КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" вересня 2018 р. Справа№ 5011-28/10974-2012

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сотнікова С.В.

суддів: Разіної Т.І.

Тарасенко К.В.

за участю секретаря судового засідання Титарєвої Г.І.,

представників:

від заявника - Шевцової Т.М.,

від ПАТ "Брокбізнесбанк" - Бабенко А.І.,

від Київського міського центру зайнятості - Дяченко І.С.,

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк"

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 13.09.2017 (суддя Яковенко А.В.)

у справі №5011-28/10974-2012

за заявою Акціонерного товариства "Укртранснафта" (код 31570412) в особі Філії "Придніпровські магістральні нафтопроводи" Акціонерного товариства "Укртранснафта"

до Товариства з обмеженою відповідальністю науково-дослідний та технічний центр "Ротор" (код 19499574)

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.09.2017 у справі № 5011-28/10974-2012 відмовлено ПАТ "Брокбізнесбанк" у визнанні заставним кредитором на суму 2 981 000,00 грн.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, ПАТ "Брокбізнесбанк" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою № 900 від 20.04.2018, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.09.2017, прийняти нове рішення, яким визнати ПАТ "Брокбізнесбанк" заставним кредитором боржника відповідно до умов договору застави № 46 Ю від 18.04.2006 на суму 2981000,00 грн. та включити окремо до реєстру вимог кредиторів, які забезпечені заставою, вимоги заставного кредитора АТ "Брокбізнесбанк" на суму 2981000,00 грн.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.06.2018 відкрито апеляційне провадження у справі № 5011-28/10974-2012, розгляд справи призначено на 26.06.2018.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.08.2018 постановлено здійснювати розгляд справи № 5011-28/10974-2012 колегією суддів у складі: Сотніков С.В. (головуючий, доповідач), Разіна Т.І., Тарасенко К.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.08.2018 замінено у справі № 5011-28/10974-2012 заявника - Публічне акціонерне товариство "Укртранснафта" в особі Філії "Придніпровські магістральні нафтопроводи" ПАТ "Укртранснафта" на його правонаступника - Акціонерне товариство "Укртранснафта" (код 31570412) в особі Філії "Придніпровські магістральні нафтопроводи" Акціонерного товариства "Укртранснафта", в судовому засіданні оголошено перерву до 04.09.2018.

У апеляційній скарзі кредитор зазначає, суд першої інстанції прийняв оскаржувану ухвалу з порушенням норм чинного законодавства, без повного, всебічного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності. За твердженням Банку, його вимоги за кредитним договором забезпечені заставою майнових прав на обладнання оціночною вартістю 2981000,00 грн. відповідно до договору застави № 46-06Ю від 18.04.2006, а відтак він є заставним кредитором боржника.

Ліквідатор боржника подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити оскаржувану ухвалу без змін, апеляційну скаргу без задоволення та зазначив, що заставні вимоги на суму 2981000,00 грн. не підтверджені документально, грошові вимоги Банку до боржника визнані судом як конкурсні в сумі 1544083,30 грн. Боржник не є власником предмету застави, оскільки частина обладнання перебуває у стані незавершеного виробництва, а інша частина передана у власність покупцю у 2009 році до порушення справи про банкрутство.

Ініціюючий кредитор надав пояснення, у яких просив залишити без змін ухвалу суду першої інстанції від 13.09.2017 з огляду на правильність встановлених у ній обставин справи, оскільки Банк не подав документи в підтвердження заявлених заставних вимог на суму 2981000,00 грн., а предмет застави вибув із власності боржника до порушення провадження у справі про банкрутство. Банк протягом дії договору застави не вживав заходи зі звернення стягнення на предмет застави. Також, заявник вказав, що звертаючись із заявою з вимогами до боржника у даній справі про банкрутство, Банк відмовився від забезпечення в силу приписів ч. 2 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Колегія суддів, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Провадження у справах про банкрутство регулюється Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14 травня 1992 року № 2343-XII (далі - Закон про банкрутство), Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України), іншими законодавчими актами України.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.08.2012 порушено провадження по справі № 5011-28/10974-2012, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та процедуру розпорядження майном боржника.

Ухвалою підготовчого засідання від 04.10.2012 визнано безспірні грошові вимоги Публічного акціонерного товариства "Укртранснафта" в особі філії "Придніпровські магістральні нафтопроводи" ПАТ "Укртранснафта" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідний та технічний центр "Ротор" у розмірі 2651807,00 грн., введено процедуру розпорядження майном та призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Ронського Романа Михайловича.

Ухвалою попереднього засідання від 28.01.2013 затверджено реєстр вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю науково-дослідний та технічний центр "Ротор".

Постановою Господарського суду міста Києва від 13.11.2013 боржника визнано банкрутом та відкрито його ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Ронського Романа Михайловича.

31.07.2017 від ПАТ "Брокбіснесбанк" надійшла заява про визнання заставним кредитором на суму 2981000,00 грн. Відповідно до заяви кредитор просить визнати Банк заставним кредитором боржника відповідно до умов договору застави № 46Ю від 18.04.2006 на суму 2981000,00 грн. та включити окремо до реєстру вимог кредиторів, які забезпечені заставою вимоги заставного кредитора на суму 2981000,00 грн.

В обґрунтування заяви Банк посилається на укладений з боржником кредитний договір № 46-06Ю від 18.04.2006, відповідно до умов якого Банком виданий кредит у розмірі 1200000,00 грн. у строк до 18.01.2007 зі сплатою 18,5% річних. В забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати процентів, комісій, неустойки виступають майнові права на обладнання згідно договору застави № 46Ю від 18.04.2006, де предметом застави є землерийні машини МВТ-2М та МПРГ-1М, що випливають з договору № 1637дп від 10.12.2004, укладеного боржником та Держаним підприємством «Завод ім. В.О. Малишева» на суму 2981000,00 грн.

Відмовляючи в задоволенні заяви Банку про визнання заставним кредитором, суд першої інстанції виходив з відсутності документального підтвердження від АТ "Брокбізнесбанк" наявності станом на момент подання даної заяви невиконаних грошових зобов'язань ТОВ "НДТЦ "Ротор" перед АТ "Брокбізнесбанк" по кредитному договору № 46-06Ю від 18.04.2006 на загальну суму 2 981 000 грн., яка відповідно може підпадати під обсяг предмета забезпечення - майнових прав згідно договору № 46Ю від 18.04.2006. з інформації встановленої ліквідатором ТОВ "НДТЦ "Ротор", вбачається, що машина МВТ-2М була передана до порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ "НДТЦ "Ротор" на користь ПАТ "Укртранснафта", а отже у банкрута відсутні будь-які майнові права на вказану машину. Предметом застави є не майно банкрута в тому або іншому вигляді, а майнові права на машину. Оскільки машина в повному обсязі не виготовлена, то у боржника наявні права саме на незавершене виробництво машини у складі відповідних деталей, в той же час, ті чи інші деталі, які на сьогоднішній день складають незавершене виробництво МПРГ-1М не є предметом застави за договором.

Згідно ст. 572 ЦК України кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно з частиною першою ст. 574 ЦК України застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Заставодавцем, відповідно до частини першої ст. 583 ЦК України, може бути боржник або третя особа (майновий поручитель).

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України "Про заставу" застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 589 ЦК України та статтею 19 Закону України "Про заставу" передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із ст. 1 Закону про банкрутство кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

Грошове зобов'язання - зобов'язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством України.

Згідно ч. 1, 2 ст. 23 Закону про банкрутство конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Забезпечені кредитори зобов'язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство лише в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення.

Особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі (ч. 4 ст. 23 Закону про банкрутство).

Згідно ч. 8 ст. 23 Закону про банкрутство вимоги конкурсних кредиторів, визнані боржником або господарським судом, вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів. Розпорядник майна зобов'язаний окремо внести до реєстру вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їхніми заявами, а за їх відсутності - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з державним реєстром застав.

Частиною 3 статті 23 Закону про банкрутство встановлено, що до заяви в обов'язковому порядку додаються докази сплати судового збору, докази надсилання копії заяви боржнику і розпоряднику майна, а також документи, які підтверджують грошові вимоги до боржника.

Тобто, обов'язковою умовою звернення із вимогами до боржника в межах справи про банкрутство є подання кредитором відповідних документів на їх підтвердження.

За вказаних обставин, місцевий господарський суд правомірно відхилив заставні вимоги Банку з огляду на не підтвердження їх документально.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 23 Закону про банкрутство кредитор, за заявою якого порушено провадження у справі, має право заявити додаткові грошові вимоги до боржника у межах строку, встановленого частиною першою цієї статті. Забезпечені кредитори зобов'язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство лише в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення.

Частиною 9 статті 11 Закону про банкрутство (в редакції до 19.01.2013) встановлено, що кредитор, вимоги якого забезпечені заставою, має право заявити вимоги до боржника в частині, не забезпеченій заставою, або на суму різниці між розміром вимоги та виручкою, яка може бути отримана при продажу предмета застави, якщо вартість предмета застави недостатня для повного задоволення його вимоги.

Тобто, кредитор, вимоги якого забезпечені заставою майна боржника, вправі заявити свої вимоги як конкурсні лише в частині, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення.

З матеріалів справи вбачається, що 08.11.2012 Банк на підставі ч. 1 ст. 14 Закону про банкрутство (в редакції до 19.01.2013) заявив свої кредиторські вимоги до боржника в загальній сумі 1544083,29 грн., та які в подальшому були визнані господарським судом за результатами попереднього засідання ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.01.2013 у даній справі.

Грошові вимоги Банку ґрунтуються в тому числі і на кредитному договорі № 46 - 06Ю від 18.04.2006, за умовами якого (п. 2.1. Кредитного договору) Банк надав Позичальнику кредит у сумі 1 200 000, 00 грн. строком з 28 квітня 2006 року по 18 січня 2007 року зі сплатою 18,5 % річних для забезпечення додаткового фінансування виготовлення землерийних машин комплексу капітального ремонту магістральних нафтопроводів по замовленню філії "Придніпровські магістральні нафтопроводи" ВАТ "Укртранснафта" та для поповнення обігових коштів.

Заборгованість боржника за вказаним кредитним договором була підтверджена рішенням Господарського суду міста Києва 15.04.2009 у справі № 34/123 про стягнення з боржника на користь АТ "Брокбізнесбанк" заборгованості за Кредитним договором № 46-06Ю від 18.04.2006 в сумі 680 106,78 грн.

На думку колегії суддів, Банк звернувшись із заявою про грошові вимоги до боржника реалізував своє право на погашення своїх вимог в конкурсному порядку, відмовившись таким чином від забезпечення, а відтак повторне звернення із тими ж самими вимогами, але в іншому порядку - заявлення заставних вимог (вимог, що забезпечені заставою майна боржника), що підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів окремо та погашаються за рахунок заставного майна позачергово є безпідставним, оскільки Законом про банкрутство не допускається.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги Банку не спростовують правильності висновку суду першої інстанції про відхилення заяви у визнанні заставним кредитором на суму 2981000,00 грн..

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали Господарського суду міста Києва від 13.09.2017 у даній справі.

Судові витрати за розгляд справи апеляційним судом належить покласти на скаржника в межах сплаченого судового збору при подачі апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 13.09.2017 у справі № 5011-28/10974-2012 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у строки, встановлені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 26.09.2018.

Головуючий суддя С.В. Сотніков

Судді Т.І. Разіна

К.В. Тарасенко