УХВАЛА

м. Київ

18.09.2018Справа № 910/4211/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В., за участі секретаря судового засідання Жука В.М., розглянувши матеріали справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НВО-Житомирпромбуд»

до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк»

про зобов'язання вчинити дії та стягнення 84389,32 грн.

Представники сторін:

від позивача: Долженко Ю.В. (представник за довіреністю);

від відповідача: Каракоця О.Р. (представник за довіреністю).

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «НВО-Житомирпромбуд» звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про зобов'язання вчинити дії та стягнення 84389,32 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач відповідно до заяви на відкриття рахунку від 21.06.2016 та заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг відкрив рахунок №7563 в Публічному акціонерному товаристві комерційному банку «Приватбанк». В подальшому, 20.09.2016 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва було накладено арешт на грошові кошти позивача, що знаходяться на вказаному рахунку, проте у зв'язку з безпідставністю накладення такого арешту, 27.09.2016 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва скасовано арешт на грошові кошти позивача. В той же час, не зважаючи на скасування зазначеного арешту та заборони видаткових операцій по рахунку №7563, позивач не отримує від відповідача послугу з обслуговування рахунку, відповідач не приймає та відповідно не виконує доручення позивача на проведення фінансових операцій по даному рахунку, внаслідок чого Товариство з обмеженою відповідальністю «НВО-Житомирпромбуд» просить суд зобов'язати Публічне акціонерне товариство комерційного банку «Приватбанк» закрити рахунок №7563 та стягнути з останнього залишок коштів на вказаному рахунку в розмірі 84389,32 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.04.2018 відкрито провадження у справі № 910/4211/18, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

11.12.2017 через загальний відділ діловодства господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про відмову від позову, яка мотивована тим, що після відкриття провадження у справі відповідач в повному обсязі задовольнив позовні вимоги позивача, у зв'язку з чим позивач не підтримує заявлені ним позовні вимоги та просить суд закрити провадження у справі.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав подану ним заяву про відмову від позову та просив суд закрити провадження у справі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечень проти поданої позивачем заяви не надав, також зазначив, що останнім в повному обсязі задоволено позовні вимоги у цій справі.

Дослідивши заяву позивача про відмову від позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

У відповідності до п.1 ч.2 ст.46 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч.1 ст.191 Господарського процесуального кодексу України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно з ч. 2 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України, до ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

Судом встановлено, що заява позивача про відмову від позову підписана директором Товариства з обмеженою відповідальністю «НВО-Житомирпромбуд».

Зі змісту заяви позивача про відмову від позову вбачається, що вказана заява про відмову від позову не суперечать законодавству та не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Приписами частини 3 ст.191 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Пунктом 4 ч. 1 ст 231 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Враховуючи наведене, оскільки відмова позивача від позову не порушує прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб, заява про відмову від позову підписана уповноваженою особою, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення останньої.

Суд зазначає, що у відповідності до ч.3 ст.231 Господарського процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Разом з тим, відповідно до ч.4 ст.231 Господарського процесуального кодексу України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

За приписами ст.1 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат.

Частиною 1 статті 130 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

В той ж час, відповідно до ч.3 ст.130 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Судом встановлено, що при поданні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «НВО-Житомирпромбуд» сплачено судовий збір в розмірі 3524 грн., що підтверджується платіжним дорученням №283 від 05.04.2018.

Таким чином, враховуючи відмову позивача від позову та закриття провадження у справі, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для стягнення з відповідача витрат зі сплати судового збору, які позивач поніс при поданні даної позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.129, п.2 ч.2 ст.185, ст. 231, ч. 2 ст. 232, ст. 233, 234 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі №910/4211/18 закрити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д; ідентифікаційний код 14360570) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НВО-Житомирпромбуд» (12301, Житомирська обл., Черняхівський р-н, селище міського типу Черняхів, вул. Індустріальна, буд. 24; ідентифікаційний код 35611258) витрати зі сплати судового збору в розмірі 3524 (три тисячi п'ятсот двадцять чотири) грн.

Ухвала набирає законної сили після її підписання та може бути оскаржена в установленому законом порядку.

Дата підписання: 18.09.2018.

Суддя Я.В. Маринченко