ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2018м. ДніпроСправа № 904/2901/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Кеся Н.Б.

за участю секретаря судового засідання Хавіної О.С.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут", м.Дніпро

до Управління соціального захисту населення Апостолівської районної державної адміністрації, м.Апостолове Дніпропетровська область

про стягнення 4 149 724, 41 грн.

Представники:

Від Позивача: ОСОБА_1, довіреність № 007,1Др-94-1217 від 01.12.2017 р., ОСОБА_2, довіреність № 007.1Др-22-0618 від 11.06.2018 р., представники

Від Відповідача: ОСОБА_3, довіреність № б/н від 21.08.2018 р., представник

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" (далі-Позивач) 26.06.2018 року звернулося з позовом до Управління соціального захисту населення Апостолівської районної державної адміністрації (далі-Відповідач), в якому просить суд стягнути з Відповідача на свою користь 3% річних у розмірі 889 265,92 грн., інфляційні втрати у розмірі 3260458,49 грн. та судовий збір у сумі 62245,87 грн.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги несвоєчасним виконанням Відповідачем грошових зобов'язань за договором №15 на фінансування субсидій, наданих населенню у 2017 році на відшкодування оплати спожитого природного газу від 04.01.17р.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.07.2018 прийнято позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження, відкрите провадження у справі.

11.07.2018р. Відповідач подав відзив на позов (арк.с. 62-63), в якому просить суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, судові витрати покласти на Позивача.

15.08.2018р. Позивачем була подана відповідь на відзив (арк.с. 100-103), відзив Відповідача вважає необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Під час судового засідання 23.08.2018р. представник Відповідача подав клопотання (арк.с. 106-107) про долучення до матеріалів справи копій виписок казначейської служби.

Ухвалою господарського суду від 23.08.2018 року закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті.

В судовому засіданні 25.09.18р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення в порядку ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

04.01.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" (далі - позивач, постачальник) та Управління соціального захисту населення Апостолівської районної державної адміністрації (далі - відповідач, платник) укладено договір №15 на фінансування субсидій, наданих населенню у 2017 році, на відшкодування оплати спожитого природного газу (далі Договір).

Відповідно до пунктів 1.1 та 1.2 Договору предметом цього Договору є взаємовідносини сторін щодо фінансування наданих субсидій, повязаних з відшкодуванням населенню (далі - споживачі) вартості послуг з газопостачання. Постачальник здійснює постачання природного газу споживачам, які мають право на отримання субсидій, а платник здійснює розрахунки за спожитий природний газ в межах своїх кошторисних призначень згідно з Постановою КМУ від 21.10.1995 року № 848 "Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг ..." зі змінами та доповненнями, в межах соціальних нормативів, передбачених постановою КМУ від 06.08.2014 року № 409 "Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування".

Пунктом 2.1. Договору встановлено, що першого (1) числа місяця, наступного за звітним, надає постачальнику в електронному файлі (у форматі .dbf) реєстр споживачів, яким відповідно до вимог чинного законодавства передбачено відшкодування вартості послуг з газопостачання за рахунок субвенцій з державного бюджету України за звітний період.

Згідно п. 2.2 Договору сторони щомісячно, до пятого числа місяця, наступного за звітним, узгоджують, підписують та скріплюють печатками реєстр з погашення заборгованості по субсидіях споживача за звітний місяць та акт звіряння розрахунків, які є підставою для здійснення платником розрахунків з відшкодування вартості послуг з газопостачання постачальнику.

Відповідно до п. 3.1. Договору платник здійснює розрахунки з відшкодуванням постачальнику вартості послуг з газопостачання в межах своїх кошторисних призначень згідно з вимогами постанови КМУ від 21 жовтня 1995 року № 848 "Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг ..." зі змінами та доповненнями, в межах соціальних нормативів, передбачених постановою КМУ від 06.08.2014 року № 409 "Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування".

Централізовані розрахунки, що здійснюються за рахунок субвенції з державного бюджету України до місцевих бюджетів, проводяться через спеціальний рахунок постачальника, відкритий у банку Головного Управління Державного Казначейства України у Дніпропетровській області. У разі, якщо кошти перераховуються платником без централізованих розрахунків, використовується поточний рахунок постачальника зі спеціальним режимом використання. Реквізити рахунків вказані у розділі 10 Договору (3.2. Договору).

Пунктом 3.3. Договору встановлено, що термін перерахування коштів, передбачених платником для відшкодування вартості послуг з газопостачання постачальнику згідно з Законом України "Про державний бюджет на 2017р.", Бюджетним кодексом та постановою КМУ № 20 від 11.01.2005 року (зі змінами та доповненнями) не повинен перевищувати 3-х банківських днів з дня отримання коштів на розрахунковий рахунок платника.

Постачальник зобов'язується надавати в повному обсязі послуги з газопостачання споживачам, які мають право на отримання субсидій, передбачених діючим законодавством (п.п. 4.1., 4.1.1. Договору).

Платник зобов'язується (п. 4.2 Договору):

- передбачити у своєму бюджеті в необхідних обсягах кошти, які будуть спрямовані на відшкодування постачальнику оплати вартості послуг з газопостачання згідно з Законом України Про державний бюджет на 2017 р. та Бюджетним кодексом України (пп. 4.2.1. Договору);

- здійснювати на рахунок постачальника, відкритий у банку Головного управління Державного казначейства України у Дніпропетровській області або поточний рахунок, зазначений у розділі 10 договору, перерахування коштів, передбачених на відшкодування постачальнику вартості послуг з газопостачання згідно з Бюджетним кодексом України та Постановою КМУ №20 від 11.01.2005 (зі змінами та доповненнями). Термін перерахування коштів не повинен перевищувати трьох банківських днів з дня отримання субвенції на рахунковий рахунок платника (пп. 4.2.2. Договору).

Даний Договір набирає чинності з 01.01.2017 і діє в частині реалізації газу постачальником до 31.12.2017, а в частині проведення платником розрахунків з відшкодування постачальнику вартості послуг з газопостачання - до їх повного здійснення (п. 9.1 Договору).

Позивач виконав вимоги договору у повному обсязі, що підтверджується спільними протокольними рішеннями, які підписані без заперечень Головним управлінням Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, Департаментом фінансів Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Департаментом соціального захисту населення Дніпропетровської облдержадміністрації, ТОВ Дніпропетровськгаз збут та ПАТ НАК Нафтогаз України, та додані до них зведені реєстри по погашенню заборгованості (а.с. 18-34).

Так, відповідно до спільного протокольного рішення від 21.02.2017 №1372 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Дніпропетровськгаз збут повинно було бути перераховано 45 942 814,58 грн. заборгованості по субсидіях, з яких 17 385 718,93грн. складала заборгованість відповідача.

Згідно до спільного протокольного рішення від 21.03.2017 №1383 на користь позивача повинно було бути перераховано 43 229 483,52 грн. заборгованості по субсидіях, з яких 17 263 702,01 грн. складала заборгованість відповідача.

Відповідно до спільного протокольного рішення від 20.04.2017 №2410 на користь позивача повинно було бути перераховано 47 110 786,78 грн. заборгованості по субсидіях, з яких 17 191 023,20 грн. складала заборгованість відповідача.

Згідно до спільного протокольного рішення від 20.11.2017 №4034 на користь позивача повинно було бути перераховано 51 447 818,51 грн. заборгованості по субсидіях, з яких 6 253 603,79 грн. складала заборгованість відповідача.

Відповідно до спільного протокольного рішення від 20.12.2017 №4650 на користь позивача повинно було бути перераховано 49 469 711,80 грн. заборгованості по субсидіях, з яких 15 623 656,80 грн. складала заборгованість відповідача.

Обов'язок здійснити відшкодування у відповідача виник:

- по спільному протокольному рішенню від 21.02.2017 № 1372 до 01.03.2017;

- по спільному протокольному рішенню від 21.03.2017 № 1983 до 29.03.2017;

- по спільному протокольному рішенню від 20.04.2017 № 2410 до 28.04.2017;

- по спільному протокольному рішенню від 20.11.2017 № 4034 до 28.04.2017;

- по спільному протокольному рішенню від 20.11.2017 № 4034 до 28.11.2017;

- по спільному протокольному рішенню від 20.12.2017 № 4650 до 28.12.2017.

Однак відповідач розрахувався по зазначеним протокольним рішенням з порушенням строків оплати, внаслідок чого позивач нарахував відповідачеві 3% річних у сумі 889265,92грн. за період з 01.03.2017 по 22.03.2018 та інфляційні втрати - 3 260 458,49грн. за період з березня 2017 року по лютий 2018 року, що і стало причиною спору.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі наступного.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію, закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії".

Статтею 19 вказаного Закону встановлено, що виключно законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв'язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов'язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Соціальні пільги на отримання, зокрема, послуг газопостачання для ряду категорій громадян встановлено такими Законами України: Закон України "Про жертви нацистських переслідувань", Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Закон України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист", Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Закон України "Про прокуратуру", Закон України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавець послуг має право отримувати компенсацію за надані відповідно до закону окремим категоріям громадян пільги та нараховані субсидії з оплати житлово-комунальних послуг. Згідно з пп. б п. 4 ч. 1 ст. 89 та ст. 102 Бюджетного кодексу України видатки на відшкодування вартості послуг наданих пільговим категоріям громадян здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256 затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету (далі - Порядок №256), яким встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Відповідно до пункту 3 Порядку №256 головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, є керівники головних управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Таким чином, розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних субсидій Апостолівського району Дніпропетровської області є Управління соціального захисту населення Апостолівської РДА, а отже, на підставі вищезазначених норм законодавства та положень Порядку №256, відшкодування витрат понесених позивачем внаслідок надання послуг газопостачання відповідним категоріям громадян здійснюється відповідачем за рахунок державних субвенцій.

Відповідно до частини 1 пункту 8 Порядку № 256 отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державного казначейства, для здійснення відповідних видатків. При цьому головні розпорядники коштів у п'ятиденний термін здійснюють розрахунки із постачальниками відповідних послуг (частина 2 пункт 8 Порядку №256).

Таким чином, чинне законодавство України навіть не передбачає обов'язковості укладення договору про відшкодування витрат за надані послуги газопостачання громадянам, які мають право на отримання пільг, оскільки зобов'язання сторін у даній справі виникають безпосередньо із законодавства України і не залежать від їх бажання.

Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 (далі - Порядок №20).

Відповідно до п. 6 Порядку №20 органи Казначейства на підставі платіжних доручень головних розпорядників коштів місцевих бюджетів перераховують кошти на рахунки постачальників ресурсів (товарів, послуг).

Розрахунки проводяться на підставі актів звіряння або договорів, які визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг), і спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками таких розрахунків (п. 7 Порядку №20).

Порядок проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію затверджений наказом Міненерговугілля України від 03.08.2015 №493/688 (далі - Порядок №493).

Згідно з п. 2.3 Порядку №493 відповідні департаменти фінансів узагальнюють отримані дані та подають їх щомісяця до 20 числа Державній казначейській службі України (далі - Казначейство) та відповідним головним управлінням Державної казначейської служби України в областях, місті Києві (далі - головні управління Казначейства) у формі узгоджених з постачальниками та/або транспортувальниками ресурсів (товарів, послуг) спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків разом з відповідними зведеними реєстрами актів звіряння, або реєстрами договорів за підписами керівників відповідних департаментів фінансів, постачальників та/або транспортувальників ресурсів (товарів, послуг).

Не пізніше наступного дня після підписання останнім учасником розрахунків спільного протокольного рішення (з присвоєнням номера та дати) усі учасники розрахунків, які підписали спільні протокольні рішення, подають до Казначейства та органів Казначейства, у яких відкрито їх рахунки, платіжні доручення на перерахування коштів відповідно до узгодженого спільного протокольного рішення.

Виділення коштів здійснюється лише за наявності платіжних доручень, наданих усіма учасниками розрахунків до Казначейства та органів Казначейства (п.2.5 Порядку №493).

Згідно частини 6 статті 48 Бюджетного кодексу України, зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг по оплаті за надані послуги та компенсації громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються органами Державного казначейства України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень. Зазначена норма є спеціальною по відношенню до загальних положень частин 1-4 статті 48 Бюджетного кодексу України.

У листі від 30.06.2011 №31-07310-10-24/16584 Міністерство фінансів України роз'яснило, що деякі програми, які відносяться до державних програм соціального захисту населення, є державною гарантією і одержувачу не може бути відмовлено в їх наданні у разі, якщо він має на них право. У цьому випадку проводиться відшкодування витрат за фактично спожиті послуги (нараховані соціальні виплати) в межах встановлених норм (розмірів).

Таким чином, зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку, компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

3% річних, що підлягають до стягнення за період з 01.03.2017 по 22.03.2018 становлять 889 265,92 грн., інфляційні втрати, що підлягають до стягнення за період з березня 2017 року по лютий 2018 року становлять 3 260 458,49грн. грн.

Заперечення відповідач викладені у відзиві на позов, судом не приймаються на підставі наступного.

Одним із засобів державного регулювання господарської діяльності є визначення механізму перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню, зокрема на оплату природного газу, наведене регулювання визначено постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 р. №20 "Про затвердженим Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій "(далі-Порядок №20).

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256 затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету (далі - Порядок №256), яким встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за надані субсидії окремій категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету. Зокрема, п. 2 Постанови №256 встановлено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні послуги.

Так, на виконання зазначених вище Порядків за участю як Позивача так і Відповідача укладались протягом 2017 року спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України.

Відповідно до п. 6 Порядку №20 органи Казначейства на підставі платіжних доручень головних розпорядників коштів місцевих бюджетів перераховують кошти на рахунки постачальників ресурсів (товарів, послуг).

Розрахунки проводяться на підставі актів звіряння або договорів, які визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг), і спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками таких розрахунків (п. 7 Порядку №20).

Згідно п. 3.3. Договору № 15 від 04 січня 2017 року на фінансування субсидій, наданих населенню у 2017 році на відшкодування оплати спожитого природного газу укладеного між ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» та Управлінням соціального захисту населення Апостолівської районної державної адміністрації, термін перерахування коштів, передбачених Платником для відшкодування вартості послуг з газопостачання Постачальнику згідно з ЗУ «Про державний бюджет на 2017 р.», Бюджетним кодексом України та постановою КМУ № 20 від 11.01.2015 року не повинен перевищувати 3-х банківських днів з дня отримання коштів на розрахунковий рахунок Платника.

Порядок проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію затверджений наказом Міненерговугілля України від 03.08.2015 №493/688 (далі Порядок №493), чинний на момент виникнення заборгованості.

Згідно з п. 2.3 Порядку №493 відповідні департаменти фінансів узагальнюють отримані дані та подають їх щомісяця до 20 числа Державній казначейській службі України (далі - Казначейство) та відповідним головним управлінням Державної казначейської служби України в областях, місті Києві (далі - головні управління Казначейства) у формі узгоджених з постачальниками та/або транспортувальниками ресурсів (товарів, послуг) спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків разом з відповідними зведеними реєстрами актів звіряння, або реєстрами договорів за підписами керівників відповідних департаментів фінансів, постачальників та/або транспортувальників ресурсів (товарів, послуг).

Не пізніше наступного дня після підписання останнім учасником розрахунків спільного протокольного рішення (з присвоєнням номера та дати) усі учасники розрахунків, які підписали спільні протокольні рішення, подають до Казначейства та органів Казначейства, у яких відкрито їх рахунки, платіжні доручення на перерахування коштів відповідно до узгодженого спільного протокольного рішення.

Виділення коштів здійснюється лише за наявності платіжних доручень, наданих усіма учасниками розрахунків до Казначейства та органів Казначейства (п.2.5 Порядку №493).

З зазначеного вбачається, що фактично строки виконання, та механізм перерахування коштів за надання постачання природного газу певним категоріям населення, регулюються безпосередньо порядками №20, №256, №493, а підписання Спільних протокольних рішень, є елементами процедурного оформлення розрахунків за рахунок коштів субвенцій з державного бюджету. Тобто оформлення документів, в тому числі. Спільних протокольних рішень взаєморозрахунків є процедурою реалізації цього права, дотримання якої є передумовою безпосереднього виділення коштів для фактичних розрахунків з надавачем послуг.

Суд погоджується із аргументами позивача, який вказує на те, що заперечення відповідача ґрунтуються лише на постанові КМУ № 256 від 04 березня 2002 року, в той час як законодавець передбачив вищевказані Порядок №20 та №493 щодо перерахування коштів для відшкодування вартості послуг з газопостачання.

Відповідач, здійснював перерахування грошових коштів після підписання спільних протокольних рішень через значний проміжок часу.

Отже, незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов'язання між сторонами договору в частині, яку держава буде компенсувати за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачали сторони у договорі відповідні умови, чи навпаки.

Що стосується твердження відповідача про те, що до нього не можуть застосовуватись норми ст. 625 Цивільного кодексу України суд зазначає наступне.

Аналіз статті 625 Цивільного кодексу України вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював правову позицію щодо неможливості поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету (рішення від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, від 17 березня 2004 року №7-рп/2004, від 1 грудня 2004 року №20-рп/2004, від 9 липня 2007 року №6-рп/2007).

Зокрема, у рішенні від 09.07.2007 №6-рп/2007 Конституційний Суд України вказав на те, що невиконання державою своїх соціальних зобов'язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави (підпункт 3.2.).

Разом з тим держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов'язана забезпечити його реалізацію. У протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності правового регулювання покладаються на державу, в даному випадку в особі Управління соціального захисту населення Верхньодніпровської районної державної адміністрації.

Частина 2 статті 218 Господарського кодексу України та стаття 617 Цивільного кодексу України прямо передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення від відповідальності.

Отже, неналежне фінансування заходів соціального захисту окремих категорій громадян не є підставою для звільнення відповідача від відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок постачання природного газу населенню м. Верхньодніпровськ, яке отримує пільги, та не може бути підставою для звільнення від відповідальності у вигляді 3% річних та інфляційних втрат за порушення такого зобов'язання.

Більш того, законодавством не передбачена залежність відшкодування від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, чи випадки повного або часткового звільнення від обов'язку здійснення розрахунків з постачальниками послуг на пільгових умовах, оскільки надання пільг певним категоріям населення відбувається не внаслідок власного бажання, а у відповідності до вимог Законодавства України.

На підставі викладеного позовні вимоги підлягають задоволенню з присудженням позивачеві 3% річних у сумі 889265,92 грн. та інфляційних втрат у сумі 3260458,49 грн.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" до Управління соціального захисту населення Апостолівської районної державної адміністрації про стягнення 3% річних у розмірі 889 265,92 грн., інфляційних втрат у розмірі 3260458,49 грн. - задовольнити повністю.

Стягнути з Управління соціального захисту населення Апостолівської районної державної адміністрації (53800, Дніпропетровська область, м. Апостолове, вул. Визволення, б. 36, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" (49000, м. Дніпро, вул.. Шевченка, 2, ) інфляційні втрати 3260458,49 грн., 3% річних 889265,92 грн. та витрати по сплаті судового збору 62245,87 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у строки та порядку, встановлені ст.241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено в двадцятиденний строк з дня складення повного тексту рішення до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 05.10.2018

Суддя ОСОБА_4