ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"24" вересня 2018 р. Cправа № 902/403/18

Господарський суд Вінницької області у складі судді Банаська О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ВИНОРОБНА КОМПАНІЯ ШАТО ЧИЗАЙ", м. Берегове, Закарпатська область

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "ТО-НАР", м. Вінниця

про стягнення 188 882 грн 71 коп. заборгованості

За участю секретаря судового засідання Василишеної Н.О.

Представники сторін в судове засідання не з'явилися.

В С Т А Н О В И В :

16.07.2018 р. до суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ВИНОРОБНА КОМПАНІЯ ШАТО ЧИЗАЙ" (попереднє найменування: Спільне українсько-американсько-російське підприємство "АЙСБЕРГ" у формі товариства з обмеженою відповідальністю) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТО-НАР" про стягнення 188 882 грн 71 коп. заборгованості за ОСОБА_1 поставки № 20/10 від 20.10.2016 р.

Ухвалою від 17.07.2018 р. позовну заяву № 89 від 07.07.2018 р. залишено без руху.

24.07.2018 р. до суду надійшов лист позивача № 107 від 18.07.2018 р. про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 25.07.2018 р. відкрито провадження у справі № 902/403/18 та призначено підготовче засідання на 27.08.2018 р. Судом вирішено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

13.08.2018 р. на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.канц. № 02.1-34/6217/18 від 13.08.2018 р.), в якому останній позовні вимоги не визнає.

27.08.2018 р. на електронну адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив відповідача № 107 від 21.08.2018 р.

За результатами підготовчого судового засідання 27.08.2018 р. суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті про що постановлено ухвалу занесену до протоколу судового засідання.

Ухвалою суду від 27.08.2018 р. призначено судове засідання на 24.09.2018 р.

29.08.2018 р. на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив відповідача № 107 від 21.08.2018 р.

24.09.2018 р. від представника позивача надійшла заява (б/н від 24.09.2018 р.) (вх.канц. № 02.1-34/7339/18 від 24.09.2018 р.), в якій останній просить суд проводити судове засідання без участі останнього. Також в заяві представник позивача зазначає, що підтримує заявлені позовні вимоги повністю.

В судове засідання 24.09.2018 р. представники сторін не з'явилися, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, ухвалою суду, яка надсилалась рекомендованою кореспонденцією.

Крім того в матеріалах справи міститься заява позивача (вх.канц. № 02.1-34/7339/18 від 24.09.2018 р.) про розгляд справи за відсутності його представника. Також у даній заяві останнім зазначено, позивач підтримує заявлені позовні вимоги повністю.

При цьому, обізнаність відповідача про дату, час та місце судового засідання підтверджується поштовим повідомленням № 492, яке наявне в матеріалах справи.

При неявці в судове засідання відповідача суд враховує, що відповідно до ч.4 ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" обов'язок щодо внесення змін про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, з поміж іншого і стосовно місцезнаходження, покладається на останню.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов'язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов'язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи; з'являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов'язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Крім того, частиною 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

З огляду на вказане відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою від 27.08.2018 р. про призначення засідання для розгляду справи по суті у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. (Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97 - ВР), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993 р.), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999 р.).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&е рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 р. у справі "Красношапка проти України").

Суд нагадує, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див.рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010).

До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (див. рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010).

Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України, ч.2 ст.178 ГПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно із ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи положення ст.ст.13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами без явки в судове засідання відповідача.

У зв'язку з неявкою в судове засідання представників сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи, в т.ч. оригінали письмових доказів, які долучено представником позивача до заяви (вх.канц. № 02.1-34/7339/18 від 24.09.2018 р.) і матеріали даної справи, з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

Як вбачається із позовної заяви позивач в якості підстави позовних вимог посилається на укладення з відповідачем ОСОБА_1 поставки № 20/10 від 20.10.2016 р. відповідно до якого Товариству з обмеженою відповідальністю "ТО-НАР" поставлено товар за який останнє не розрахувалось в повному обсязі.

З огляду на вказане, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 118 882 грн 71 коп. заборгованості.

У відзиві на позовну заяву (вх.канц. №02.1-24/6217/18 від 13.08.2018 р.), поданому до суду 13.08.2018 р. відповідач зазначає власну процесуальну позицію щодо позову та зазначає, договір поставки № 20/10 від 20.10.2016 р. було підписано між Спільним українсько-американсько-російським підприємством "АЙСБЕРГ" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (нова назва - Товариство з обмеженою відповідальністю "ВИНОРОБНА КОМПАНІЯ ШАТО ЧИЗАЙ") та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТО-НАР" в особі директора Азовської філії ТОВ "ТО-НАР", відвантаження товару здійснювалось на складах Азовської філії ТОВ "ТО-НАР" крім того, за твердженнями відповідача, зазначена філія є самостійною господарською одиницею в складі ТОВ "ТО-НАР" і самостійно відповідає за свої дії та здійснення розрахунків з контрагентами. В зв'язку з чим, відповідач вважає, що розрахунки з позивачем повинна здійснювати Азовська філія ТОВ "ТО-НАР".

У відповіді на відзив № 107 від 21.08.2018 р., поданого до суду 29.08.2018 р., позивач зауважує, що філія являється підрозділом юридичної особи та не є юридичною особою, а директор філії діє в межах повноважень наданих йому юридичною особою, в зв'язку з чим вважає аргументи відповідача безпідставними та необґрунтованими.

Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує, що 20.10.2016 р. між Спільним українсько-американсько-російським підприємством "АЙСБЕРГ" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (нова назва - Товариство з обмеженою відповідальністю "ВИНОРОБНА КОМПАНІЯ ШАТО ЧИЗАЙ") (Постачальник, Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТО-НАР" в особі директора Азовської філії ТОВ "ТО-НАР" (Покупець, Відповідач) укладено договір поставки № 20/10 (а.с. 9 - 12, т. 1).

Відповідно п. 1.1. ОСОБА_1 Постачальник зобов'язується передати Покупцю товар, а Покупець зобов'язується прийняти товар та своєчасно його оплатити. Постачальник на дає Покупцеві право продажу товару третім особам, зареєстрованим та/або розташованим на території.

Згідно п. 1.2. ОСОБА_1 поставка здійснюється протягом дії цього договору на підставі замовлень покупця. Замовлення узгоджуються в робочому порядку представником Постачальника і Покупця, в тому числі в телефонному режимі. Факт прийняття товару Покупцем свідчить про те що, замовлення виконано належним чином.

У разі надання замовлення в письмовій формі Покупець вказує асортимент товару, що підлягає поставці, кількість, орієнтовний термін поставки, адресу поставки. Адреса поставки повинна збігатись з адресою, зазначеною у довідці з Єдиного державного реєстру (п. 1.3. ОСОБА_1).

Товар поставляється партіями. Якість товару повинна відповідати ДСТУ 4806:2007 "Вина, Загальні технічні умови". Постачальник засвідчує якість товару посвідченням якості (п. 2.1., 2.2., 2.3. ОСОБА_1).

За змістом п. 2.5. ОСОБА_1 при отриманні кожної партії товару представник Покупця зобов'язаний:

- підписати товарно-транспортну та видаткову накладну, вказавши свою посаду, прізвище, ініціали (п.2.5.1 ОСОБА_1);

- пред'явити і передати представнику Постачальника доручення на отримання товарно-матеріальних цінностей (п. 2.5.2. ОСОБА_1);

- підтвердити свій підпис на товаросупровідних документах печаткою або штампом, відбиток якої наведено в кільцевої довіреності (п. 2.5.4. ОСОБА_1).

На кожну партію товару Постачальник виписує податкову накладну, видаткову і товарно-транспортну накладну. Найменування товару, асортимент, кількість, ціна, загальна вартість товару визначається в товаросупровідних документах (накладних, тощо). Товаросупровідні документи є невід'ємною частиною цього договору (п. 2.6. ОСОБА_1).

Згідно п. 2.7. ОСОБА_1 днем отримання товару Покупцем є дата приймання, зазначена представником Покупця у видатковій накладній (або в товаротранспортній накладній). У випадку якщо представник Покупця при приймання товару не поставив окремо дату приймання, то датою приймання товару сторони визнають дату виписки видаткової накладної.

Ціни та асортимент товару узгоджується сторонами в Додатках до договору (Специфікація, Прайс-листах, тощо) (п. 3.1. ОСОБА_1).

Відповідно п.3.2. ОСОБА_1 оплата товару здійснюється прямим переказом на банківський рахунок Постачальника. Якщо оплата надходить з банківського рахунку не вказаного в договорі, але при цьому відправником грошових коштів є Покупець, то такий платіж визнається сторонами дійсним.

Згідно п. 3.3. ОСОБА_1 оплата кожної партії товару здійснюється протягом тридцяти календарних днів, починаючи з дня отримання товару.

Якщо Покупець в платіжному дорученні не посилається на реквізити видаткової накладної, то будь-який платіж, що надходить від нього Постачальнику, йде в рахунок погашення боргу за товар, поставлений раніше попереднього (п. 3.4. ОСОБА_1).

Відповідно до п. 5.1. ОСОБА_1 Покупець зобов'язується прийняти товар, здійснити оплату за весь отриманий товар у строки, встановлені договором, постійно і цілеспрямовано проводити звичайні заходи, спрямовані на успішну реалізацію товару.

Поставка товару здійснюється після пред'явлення Покупцем Постачальнику копій таких документів, посвідчених підписом та печаткою Покупця, а саме:

- діюча ліцензія на право торгівлі алкогольними напоями;

- довідка про внесення місця зберігання до Єдиного державного реєстру;

- свідоцтва про державну реєстрацію;

- виписки з державного реєстру підприємств та організацій України;

- свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ;

-документи, що підтверджують повноваження свого представника на підписання цього договору (виписка з Статуту, довіреність) (п. 5.10. ОСОБА_1).

Згідно п. 10.1. Договір набуває чинності з дати його укладення і діє до 31.12.2016 р.

Судом встановлено, що на виконання умов договору поставки позивачем за період з 20.10.2016 р. по 15.12.2017 р. поставлено відповідачу товар на загальну суму 422 603 грн 35 коп.

В підтвердження чого додано видаткові накладні № РН/2474 від 20.10.2016 р. на суму 14 292 грн 29 коп.; № РН/2703 від 18.11.2016 р. на суму 86 807 грн 95 коп.; № РН/0064 від 13.01.2017 р. на суму 92 972 грн 88 коп.; № РН/0061 від 14.01.2017 р. на суму 14 702 грн 40 коп.; № РН/0062 від 14.01.2017 р. на суму 51 945 грн 12 коп.; № РН/0784 від 28.04.2017 р. на суму 100 520 грн 64 коп.; № РН/1571 від 18.08.2017 р. на суму 31 939 грн 13 коп.; № РН/2475 від 15.12.2017 р. на суму 29 422 грн 94 коп., які наявні в матеріалах справи.

Однак, за поставлений товар відповідач здійснив частково розрахунок на суму 303 720 грн 64 коп.

Доказів проведення оплати на суму більшу ніж вказав позивач матеріали справи не містять.

При цьому відповідачем у відзиві розмір заборгованості не заперечувався.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, у відповідача перед позивачем виникла заборгованість по оплаті отриманого товару в сумі 118 720 грн 64 коп. (422 603 грн 35 коп. - 303 720 грн 64 коп.)

На підставі встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке ж положення містить і ст.173 Господарського кодексу України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

З моменту укладення сторонами ОСОБА_1 поставки № 20/10 від 20.10.2016 р. між ними виникли зобов'язання, які мають правову природу договору поставки.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст.632 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно п. 3.3. ОСОБА_1 оплата кожної партії товару здійснюється протягом тридцяти календарних днів, починаючи з дня отримання товару.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України).

Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

З урахуванням встановлених обставин суд приходить до переконливого висновку про наявність факту порушення відповідачем прав позивача за захистом яких останній звернувся, позаяк матеріалами справи підтверджено факт передачі позивачем товару відповідачу та відсутність повної та своєчасної оплати зі сторони останнього за отриманий товар.

Виходячи з викладеного, суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача 118 882 грн 71 коп. заборгованості за отриманий товар є правомірною та обґрунтованою, з огляду на що задовольняє її в повному обсязі.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Як визначає ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Всупереч наведеним вище нормам та вимогам ухвали суду відповідач не подав до суду жодного належного, допустимого, достовірного та достатнього доказу в спростування позовних вимог позивача щодо стягнення боргу, в тому рахунку доказів проведення розрахунків (платіжні доручення, виписки банківських установ щодо руху коштів, квитанції до прибуткових касових ордерів).

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ВИНОРОБНА КОМПАНІЯ ШАТО ЧИЗАЙ" в повному обсязі.

Доводи наведені у відзиві відповідача є юридично не спроможними та не спростовують правомірності та обґрунтованості заявленого позову з врахуванням такого.

Із матеріалів справи вбачається, що договір поставки № 20/10 від 20.10.2016 р. підписано зі сторони Покупця директором Азовської філії ТОВ "ТО-НАР".

При цьому згідно з п.3.1 Положення про філію ТОВ "ТО-НАР" філія є відокремленим структурним підрозділом ТОВ "ТО-НАР" без статусу юридичної особи, безпосередньо підпорядкована виконавчому органу Товариства "ТО-НАР", що складається із керівників Товариства, але самостійно вступає в господарські, договірні, розрахункові та інші відносини, а також здійснює діяльність в межах своєї компетенції, коштів і майна (а.с.56-57, т.1)

Відповідно до п.п.6.1, 6.2 Положення про філію, її очолює директор, який призначається на посаду та звільняється з посади директором Товариства, який укладає контракт з директором філії та договір про повну матеріальну відповідальність.

Директор філії з поміж іншого укладає від імені та за дорученням ТОВ "ТО-НАР" правочини на території діяльності філії (п.6.3 Положення про філію).

Згідно з приписами ч.ч.1, 3, 4 ст.95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями. Юридична особа відповідає за своїми зобов'язаннями усім належним їй майном.

Із матеріалів справи вбачається, як факт укладення договору поставки № 20/10 від 20.10.2016 р., так і факт його виконання.

При цьому відповідачем не заперечується, той факт що вказаний договір поставки було укладено його уповноваженим представником - директором Азовської філії ТОВ "ТО-НАР" ОСОБА_2.

Відтак, доводи відповідача про те, що філія має проводити розрахунки за отриманий товар не є підставою для звільнення від цивільно-правової відповідальності юридичної особи в силу наведених вище правових приписів та правового статусу філії.

Аналогічна правова позиція щодо відповідальності юридичної особи за договорами, які були укладені їх філіями викладена в постанові Верховного Суду від 30.03.2018 р. у справі № 910/9574/17.

Витрати зі сплати судового збору підлягають віднесенню на відповідача відповідно до ст. 129 ГПК України.

Крім того, суд зазначає, що при поданні позову позивачем надмірно сплачено судовий збір в сумі 00 грн 76 коп. з метою повернення вказаної суми судового збору позивачу слід звернутись з відповідним клопотанням до суду у відповідності до приписів ст. 7 ЗУ "Про судовий збір".

24.09.2018 р. в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення із зазначенням про відкладення складання тексту повного судового рішення на строк не більше ніж на десять днів з дня закінчення розгляду справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТО-НАР", вул.Максима Шимка, буд. 56 В, м. Вінниця, 21034 (ідентифікаційний код - 40572085) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВИНОРОБНА КОМПАНІЯ ШАТО ЧИЗАЙ", урочище Чізай, № 1, м. Берегове, Закарпатська область, 90202 (ідентифікаційний код - 220793373) 118 882 грн 71 коп. - боргу, 1 783 грн 24 коп. - відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 04 жовтня 2018 р.

Суддя Банасько О.О.

віддрук. 3 прим.:

1 - до справи.

2 - позивачу - урочище Чізай, № 1, м. Берегове, Закарпатська область, 90202.

3 - відповідачу - вул. Максима Шимка, 56 В, м. Вінниця, 21034.