ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
04 жовтня 2018 року Справа № 915/826/16
про визнання незаконним та скасування рішення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, визнання недійсним свідоцтва про право власності
Прокурор Миколаївської області звернувся до Господарського суду Миколаївської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Міністерства аграрної політики та продовольства України до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, Публічного акціонерного товариства “Державна продовольчо-зернова корпорація України” про визнання незаконним та скасування рішення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, визнання недійсним свідоцтва про право власності.
Рішенням господарського суду Миколаївської області від 23.11.2016 року (суддя Корицька В.О.), яке постановою Одеського апеляційного господарського суду від 21.03.2017 залишене без змін, у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаними рішенням судів заступник прокурора Одеської області оскаржив їх до Вищого господарського суду України.

Постановою від 09.08.2017 року Вищий господарський суд України скасував постанову Одеського апеляційного господарського суду від 21.03.2017 та рішення господарського суду Миколаївської області від 23.11.2016 року та передав справу на новий розгляд до господарського суду Миколаївської області.

Відповідно до пункту 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду та на виконання підпункту 3.7.5 пункту 3.7 Засад використання автоматизованої системи документообігу Господарського суду Миколаївської області, розпорядженням №180 від 04.09.2017 Керівником апарату господарського суду Миколаївської області призначено повторний автоматичний розподіл справи № 915/826/16, за результатами якого головуючим суддею у справі №915/826/16 призначено суддю - Фролова В.Д.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 25.10.2017 у справі №915/826/16 (суддя – Фролов В.Д) позов задоволено повністю. Визнано незаконним та скасовано підпункт 1.33 пункту 1 рішення Виконавчого комітету Миколаївської міьскої ради № 1249 від 16.12.2011. Визнано незаконним та скасовано підпункт 1.38 пункту 1 рішення Виконавчого комітету Миколаївської міьскої ради № 1249 від 16.12.2011. Визнано недійсним та скасовано свідоцтво серії САЕ № 495114 від 21.01.2012 про право приватної власності на нежитловий об’єкт, що складається з основних будівель за літ. А загальною площею 1847,2 кв.м., за літ. Б загальною площею 1028,1 кв.м., за літ. В загальною площею 2612,6 кв.м., за літ. Г загальною площею 169,7 кв. м., огорож та споруд, який розташований по вул. Заводській, 11 А у місті Миколаєві за Публічним акціонерним товариством “Державна продовольчо – зернова корпорація України”. Визнано недійсним та скасовано свідоцтво серії САЕ № 495054 від 16.01.2012 про право приватної власності на нежитлову будівлю складу за літ. А загальною площею 757,7 кв.м. по вул. Заводській, 10 у місті Миколаєві за Публічним акціонерним товариством “Державна продовольчо – зернова корпорація України”. Стягнуто з Виконавчого комітету Миколаївської міської ради на користь Прокуратури Миколаївської області грошові кошти на відшкодування витрат на оплату судового збору в сумі 2756 (дві тисячі сімсот п’ятдесят шість) грн. 00 коп. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства “Державна продовольчо-зернова корпорація України” на користь Прокуратури Миколаївської області грошові кошти на відшкодування витрат на оплату судового збору в сумі 2756 (дві тисячі сімсот п’ятдесят шість) грн. 00 коп.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 30.01.2018 у справі №915/826/16 апеляційну скаргу Публічого акціонерного товариства “Державна продовольчо-зернова корпорація України” залишено без задоволення, рішення господарського суду Миколаївської області від 25.10.2017 у справі №915/826/16 без змін.

Постановою Верховного Суду від 05.07.2018 касаційну скаргу Публічого акціонерного товариства “Державна продовольчо-зернова корпорація України” на рішення господарського суду Миколаївської області від 25.10.2017 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 30.01.2018 залишено без задоволення. Рішення господарського суду Миколаївської області від 25.10.2017 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 30.01.2018 залишено без змін.

Відповідно до Закону України № 2147-VII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017, Господарський процесуальний кодекс України викладено в новій редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017 року.

При здійсненні правосуддя суд має виходити з необхідності дотримання основних засад господарського судочинства, зазначених в статтях 2, 4 Господарського процесуального кодексу України стосовно забезпечення права сторін на розгляд справ у господарському суді після їх звернення до нього у встановленому порядку, гарантованому чинним законодавством та всебічно забезпечити дотримання справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до підпункту 9 пункту 1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України справи у судах першої інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

24.09.2018 від прокуратури Одеської області до відділу документального забезпечення господарського суду Миколаївської області надійшла заява №05/2-1529-17 від 18.09.2018 за підписом заступника прокурора області в якій зазначено, що рішенням господарського суду Миколаївської області від 23.11.2016 залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 07.03.2017, відмовлено у задоволенні позову прокурора Миколаївської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Міністерства аграрної політики та продовольства України до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, Публічного акціонерного товариства “Державна продовольчо-зернова корпорація України” про визнання незаконним та скасування рішення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, визнання недійсним свідоцтва про право власності. Вказані судові рішення оскаржувались прокуратурою Одеської області в касаційному порядку. Постановою Вищого господарського суду України від 09.08.2017 касаційну скаргу прокуратури задоволено частково, судові рішення у справі скасовано, справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд. Після нового розгляду, рішенням господарського суду від 30.01.2018 та Верховного Суду від 05.07.2018, позовні вимоги задоволено повністю. Однак, господарським судом Миколаївської області питання щодо розподілу судових витрат за перегляд справи у суді касаційної інстанції не вирішено, у зв'язку з цим просить суд винести додаткове рішення згідно якого стягнути з відповідачів на користь прокуратури Одеської області сплачений за подання касаційної скарги судовий збір у розмірі 6 614,40 грн., згідно платіжного доручення №517 від 21.04.2017.

У відповідності до ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

У відповідності до абз. 1 п.4.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», у випадках скасування рішення господарського суду і передачі справи на новий розгляд розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги або заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Враховуючи, що при прийнятті рішення за результатами нового розгляду справи №915/826/16 від 25.10.2017 не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат за подання касаційної скарги, то суд вважає за доцільне розглянути заяву прокуратури про здійснення розподілу судових витрат у справі.

У відповідності до вимог ст. 123 ГПК України, - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов’язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов’язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов’язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов’язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов’язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов’язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що при новому розгляді справи позовні вимоги прокурора Миколаївської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Міністерства аграрної політики та продовольства України до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, Публічного акціонерного товариства “Державна продовольчо-зернова корпорація України” про визнання незаконним та скасування рішення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, визнання недійсним свідоцтва про право власності – задоволено, та оскільки при прийнятті рішення у справі №915/826/16 не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат, а саме судового збору у розмірі 6 614,40 грн. сплаченого Прокуратурою Одеської області за подання касаційної скарги, то суд приходить до висновку, що судовий збір у розмірі 6 614,40 грн., підлягає покладенню на відповідачів.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 241, 244, ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1.          Стягнути з Виконавчого комітету Миколаївської міської ради (54001, м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20 (ідентифікаційний код 04056612) на користь Прокуратури Одеської області (65026, м.Одеса, вул.Пушкінська, 3, р/р 0564 в ДКСУ м.Київ, МФО 820172, ) 3 307,20 грн. судового збору сплаченого за подання касаційної скарги, згідно платіжного доручення №517 від 21.04.2017.

2.           Стягнути з Публічного акціонерного товариства “Державна продовольчо

зернова корпорація України” (01033, вул. Саксаганського, 1, м. Київ, код 37243279) на користь Прокуратури Одеської області (65026, м.Одеса, вул.Пушкінська, 3, р/р 0564 в ДКСУ м.Київ, МФО 820172, ) 3 307,20 грн. судового збору сплаченого за подання касаційної скарги, згідно платіжного доручення №517 від 21.04.2017.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч.1 ст.254 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до пп.17.5) п.17) ч.1 Розділу XI “Перехідні положення” ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 04.10.2018

Суддя Н.О. Семенчук