РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.09.2018Справа № 910/10929/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., за участю секретаря судового засідання Купної В.В., розглянув матеріали господарської справи

за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС»

до товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта»

про стягнення 46 417,69 грн.

за участю представників сторін:

від позивача Ключкова Н.Ф. - представник (довіреність № ГО-17/142 від 14.12.2017),

від відповідача не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У серпні 2018 року приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» (далі - ПрАТ «СГ «ТАС», позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» (далі - ТДВ «СТ «Домінанта», відповідач) про стягнення 46 417,69 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач - ПрАТ «СГ «ТАС», на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № FO-00000869 від 01.09.2016, внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплатив страхове відшкодування, а тому відповідно до положень ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст.ст. 993, 1188 Цивільного кодексу України набув право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки цивільно-правова відповідальність особи, з вини якої трапилась ДТП, була застрахована відповідачем - ТДВ «СТ «Домінанта», позивач звернувся до останнього з вимогою відшкодувати сплачену позивачем страхову виплату. Враховуючи, що відповідачем не відшкодована заявлена сума, позивач просить у судовому порядку стягнути з відповідача грошові кошти в загальному розмірі 46 417,69 грн., з яких: 42 700,95 грн. - основний борг, 3 418,42 грн. - пеня, 298,32 грн. - 3% річних.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 22.08.2018 відкрито провадження у справі № 910/10929/18 та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 20.09.2018.

У судовому засіданні 20.09.2018 представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгулу справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, правом надати відзив на позовну заяву не скористався.

Зважаючи на відсутність підстав для відкладення розгляду справи та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами відповідно до правил ч. 9 ст. 165, ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 20.09.2018 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

01.09.2016 між ПрАТ «СГ «ТАС» (страховик) та товариством з обмеженою відповідальністю «КСК-Агро» (далі - ТОВ «КСК-Агро», страхувальник, вигодонабувач) був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № FO-00000869 (далі - договір добровільного страхування), згідно з умовами якого були застраховані майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом - автомобілем марки Ford Focus, державний номерний знак НОМЕР_1.

21.07.2017 у м. Києві по проспекту Соборності, 2, трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки ВАЗ 21099, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2.), та автомобіля марки Ford Focus, державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3.). Внаслідок вказаної ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Дніпровського районного суду м. Київ від 04.09.2017 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Судом встановлено, що згідно з рахунком № 1294 від 27.07.2017 та актом надання послуг № 2734 від 14.08.2018, складеними СТО - фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (далі - ФОП ОСОБА_4, СТО), вартість відновлювального ремонту склала 43 700,95 грн.

На підставі вищевказаних документів позивачем був складений страховий акт № 16458Р/08/2017 від 08.08.2017, згідно з яким сума страхового відшкодування, що підлягала виплаті, склала 43 700,95 грн.

З матеріалів справи також вбачається, що позивач сплатив суму страхового відшкодування в розмірі 43 700,95 грн. на користь СТО - ФОП ОСОБА_4, що підтверджується платіжним дорученням № 30273 від 09.08.2017.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків (п. 36.4 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно з приписами ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст.ст. 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

На підставі статей 512, 514 Цивільного кодексу України, страховик стає замість потерпілої особи кредитором у зобов'язанні щодо відшкодування заподіяної шкоди у межах виплаченої суми.

Таким чином, здійснивши виплату страхового відшкодування, позивач набув право вимоги до відповідальної за заподіяні збитки особи.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність винної особи на момент скоєння ДТП була застрахована у відповідача - ТДВ «СТ «Домінанта» згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/0654960 з лімітом відповідальності по майну 100 000,00 грн. та франшизою 1 000,00 грн.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Отже, на підставі вищезазначених норм чинного законодавства та у зв'язку з укладенням полісу № АК/0654960 відповідач прийняв на себе обов'язок відшкодовувати шкоду, заподіяну третім особам внаслідок експлуатації легкового автомобіля марки ВАЗ 21099, державний номерний знак НОМЕР_2.

Матеріали справи свідчать, що позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування (в порядку регресу) № Г0401/693 від 19.02.2018, в якій просив відшкодувати йому сплачену страхову виплату в розмірі 43 700,95 грн. Відповідач вказану вимогу отримав 21.02.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 153.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

З огляду на наведені приписи п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк виконання відповідачем грошового обв'язку перед позивачем настав 22.05.2018, а отже настав й на момент розгляду та вирішення даного спору по суті. Проте відповідач доказів виконання вказаного зобов'язання суду не надав. Відтак, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про відшкодування відповідачем страхової виплати, що була сплачена позивачем, заявлена правомірно.

Пунктом 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Судом встановлено, що за умовами полісу № АК/0654960 розмір франшизи становить 1 000,00 грн., а позивач звертаючись до суду з даним позовом та заявляючи вимогу про стягнення з відповідача страхового відшкодування, самостійно вирахував з суми такого страхового відшкодування франшизу у вказаному розмірі. Відтак, вимога про стягнення з відповідача основного боргу є правомірною, обґрунтованою та підлягає задоволенню в розмірі, визначеному позивачем, а саме - 42 700,95 грн.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 3 418,42 грн. та 3% річних в розмірі 298,32 грн.

Згідно з п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

При цьому, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

З огляду на приписи п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та зважаючи на те, що заяву на виплату страхового відшкодування (в порядку регресу) відповідач отримав 21.02.2018, останнім днем строку виплати відповідачем страхового відшкодування було 22.05.2018 (21.02.2018 + 90 днів).

Здійснивши власний розрахунок пені за період з 23.05.2018 по 13.08.2018 суд встановив, що її розмір становить 3 378,64 грн. Отже, вказана позовна вимога є обґрунтованою, проте підлягає задоволенню у розмірі меншому, ніж визначено позивачем, а саме - 3 378,64 грн.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд бере до уваги правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 01.06.2016 у справі № 910/22034/15, згідно з якою грошове зобов'язання може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й з інших підстав передбачених цивільним законодавством, зокрема із факту завдання майнової шкоди іншій особі.

Здійснивши власний розрахунок 3% річних за період з 23.05.2018 по 13.08.2018 суд встановив, що їх розмір становить 294,81 грн. Отже, вказана позовна вимога є обґрунтованою, проте підлягає задоволенню у розмірі меншому, ніж визначено позивачем, а саме - 294,81 грн.

Враховуючи викладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 42 700,95 грн., пені в розмірі 3 378,64 грн. та 3% річних в розмірі 294,81 грн.

Судові витрати з урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» (03056, м. Київ, провулок Індустріальний, буд. 23, ідентифікаційний код 35265086) на користь приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (03062, м. Київ, проспект Перемоги, буд. 65, ідентифікаційний код 30115243) основний борг в розмірі 42 700,95 грн. (сорок дві тисячі сімсот грн. 95 коп.), пеню в розмірі 3 378,64 грн. (три тисячі триста сімдесят вісім грн. 64 коп.), 3% річних в розмірі 294,81 грн. (двісті дев'яносто чотири грн. 81 коп.), витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 760,36 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят грн. 36 коп.).

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 08.10.2018.

Суддя О.Г. Удалова