ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

01 жовтня 2018 року Справа № 915/1045/18

Суддя господарського суду Миколаївської області Алексєєв А.П., розглянувши

позовну заяву ОСОБА_1, 57508, АДРЕСА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1),

до відповідача: фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, 57508, Миколаївська область, м. Очаків, вул. Ювілейна, 45,

про: стягнення 63000,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

25.09.2018 року ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Миколаївської області із позовом б/н від 21.09.2018 року до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, в якому просить стягнути з відповідача як фізичної особи заборгованість з орендної плати за період з 21.12.2016 року до 21.09.2018 року (21 місяць) у сумі 63000,00 грн.

Як на підставу свого позову позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору про оренду нерухомого майна від 19.08.2015 року, укладеного між ФОП ОСОБА_1 як орендодавцем та ФОП ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_2) як орендарем, щодо своєчасного внесення орендної плати.

Відповідно до ч. 8 ст. 4 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 припинив підприємницьку діяльність 27.03.2017 року (дата та номер запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем: 27.03.2017 року, № запису 5001137), а ОСОБА_2 припинив підприємницьку діяльність 29.09.2017 року (дата та номер запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем: 29.09.2017 року, № запису 9000728).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

З 15 грудня 2017 року господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України у вказаній редакції спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб'єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов'язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем (п. 73 постанови Верховного суду від 05.06.2018 року у справі № 338/180/17, провадження № 14-144 сц 18).

Договір про оренду нерухомого майна від 19.08.2015 року, укладений між ФОП ОСОБА_1 як орендодавцем та ФОП ОСОБА_2 як орендарем, набув чинності з моменту його підписання і діє до 19.08.2020 року.

Як зазначено вище, позивач просить стягнути з відповідача як фізичної особи заборгованість з орендної плати за період з 21.12.2016 року до 21.09.2018 року.

Оскільки позивач та відповідач обидва мали статус фізичних-осіб підприємців до 27.03.2017 року, то спір щодо стягнення заборгованості з орендної плати за період з 21.12.2016 року до 26.03.2017 року (дата припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1) підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

У разі припинення підприємницької діяльності фізичною особою її права й обов'язки за укладеними під час здійснення підприємницької діяльності договорами не припиняються, а залишаються за нею як за фізичною особою (п. 70 постанови Верховного суду від 05.06.2018 року у справі № 338/180/17, провадження № 14-144 сц 18).

Оскільки позивач припинив підприємницьку діяльність 27.03.2017 року, з цієї дати він має право на отримання орендних платежів за договором саме як фізична особа.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Враховуючи викладене, спір щодо стягнення заборгованості з орендної плати за період з 27.03.2017 року до 21.09.2018 року підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 4 ст. 173 ГПК України не допускається обєднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі в тому числі якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Враховуючи викладене, у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів в частині позовних вимог про стягнення заборгованості з орендної плати за період з 27.03.2017 року до 21.09.2018 року слід відмовити.

Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості з орендної плати за період з 21.12.2016 року до 26.03.2017 року слід зазначити наступне.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців); відомі номери засобів звязку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

У позовній заяві не зазначено ідентифікаційний код відповідача.

Відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Зазначені відомості у позовній заяві відсутні.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ст. 4 Закону України Про судовий збір за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до Закону України Про Державний бюджет України на 2018 рік прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня встановлено в розмірі 1762,00 грн.

Позивачем надано квитанцію № 0.0..1 від 19.09.2018 року про сплату судового збору в сумі 1700,00 грн. Враховуючи викладене, позивачу необхідно надати докази доплати судового збору в сумі 62,00 грн. (1762,00 1700,00)

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ГПК України позивач зобовязаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ч. 2 ст. 91 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 91 ГПК України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Згідно пункту 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно - розпорядчої документації Вимоги до оформлювання документів (ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55): відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Копії документів, долучені позивачем до позовної заяви, не засвідчені належним чином.

При цьому, суд звертає увагу на те, що повноваження осіб, якими засвідчуються копії документів, повинні бути підтверджені належним чином.

Враховуючи викладене, позовна заява в цій частині підлягає залишенню без руху.

Позивачу необхідно усунуту недоліки позовної заяви шляхом подання супровідного листа із долученими на виконання вимог ухвали суду документами:

- позовної заяви у виправленій редакції із зазначенням ідентифікаційного коду відповідача, наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви (підлягає направленню також на адресу відповідача);

- доказу на підтвердження доплати судового збору в сумі 62,00 грн.;

- належним чином засвідчених додатків до позовної заяви (позивач або його представник має право з'явитися до суду для належного засвідчення додатків до позовної заяви або надати новий пакет документів, засвідчених належним чином).

Керуючись ст. 91, 162, 164, 174, п. 1 ч. 1 ст. 175, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження за позовною завою ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_2) про стягнення грошових коштів в частині позовних вимог про стягнення заборгованості з орендної плати за період з 27.03.2017 року до 21.09.2018 року.

2. Позовну заяву ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_2) про стягнення грошових коштів в частині позовних вимог про стягнення заборгованості з орендної плати за період з 21.12.2016 року до 26.03.2017 року залишити без руху.

3. Розяснити позивачу, що строк для усунення недоліків не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 235 ГПК України, проте може бути оскаржена в частині відмови у відкритті провадження в частині позовних вимог про стягнення заборгованості з орендної плати за період з 27.03.2017 року до 21.09.2018 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням його перехідних положень.

Суддя А.П. Алексєєв