29.06.2018р. підписаного зі сторони відповідача.

Зазначена Відповідь була надіслана відповідачу електронною поштою та рекомендованим листом, проте відповіді на неї відповідач не надав, оплату заборгованості у повному обсязі не здійснив, підписаний зі свого боку акт надання послуг не надіслав.

У звязку з цим, ТОВ Українська експедиційна група звернулося в господарський суд Запорізької області із позовною заявою (вих. № 30/07-юр від 30.07.018 р.) про стягнення з ТОВ Машспецсталь суми 53131,98 грн., з яких: сума 52477,80 грн. основного боргу та сума 654,18 грн. пеня.

Після направлення вказаної позовної заяви до суду та після відкриття провадження у даній справі, відповідач, платежами від 31.07.2018 р. (на суму 500,00 грн.) та від 17.08.2018 р. (на суму 500,00 грн.) сплатив частину заборгованості за Договором на загальну суму 1000,00 грн.

Позовні вимоги про стягнення з ТОВ Машспецсталь заборгованості за договором про надання транспортно-експедиційних послуг № 290518 від 29.05.2018 р. в сумі 53571,64 грн., з яких: основна заборгованість за Договором 51477,80 грн. та пеня 2093,84 грн., стали предметом судового розгляду у даній справі.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини... Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Аналогічні положення містить ст. 174 Господарського кодексу України.

Пунктом 1 статті 193 Господарського Кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься в ст. 526 Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст. 929 ЦК України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо). Положення цієї глави поширюються також на випадки, коли обов'язки експедитора виконуються перевізником. Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Матеріали справи свідчать, що між сторонами склалися господарські відносини на підставі укладеного ними Договору, який породив взаємні обовязки: обовязком позивача стало надання відповідачу передбачених Договором транспортно-експедиційних послуг, а обовязком відповідача прийняття цих послуг і оплата їх вартості.

Згідно з приписами п. 7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому, пунктом 2 ст. 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Матеріали справи свідчать, що позивач свої зобовязання за Договором виконав належним чином.

Як вбачається із Заявки на перевезення вантажу № 000002477-1 від 08.06.2018р., Клієнт доручив Експедитору організувати перевезення вантажу - «металевої стружки» за маршрутом: Запоріжжя (Україна) Софія (Болгарія).

На виконання Договору та Заявки позивач як Експедитор для здіснення зазначеного перевезення залучив перевізника - ПАТ «Одескабель» за Договором про надання транспортно-експедиційних послуг № 1063 від 21.12.2015р. та Заявкою №000002433-1 від 12.06.2018р.

Перевезення було здійснено за міжнародною товарно-транспортною накладною СМК № 0757 від 12.06.2018 р. за маршрутом Запоріжжя (Україна) Софія (Болгарія), відправник відповідач (ТОВ «Машспецсталь), одержувач - «Еvаs Іmpex ОOD» («ОСОБА_2 ЕООД»).

Відповідно до міжнародної товарно-транспортної накладної СМК № 0757 від 12.06.2018р. вантаж було доставлено та прийнято вантажоодержувачем «Еvаs Іmpex ОOD» у повній кількості та без зауважень, про що свідчить підпис його представника у СМК. засвідчений відбитком печатки.

Вартість послуг за організацію перевезення вантажу за зазначеним маршрутом було погоджено сторонами в Заявці в графі «Фрахт, умови сплати» у розмірі еквіваленту 2000,00 доларів США в гривні за курсом НБУ на день вивантаження, що становить 52477,80 грн. за курсом НБУ на день вивантаження (26,2389 грн. за 1 долар США).

Відповідно до умов Заявки (графа «Фрахт, умови сплати») оплата послуг здійснюється за безготівковим розрахунком в гривневому еквіваленті протягом 5 (п'яти) банківських днів після отримання вірно оформлених оригіналів документів.

Позивач надіслав відповідачу за експрес-накладною ТОВ «Нова Пошта» №9790 від 09.07.2018р. оригінали Договору № 290518 від 29.05.2018р., Заявки №000002477-1 від 08.06.2018р., СМК № 0757, Акту надання послуг № 1608 від 29.06.2018р. та Рахунку № 1608 від 29.06.2018р., які були отримані ТОВ «Машспецсталь» - 10.07.2018р.

Отже, кінцевий строк оплати послуг за організацію зазначеного перевезення сплив 17.07.2018 р. (5 банківських днів з 10.07.2018р.).

Проте, відповідач, свої зобовязання щодо оплати вартості наданих позивачем послуг, всупереч умов Договору та вимог закону, в повному обсязі та в обумовлений Договором строк не виконав.

Як вбачається із матеріалів справи, після направлення даної позовної заяви до суду та після відкриття провадження у справі № 908/1494/18, відповідач, платежами від 31.07.2018 р. (на суму 500,00 грн.) та від 17.08.2018 р. (на суму 500,00 грн.) сплатив частину заборгованості за Договором на загальну суму 1000,00 грн.

У звязку з цим, позивач зменшив розмір позовних вимог, в частині стягнення основного боргу, до суми 51477,80 грн.

Факт порушення відповідачем умов, визначених змістом зобовязання, та факт несплати відповідачем у визначений зобовязанням термін вартості отриманих від позивача послуг, суд вважає доведеним.

Разом з тим, після подання позивачем заяви (вих. № 28/08-юр від 28.08.2018 р.), згідно якої, останнім було зменшено розмір позовних вимог в частині стягнення основного боргу до суми 51477,80 грн. та збільшено розмір позовних вимог в частині нарахування пені до суми 2093,84 грн., відповідач ще додатково перерахував позивачу, в рахунок погашення основної суми заборгованості, суму 500,00 грн., що підтверджується копією банківської виписки від 03.09.2018р.

Відповідно до приписів п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

За таких обставин, провадження по справі за вимогою про стягнення суми основного боргу в розмірі 500,00 грн., слід закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України у звязку із відсутністю предмету спору в цій частині.

Доказів погашення решти суми боргу в розмірі 50977,80 грн., суду надано не було.

Враховуючи вищенаведене, суд задовольняє позовну вимогу про стягнення основного боргу частково в сумі 50977,80 грн. Провадження за вимогою про стягнення 500,00 грн. основного боргу, підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (ч. 2 ст. 217 ГК України).

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 ГК України).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» платники коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню у розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Разом з тим, статтею 3 Закону встановлено, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Вимога про стягнення пені заявлена позивачем на підставі п. 5.5 Договору, яким передбачено, що у випадку прострочення строку оплати, вказаного у пункті 4.1. даного Договору, Клієнт виплачує Експедитору неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожну добу затримки оплати, та неустойка у вигляді пені нараховується за весь час існування заборгованості.

Здійснюючи розрахунок пені за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство», судом встановлено, що з урахуванням суми основного боргу, періодів заборгованості та дат здійснених відповідачем оплат, вимога про стягнення пені (за період з 18.07.2018 р. по 28.08.2018 р.), підлягає задоволенню у повному обсязі в сумі 2093,84 грн.

Також, позивач у позовній заяві просив стягнути з відповідача судові витрати у розмірі сплаченого судового збору у сумі 1762,00 грн. та у розмірі витрат на професійну правничу допомогу.

На виконання ч. 1 ст. 124 ГПК України позивач у позовній заяві надав попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи, який становив 11 762,00 грн., а саме 1762,00 грн. - сплачений позивачем судовий збір та 10000,00 грн. - витрати на професійну правничу допомогу адвоката, з яких 8800,00 грн. - гонорар адвоката та 1200,00грн. - компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, включаючи витрати на проїзд для участі у судових засіданнях.

Частиною 2 ст. 126 ГПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару

адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) та такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження витрат позивача на професійну правничу допомогу, останнім надано: Договір про надання правничої (правової) допомоги № 17/07 від 17.07.2018р., Додаткові угоди № 1 від 22.08.2018р. та № 2 від 19.09.2018р. до Договору № 17/07, Рахунки на оплату № 3 від 10.08.2018р., № 4 від 22.08.2018р., № 6 від 19.09.2018р., Платіжні доручення № 526 від 19.09.2018р., № 211 від 22.08.2018р., № 525 від 19.09.2018р., Акт приймання-передачі наданої правничої(правової) допомоги від 24.09.2018р. за Договором № 17/07.

За умовами Договору № 17/07 від 17.07.2018р., укладеного між позивачем та Адвокатом ОСОБА_1, останній зобов'язався надати правничу (правову) допомогу щодо стягнення в судовому порядку в суді першої інстанції (Господарському суді Запорізької області) на користь позивача з ТОВ «МАШСПЕЦСТАЛЬ» заборгованість за Договором про надання транспортно-експедиційних послуг № 290518 від 29.05.2018р. у сумі 52477,80 грн. та штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару було погоджено в п.п 4.1. Договору № 17/07 в фіксованому розмірі 8800,00 грн., який позивач сплатив адвокату ОСОБА_1 19.09.2018р., що підтверджується платіжним дорученням № 526 від 19.09.2018р.

Згідно п. 4.4. Договору № 17/07 крім гонорару позивач компенсує адвокату фактичні витрати, необхідні для надання правничої (правової) допомоги за цим Договором (транспортні витрати та ін.), обсяг та порядок компенсації яких погоджується Сторонами у окремій Додатковій угоді до цього Договору.

Відповідно до Додаткової угоди № 1 від 22.08.2018р. та Додаткової угоди № 2 від 20.09.2018р. до Договору № 17/07 позивач зобов'язувався здійснити компенсацію адвокату транспортних витрат для прибуття у судове засідання до Господарського суду Запорізької області, які призначені на 04.09.2018р. у сумі 369,39 грн. та на 02.10.2018р. у сумі 501,82 грн., які складаються з вартості квитків на проїзд залізничним транспортом з м. Одеси до м. Запоріжжя та у зворотному напрямку. Вартість квитків на проїзд підтверджується Посадочними документами ПАТ «Укрзалізниця», які надані позивачем. Зазначені суми компенсації позивач перерахував адвокату ОСОБА_1 22.08.2018р. та 19.09.2018р., що підтверджуються платіжними дорученнями № 211 від 22.08.2018р. та № 525 від 19.09.2018р.. Отже, загальна сума фактичних транспортних витрат понесених адвокатом становить 871,21 грн. (369,39 грн. + 501,82 грн.).

Детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом ОСОБА_1, та здійснених ним витрат міститься в Акті приймання-передачі наданої правничої (правової) допомоги від 24.09.2018р. за Договором № 17/07.

Таким чином, загальна сума витрат позивача на професійну правничу допомогу становить 9671,21грн., з яких 8800,00 грн. - гонорар адвоката та 871,21 грн. - компенсація витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, а саме витрат на проїзд для участі у судових засіданнях.

При цьому, судом враховуються приписи ч. 4 ст. 126 ГПК України, за змістом яких: розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Разом з тим, частинами 5 та 6 ст. 126 ГПК України визначено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обовязок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В даному випадку, відповідного клопотання, щодо зменшення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, іншою стороною суду не заявлено.

Згідно п. 1 ч.4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно зі ст. 129 ГПК України у разі часткового задоволення позову судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, ч. 3 ст. 130 ГПК України передбачено, що якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після предявлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Відповідна заява подана позивачем. У звязку з цим, сума судового збору у розмірі 1762,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

З урахуванням вищевикладеного, судові витрати у розмірі сплаченого судового збору в сумі 1762,00 грн., та у розмірі витрат на професійну правничу допомогу у сумі 9671,21 грн., з яких 8800,00 грн. гонорар адвоката та 871,21 грн. компенсація витрат адвоката на проїзд для участі у судових засіданнях, а всього в сумі 11 433,21 грн. покладаються на відповідача

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 130, 231, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Машспецсталь (69096, м. Запоріжжя, вул. Силова, буд. 28-А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Українська експедиційна група (65013, м. Одеса, Миколаївська дорога, буд. 253, ) суму 50977 (пятдесят тисяч девятсот сімдесят сім) грн. 80 коп. основного боргу, суму 2093 (дві тисячі девяносто три) грн. 84 коп. пені, суму 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. судового збору та суму 9671 (девять тисяч шістсот сімдесят одна) грн. 21 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Провадження у справі № 908/1494/18 щодо стягнення 500,00 грн. основного боргу закрити.

Відповідно ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256, пп. 17.5 п. 17 розділу XI Перехідних положень ГПК України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено згідно з вимогами ст. 238 ГПК України та підписано 05 жовтня 2018 р.

Суддя М.В. Мірошниченко