РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.09.2018Справа № 910/8548/18

Господарський суд міста Києва у складі: судді Васильченко Т.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи №910/8548/18

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО АКВА»
доФізичної особи - підприємця Фадюшина Ярослава Анатолійовича
простягнення 2 105,00 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРО АКВА» (надалі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Фадюшина Ярослава Анатолійовича (надалі - відповідач) про стягнення з останнього вартості втраченого обладнання у розмірі 2 105,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору суборенди торгово-рекламного обладнання №1225 від 15.11.2012 в частині повернення обладнання переданого в суборенду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.07.2018 позовну заяву прийнято судом до розгляду, відкрито провадження у справі №910/8548/18 та ухвалено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовується докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 27.07.2018 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

З залученого до матеріалів справи листа, у якому відповідачу направлялася копія ухвали, вбачається, що даний лист суду було повернуто поштою у зв'язку з закінченням терміну його зберігання на відділенні.

Згідно Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою КМУ від 5 березня 2009 р. N 270 повернення поштою рекомендованого листа з зазначенням причини "за закінченням терміну зберігання" можливо тільки у разі, якщо під час доставки поштою його не можна було вручити адресату або його уповноваженому представнику (відправлення не вручене під час доставки), та якщо на вкладене до абонентської скриньки адресата повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення адресат не відреагував - не звернувся на пошту для отримання судової повістки, проте відправлення чекало адресата (зберігалося) на пошті встановлений законом строк, і лише після його сплину було повернуто за зворотною адресою.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що неотримання листа з ухвалою суду відповідачем та повернення його до суду з поміткою "повернуто за закінченням терміну зберігання" є наслідком свідомого діяння (бездіяльності) відповідача щодо його належного отримання, тобто є власною волею відповідача.

У даному випадку судом також враховано, що за приписами ч. 1 ст. 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись, з ухвалою про відкриття провадження у справі від 27.07.2018 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ч. 1 ст. 251 Господарського процесуального кодексу України та ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.07.2018, не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

У ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

За приписами ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

15.11.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЄВРО АКВА» (Орендар за договором) та Фізичною особою-підприємцем Фадюшиним Ярославом Анатолійовичем (Суборендар за договором) укладено Договір №1225 суборенди торгово-рекламного обладнання (надалі Договір), відповідно до п. 1.1 якого Орендар передає, а Суборендар приймає у строкове платне користування за плату обладнання, що є об'єктом суборенди за цим Договором (далі - Обладнання). Склад, перелік, найменування, кількість і заставна вартість з урахуванням індексації Обладнання узгоджена сторонами та наведена в акті прийому-передачі, оформленому у відповідності до п. 2.2 цього Договору.

Згідно з п. 1.2 Договору обладнання передається в комплекті. Склад кожного окремого комплекту узгоджується сторонами шляхом підписання акту прийому-передачі, що є невід'ємною частиною цього Договору.

Пунктами 2.1-2.2 Договору встановлено порядок передачі обладнання, яке повинно бути передано Орендарем та прийнято Суборендарем після підписання сторонами цього Договору. Факт передачі обладнання підтверджується актами прийому-передачі, які підписуються уповноваженими представниками сторін та скріплюються печатками сторін. Акти прийому-передачі Обладнання в суборенду є невід'ємною частиною укладеного Договору.

Дата підписання Акта прийому-передачі є датою передачі Обладнання в суборенду (п. 2.4 Договору).

Розмір орендної плати та порядок розрахунків сторони Договору узгодили у розділі 3 Договору, а саме в п.п. 3.1 - 3.3 Договору визначено, що орендна плата за користування Обладнанням узгоджена сторонами, зазначається в акті прийому-передачі. Орендна плата сплачується Суборендарем за користування Обладнанням за кожен календарний місяць з моменту підписання договору Суборенди.

Відповідно до п. 9.3 договору Орендар має право достроково в односторонньому порядку відмовитися від договору та розірвати його.

При цьому, по закінченні терміну дії даного Договору або його достроковому розірванні Суборендар зобов'язується повернути Орендареві Обладнання у справному стані протягом 5 (п'яти) календарних днів з моменту розірвання даного Договору (п. 4.2.6 Договору).

Обладнання вважається фактично переданим Орендарю з суборенди з моменту підписання Сторонами акта повернення. Суборендар зобов'язується повернути Обладнання Орендарю в тому ж самому стані, в якому воно було передано в суборенду з урахуванням нормального зносу (п. 2.7 та 2.8 Договору).

В п. 4.7 Договору сторони погодили, що відповідно до ст. 323 Цивільного кодексу України ризик випадкового знищення або випадкового ушкодження Обладнання несе Суборендар.

Згідно з п.п. 9.1, 9.7 Договору договір набирає чинності з моменту підписання його Сторонами і діє до 31.12.2013 року. Якщо жодна з Сторін не направить іншій Стороні повідомлення про розірвання Договору до закінчення строку, вказаного в п. 9.1 Договору, строк дії Договору подовжується на тих же умовах на один календарний рік.

Відповідно до п. 9.4 Договору про дострокове розірвання цього Договору Орендар повідомляє Суборендаря письмовим повідомленням з зазначенням підстав дострокового розірвання за 10 календарних днів до дати розірвання.

14.10.2013 року на виконання умов Договору позивачем було передано, а відповідачем прийнято в строкове платне користування обладнання (Холодильна вітрина Аляска сер. №АО263667 інв. №Ц448, кількість: 1, відновна вартість 2105,00 грн.), на підтвердження чого позивач надав суду підписаний між сторонами без заперечень Акт прийому-передачі №2 за договором суборенди холодильного обладнання №1225 від 15.11.2012 року.

Листом №21 від 15.01.2018 року позивач повідомив відповідача про розірвання договору та просив повернути об'єкт оренди протягом 10 календарних днів з дати отримання повідомлення. Факт відправки 18.01.2018 року повідомлення про розірвання Договору підтверджується списком згрупованих поштових відправлень з відтиском печатки пошти та фіскальним чеком.

Однак, після спливу встановленого строку, з урахуванням часу поштового перебігу, позивач не отримав ані відповіді, ані обладнання.

Пунктом 4.3 Договору Сторони погодили, що в разі неповернення Обладнання в строк, зазначений в п. 4.2 даного Договору, обладнання вважається втраченим.

При цьому, положеннями п. 5.1 Договору встановлено, що сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов дійсного Договору згідно чинного законодавства України. У випадку втрати або знищення торгового обладнання під час дії Договору суборенди торгового обладнання Суборендар, протягом 5-ти днів з моменту отримання письмової вимоги з боку Орендодавця про відшкодування вартості обладнання, має відшкодувати вартість торгового обладнання, вказану в акті прийому-передачі обладнання. Вартість Обладнання сплачується Суборендарем шляхом перерахунку коштів на поточний рахунок Орендаря з нарахуванням ПДВ (п. 5.1.3 Договору).

Втім, після припинення дії Договору, відповідач не повернув позивачу суборендоване обладнання (Холодильна вітрина Аляска сер. №АО263667 інв. №Ц448, кількість: 1, відновна вартість 2105,00 грн.) та не сплатив вартість втраченого обладнання, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором суборенди, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України (далі - ГК України), ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України, і згідно ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 173 ГК України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ) (ч. 1. ст. 760 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 765 ЦК України наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму.

Судом встановлено, що передача об'єкта оренди відбулася 14.10.2013, що підтверджується належним чином засвідченою копією Акту прийому-передачі, підписаного уповноваженими представниками сторін без заперечень.

15.01.2018 Орендар повідомив Суборендаря про розірвання договору та просив останнього повернути об'єкт оренди. Факт відправки 18.01.2018 повідомлення про розірвання Договору підтверджується списком згрупованих поштових відправлень з відтиском печатки пошти та фіскальним чеком.

Однак, відповіді на вказану претензію відповідач не надав, орендоване майно позивачу не повернув.

Згідно з п. 4.2.6 Договору Суборендар зобов'язується по закінченню терміну дії договору, або його достроковому розірванні повернути Орендареві обладнання у справному стані протягом 5 календарних днів з моменту розірвання даного договору.

Пунктом 4.3 Договору сторони погодили, що в разі неповернення Обладнання в строк, зазначений в п. 4.2 даного Договору, Обладнання вважається втраченим.

При цьому, положеннями п. 5.1 Договору встановлено, що сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов дійсного Договору згідно чинного законодавства України. У випадку втрати або знищення торгового обладнання під час дії Договору суборенди торгового обладнання Суборендар, протягом 5-ти днів з моменту отримання письмової вимоги з боку Орендодавця про відшкодування вартості обладнання, має відшкодувати вартість торгового обладнання, вказану в акті прийому-передачі обладнання. Вартість Обладнання сплачується Суборендарем шляхом перерахунку коштів на поточний рахунок Орендаря з нарахуванням ПДВ (п. 5.1.3 Договору).

Відповідно до ст. 626 ЦК України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Договір оренди є одним з видів зобов'язального майнового найму, правовідносини за яким регламентуються загальними нормами зобов'язального права та майнового найму.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ст. 530 ЦК України, п. 5.1 Договору у випадку втрати або знищення торгового обладнання під час дії Договору суборенди торгового обладнання Суборендар, протягом 5-ти днів з моменту отримання письмової вимоги з боку Орендодавця про відшкодування вартості обладнання, має відшкодувати вартість торгового обладнання.

Відповідно до статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

З огляду на вищевикладене, враховуючи встановлені судом фактичні обставини щодо втрати відповідачем об'єкта суборенди, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов'язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

Приймаючи до уваги наведене вище у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ "ЄВРО АКВА" про стягнення 2105,00 грн. є доведеними належними доказами, дослідженими судом, а тому підлягають задоволенню.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 236-242, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО АКВА» до Фізичної особи - підприємця Фадюшина Ярослава Анатолійовича про стягнення 2 105,00 грн. задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Фадюшина Ярослава Анатолійовича (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО АКВА» (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 37-41; ідентифікаційний код 36800559) вартість втраченого обладнання у розмірі 2 105 (дві тисячі сто п'ять) грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017р. №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 25.09.2018.

Суддя Т.В.Васильченко