ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

"01" жовтня 2018 р.Справа № 922/2516/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шатернікова М.І.

без виклику представників сторін

розглянувши заяву ТОВ "Кредекс" про забезпечення позову (вх 28304) по справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредекс"

до Публічного акціонерного товариства "Харківський комбікормовий завод"

про стягнення 1 671 561,64 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс» звернулось до господарського суду Харківської області із позовом до Публічного акціонерного товариства "Харківський комбікормовий завод" про стягнення заборгованості у розмірі 1 671 561,64 грн. Судові витрати зі сплати судового збору позивач також просить покласти на відповідача. Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобовязань за договором про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту з відновлюваною кредитною лінією № П/31-03/ХКЗ від 31.03.2017 року в частині здійснення повного та своєчасного розрахунку.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.09.2018 року прийнято позовну заяву Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредекс" до розгляду, відкрито провадження у справі № 922/2516/18 та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Разом з позовною заявою позивачем було подано заяву про забезпечення позову (вх. № 2516/18), в якій останній просив суд вжити заходів забезпечення позову, а саме: накласти арешт на грошові кошти Публічного акціонерного товариства "Харківський комбікормовий завод" (, розміщені на рахунку № 2001 в ПАТ "Юнекс Банк" в м. Харків, МФО 322539, ).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.09.2018 року в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредекс" про забезпечення позову було відмовлено.

28.09.2018 р. на адресу суду Товариством з обмеженою відповідальністю "Кредекс" повторно подано заяву про забезпечення позову, в якій заявник вказує, що згідно первісних позовних вимог загальна сума заборгованості станом на 10.09.2018 р. становила 1671671,23 грн. У подальшому 18.09.2018 р. відповідачем було перераховано на користь позивача 500000,00 грн., після чого відповідач знову почав уникати контакту з позивачем та ухилятися від виконання взятих на себе зобовязань. Станом на 26.09.2018 р., як вказує позивач, заборгованість за кредитом, термін повернення якої 30.03.2018 р. (кількість днів прострочення 180), становить 500000,00 грн., а загальна сума заборгованості дорівнює 1 191 325,46 грн. В обґрунтування заяви позивач зазначає, що з моменту настання строку повернення грошових коштів позивачеві минуло півроку, в мировому порядку відповідач від виконання зобовязань ухиляється, без зазначення причини невиконання зобовязань за договором. З моменту отримання грошових коштів відповідачем жодного разу не було перераховано відсотків за користування грошовими коштами. Тому на думку позивача невжиття таких заходів, може ускладнити виконання рішення суду та ефективний захист порушених прав позивача. При цьому, позивач вказує, що вимога позивача про стягнення коштів ґрунтується на договірних відносинах з відповідачем та має грошовий еквівалент, відповідно забезпечує збалансованість інтересу сторін, оскільки позовні вимоги та захід забезпечення позову мають грошовий еквівалент.

Розглянувши заяву про забезпечення позову (вх. № 28304), суд відмовляє у її задоволенні, враховуючи наступне.

Відповідно до положень статті частини першої статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

При цьому суд наголошує, що необхідною умовою вжиття заходів до забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди щодо виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення.

З огляду на положення статей 13, 74, 80 Господарського процесуального кодексу України особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Предметом поданої позовної заяви є стягнення заборгованості за договором про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту з відновлюваною кредитною лінією № П/31-03/ХКЗ від 31.03.2017 року. В обґрунтування своїх вимог щодо забезпечення позову, позивач посилається лише на неналежне виконання відповідачем своїх обов'язків за договором. Натомість, сам позивач повідомляє про здійснення відповідачем дій направлених на погашення заборгованості та не наводить жодної обставини яка б свідчила про вчинення дій направлених на зменшення активів відповідача.

При цьому, суд наголошує, що саме лише посилання на можливе ухилення від виконання зобовязань за договором та наявну заборгованість не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Проте, з поданих заявником матеріалів судом встановлено, що заява забезпечення позову (вх. № 28304) не містить жодних обґрунтованих причин, у зв'язку з якими необхідно забезпечувати позов та будь-яких належних доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, позивачем не надається.

Всупереч вимог статті 13 та статті 74 Господарського процесуального кодексу України позивачами не наведено обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності забезпечення позову.

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника, суд дійшов висновку, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредекс" про вжиття визначених ним заходів забезпечення позову, не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких, суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності забезпечення позову.

За таких обставин та з огляду на те, що заявником не доведено, що невжиття, визначених ним заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні поданої заяви про забезпечення позову.

Керуючись статтями 73-74, 77, 79-80, 136-137, 140, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредекс" про забезпечення позову (вх. 28304) відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена, в порядку статей 255 - 257 Господарського процесуального кодексу України, України до Харківського апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня підписання, з урахуванням приписів пункту 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 01 жовтня 2018 року.

Суддя ОСОБА_1