ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2018 року м. ОдесаСправа № 916/443/18
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: С.В. Таран,

Суддів: Л.В. Поліщук, Т.А. Величко,

при секретарі судового засідання І.М. Станковій,

за участю представників:

від позивача ОСОБА_1;

від відповідача ОСОБА_2;

від третьої особи участі не брали;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАЛЕКС ПРОФІ"

на рішення Господарського суду Одеської області від 02.07.2018, прийняте суддею С.В. Літвіновим, м. Одеса, повний текст складено 11.07.2018,

у справі №916/443/18

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАЛЕКС ПРОФІ"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ДФК-ПІВДЕНЬ"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "БРОКІНВЕСТ ГРУП"

про стягнення 378 571,66 грн

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "СТАЛЕКС ПРОФІ (далі ТОВ "СТАЛЕКС ПРОФІ") звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДФК-ПІВДЕНЬ" (далі ТОВ "ДФК-ПІВДЕНЬ") про стягнення з останнього збитків у сумі 378 571,66 грн, з яких: вартість пошкодженого вантажу у розмірі 365580 грн з урахуванням сплаченого податку на додану вартість у розмірі 60930 грн, транспортні витрати у розмірі 12500 грн та витрати на оплату брокерських послуг у розмірі 491,66 грн.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ "СТАЛЕКС ПРОФІ" послалось на порушення ТОВ "ДФК-ПІВДЕНЬ" договору № DI 14 на транспортно - експедиційне обслуговування та організацію перевезень вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні від 14.08.2017, внаслідок чого позивачу були завдані зазначені вище збитки.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.03.2018 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №916/443/18, а ухвалою від 25.04.2018 - залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "БРОКІНВЕСТ ГРУП" (далі- ТОВ "БРОКІНВЕСТ ГРУП").

Рішенням Господарського суду Одеської області від 02.07.2018 у справі №916/443/18 (суддя Літвінов С.В.) у задоволенні позовних вимог відмовлено з підстав відсутності в даному випадку складу цивільного правопорушення як підстави для настання деліктної відповідальності відповідача.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ТОВ "СТАЛЕКС ПРОФІ" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення від 02.07.2018 у справі №916/443/18 скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, а також невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи. Так, скаржник зазначає про необґрунтованість та невідповідність висновків суду першої інстанції щодо відсутності вини відповідача у пошкодженні вантажу позивача обставинам справи, неповне зясування судом обставин дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з транспортним засобом перевізника, наявності чи відсутності вини водія перевізника в порушенні правил дорожнього руху під час настання дорожньо-транспортної пригоди та неправильне застосування судом норм матеріального права, які призвели, на думку апелянта, до винесення незаконного та необґрунтованого рішення

ТОВ "ДФК-ПІВДЕНЬ" у відзиві на апеляційну скаргу висловило заперечення щодо її задоволення, посилаючись, зокрема на те, що позивачем не доведений факт понесення ним збитків, їх розмір, наявність протиправної поведінки відповідача та причинного звязку між протиправною поведінкою відповідача і збитками, завданими позивачу, що виключає можливість застосування до відповідача такої міри відповідальності як стягнення збитків.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 08.08.2018 за вказаною апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження, а ухвалою від 21.08.2018 - справу №916/443/18 призначено до розгляду на 26.09.2018 об 11:00 год.

27.08.2018 до Одеського апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАЛЕКС ПРОФІ" надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції №18/08 від 18.08.2018 (вх.№2324/18/Д2 від 27.08.2018).

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 30.08.2018 клопотання названого товариства про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції №18/08 від 18.08.2018 (вх.№2324/18/Д2 від 27.08.2018) задоволено, доручено Київському апеляційному господарському суду (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд.1) забезпечити проведення відеоконференції в його приміщенні 26.09.2018 об 11:00 год.

У судовому засіданні 26.09.2018, проведеному в режимі відеоконференції, представник позивача апеляційну скаргу підтримав; представник відповідача проти її задоволення висловив заперечення; представник третьої особи участі не брав, хоча був належним чином сповіщений про час та місце його проведення, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень №513 від 20.08.2018, №360 від 06.09.2018 (том ІІ а.с. 90, 101).

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування Господарським судом Одеської області норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

02.04.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ДФК-ПІВДЕНЬ" ("експедитор") та Товариством з обмеженою відповідальністю ДФК ЛОГІСТИК ("виконавець") було укладено договір №ТI/№020417 про надання транспортно-експедиторських послуг з організації перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні, предметом якого є взаємовідносини сторін, що виникають при перевезенні вантажів в міжнародному сполученні, що надаються експедитором для перевезення транспортом виконавця (або третіх, залучених ним для виконання договору транспортного експедирування) відповідно до чинного законодавства України, вимог міжнародних Конвенцій і угод в галузі міжнародних перевезень.

За умовами вказаного договору виконавець зобов'язується за плату і за рахунок експедитора виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з міжнародним перевезенням вантажу; експедитор діє від свого імені за дорученням і за рахунок клієнта, виконавець може укладати договори від свого імені з іншими особами для виконання зобов'язань за цим договором щодо організації перевезень (пункти 1.2, 2.1 вказаного договору).

14.08.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ДФК-ПІВДЕНЬ" («експедитор») та Товариством з обмеженою відповідальністю "СТАЛЕКС ПРОФІ" («клієнт») було укладено договір на транспортно-експедиційне обслуговування та організацію перевезень вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні №DI 14 (далі договір №DI 14 від 14.08.2017), за умовами якого експедитор зобовязався за плату й за рахунок клієнта виконати або організувати виконання передбачених договором послуг, повязаних з міжнародним перевезенням вантажу відповідно до діючого законодавства України, вимог Конвенції про договір міжнародного перевезення вантажів, інших міжнародних конвенцій і угод в області міжнародних перевезень, а клієнт зобовязаний сплатити експедитору узгоджену плату.

Згідно з пунктом 2.1 договору №DI 14 від 14.08.2017 конкретні умови по кожному замовленню обумовлюються в заявці, що є невідємною частиною договору. Допускається одержання заявки засобами факсимільного звязку або по електронній пошті (Е-mail).

У пунктах 3.1.1-3.1.11 договору №DI 14 від 14.08.2017 сторонами узгоджено, що експедитор зобов'язується: письмово підтвердити прийом заявки до виконання, забезпечити подачу під завантаження транспортного засобу, придатного й повністю готового до перевезення обумовленого вантажу, у погоджений сторонами строк; додержуватися інструкцій клієнта, що стосуються маршруту проходження, митної обробки, прикордонних переходів; негайно інформувати клієнта про будь-які затримки й проблеми, що виникають при транспортуванні вантажу, застрахувати вантаж за заявкою й за рахунок клієнта. Тарифи й умови страхування вказуються в заявці на страхування вантажу, організовувати перевезення вантажів автомобільним транспортом по території України й закордонних країн на підставі відповідних заявок; укласти від свого імені договір на перевезення вантажу або інший договір для виконання обовязків за договором; виконати розсилання товарно-транспортної документації; провести розрахунки з усіма учасниками транспортного процесу; брати участь у складанні актів у випадках, передбачених чинним законодавством, і вирішувати із клієнтом претензійні питання; за згодою сторін виконати інші доручення клієнта.

Клієнт зобов'язується забезпечити навантаження/вивантаження транспортного засобу, його митну обробку й митне оформлення всіх необхідних документів; забезпечити пакування вантажу, що виключає його ушкодження під час штатного (безаварійного) транспортування, розбірливе маркування вантажних місць (у випадку часткового завантаження), правильне розміщення й кріплення вантажу на вантажній платформі, щоб уникнути перевантаження, ушкодження вантажу й рухомого складу під час навантаження/вивантаження й транспортування (пункти 3.2.4, 3.2.6 договору №DI 14 від 14.08.2017).

Пунктами 6.5, 6.6 договору №DI 14 від 14.08.2017 визначено, що клієнт несе повну матеріальну відповідальність перед експедитором за будь-які заподіяні збитки, внаслідок відсутності, недостатності, неправдивості або підробки товарно-супровідних документів, а також помилок і недогляду осіб, залучених клієнтом до виконання даного договору, у розмірі й на умовах, передбачених чинним законодавством, даним договором, як за свої власні дії; експедитор несе матеріальну відповідальність за збереження та схоронність вантажу з моменту прийняття його до перевезення до моменту передачі вантажу вантадоодержувачеві.

08.09.2017 сторонами договору була узгоджена заявка на перевезення чотирьох рулонів оцинкованої сталі з полімерним покриттям (далі - вантаж) по маршруту м. Мелець (Польща) м. Київ (Україна).

Товариство з обмеженою відповідальністю ДФК ЛОГІСТИК («експедитор») 12.09.2017 уклало з ТОВ "БРОКІНВЕСТ ГРУП" («перевізник») договір на перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні №ТІ/12/09/2017 (далі договір №ТІ/12/09/2017 від 12.09.2017), відповідно до якого експедитор замовляє здійснення перевезення від свого імені і за рахунок клієнта, перевізник зобовязується доставити ввірений йому вантаж до пункту призначення в установлений договором і доповненням до нього термін і видати уповноваженій на одержання вантажу особі. Експедитор зобовязується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Пунктом 2 договору №ТІ/12/09/2017 від 12.09.2017 визначено, що конкретні умови по кожному замовленню обумовлюються в заявці на перевезення вантажу, що є невідємною частиною договору. Допускається узгодження, підписання заявки засобами факсимільного звязку або електронною поштою (Е-mail).

На виконання умов вказаного договору Товариство з обмеженою відповідальністю ДФК ЛОГІСТИК узгодило заявку на здійснення перевезення №3953 по зазначеному вище маршруту, згідно з якою транспортний засіб державний номер НОМЕР_1 /причіп державний номер НОМЕР_2/, вантажоотримувач ТОВ "СТАЛЕКС ПРОФІ".

ТОВ "ДФК-ПІВДЕНЬ" письмово підтвердило приймання заявки до виконання за маршрутом м. Мелець (Польща) м. Київ (Україна), зазначивши на ній відповідно до ділових звичаїв дані водія та координати транспортного засобу - вантажного автомобіля РЕНО, державний номер НОМЕР_1 та напівпричепа, державний номер НОМЕР_2, які 13.09.2017 були завантажені на складі, зазначеному у заявці за адресою: 39-300, м. Мелець вул. Рземиен, 262 а, Польща. Вантажовідправником (BW Wacіaw Tryba, Wojska Polskiego 28A, 39-215) ніяких претензій щодо технічного стану наданого транспортного засобу не заявлялось.

Відправником вантажу, який також є учасником транспортного процесу, згідно з Конвенцією про договір міжнародного перевезення вантажів від 19.05.1956, вантаж був завантажений, розміщений та закріплений на вказаному транспортному засобі.

13.09.2017 оформлені товарно-супровідні документи, у тому числі міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR) №019217.

15.09.2017 зазначений автомобіль пройшов всі необхідні митні процедури, пов'язані з імпортом вантажу до України, про що є відмітки у товарно-супровідних документах.

Відповідач своїм листом повідомив позивача про те, що з автомобілем перевізника (транспортний засіб RENAULT, реєстраційний номер НОМЕР_1/ВЕ0405ХО) сталася надзвичайна подія на трасі Київ-Чоп. Вантаж позивача був перевантажений в інший автомобіль: НОМЕР_3/ВС5098ХХ.

Відповідальність підприємства перевізника застрахована Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Перша (далі - ПрАТ СК Перша), тому на виконання умов договору добровільного страхування відповідальності перевізника наземним транспортом №12-01.00.17.00189 (CMR, CMR+ТТН) від 19.07.2017 (далі - договір страхування №12-01.00.17.00189 від 19.07.2017) представника вказаної компанії було викликано на місце події. Після оформлення необхідних документів та проведення фотозйомки представником названої страхової компанії для закінчення перевезення та передання його отримувачу вантаж було перевантажено з пошкодженого транспортного засобу на інший транспортний засіб DAF державні номери ВС4219АО/ВС5098ХХ.

18.09.2017 представниками вантажоотримувача ТОВ "СТАЛЕКС ПРОФІ" при прибутті транспортного засобу на розвантаження було встановлено пошкодження вантажу, про що було складено акти №№1, 2 приймання продукції за якістю від 18.09.2017 в присутності водія транспортного засобу DAF, державний номер НОМЕР_4.

Згідно з висновками про характер виявлених дефектів продукції, зазначеними у вказаних актах, рулони сталі тонколистової оцинкованої для виготовлення якісної продукції не придатні, так як можливі приховані дефекти метала у бухті, які неможливо визначити.

На замовлення ТОВ "СТАЛЕКС ПРОФІ" Київською торгово-промисловою палатою проведено експертизу з метою перевірки якості пошкоджених рулонів оцинкованої сталі з полімерним покриттям, за результатами якої складено експертний висновок №І-1622 від 25.09.2017, згідно з яким рулони з наклеєним маркуванням /00026, /00012 мають дефекти механічного характеру.

Відповідно до висновку Товариства з обмеженою відповідальністю "Судова незалежна експертиза України" №ЕD-1725-6-961.18 від 20.02.2018, проведеною на замовлення позивача, розмір матеріальної шкоди, завданої ТОВ "СТАЛЕКС ПРОФІ", в результаті пошкодження рулонів оцинкованої оцинкованої сталі з полімерним покриттям із наклееним маркуванням /00026, /00012 складає 365580 грн.

21.09.2017 ТОВ "СТАЛЕКС ПРОФІ" звернулося до ТОВ "ДФК-ПІВДЕНЬ" з претензію б/н від 19.09.2017 про компенсацію останнім в добровільному порядку завданих збитків в розмірі 381564,88 грн до 25.09.2017, яка була залишена відповідачем без задоволення, що слугувало підставою для звернення із даним позовом до місцевого господарського суду.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо відмови в задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України однією із підстав виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини.

Згідно зі статтею 14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтями 626, 628, 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства; договір є обовязковим для виконання сторонами.

В силу статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

За змістом статті 173 Господарського кодексу України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку, а саме: виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо.

Частиною першою статті 175 Господарського кодексу України передбачено, що майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За приписами статті 193 Господарського кодексу України, статті 526 Цивільного Кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Правові та організаційні засади транспортно-експедиторської діяльності в Україні регулюються Законом України Про транспортно-експедиторську діяльність, статтею 3 якого визначено, що відносини в галузі транспортно-експедиторської діяльності регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законами України Про транспорт, Про зовнішньоекономічну діяльність, Про транзит вантажів, цим Законом, іншими законами, транспортними кодексами та статутами, а також іншими нормативно-правовими актами, що видаються відповідно до них.

Статтею 929 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо). Положення цієї глави поширюються також на випадки, коли обов'язки експедитора виконуються перевізником. Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" визначено, що транспортно-експедиторська діяльність - це підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів. Транспортно-експедиторська послуга - це робота, що безпосередньо пов'язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування.

Транспортне експедирування як вид господарської діяльності не може розглядатися окремо від перевезення, це комплекс заходів, які супроводжують процес перевезення вантажів на всіх його стадіях (сортування вантажів під час їх прийняття до перевезення, перевалка вантажів у процесі їх перевезення, облік надходження вантажів під час видачі вантажу тощо), і саме це дає підстави розглядати її допоміжним щодо перевезення видом діяльності. Тому кожна послуга, що надається експедитором клієнту, по суті є транспортною послугою.

Статтею 932 Цивільного кодексу України унормовано, що експедитор має право залучити до виконання своїх обов'язків інших осіб. У разі залучення експедитором до виконання своїх обов'язків за договором транспортного експедирування інших осіб експедитор відповідає перед клієнтом за порушення договору.

Згідно зі статтею 934 Цивільного кодексу України за порушення обов'язків за договором транспортного експедирування експедитор відповідає перед клієнтом відповідно до глави 51 цього Кодексу.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Згідно з положеннями статей 224, 225 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено; під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною; до складу збитків, що підлягають відшкодуванню, відносяться: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною, неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Статтею 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

В силу частин першої, другої статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Для настання деліктної відповідальності у вигляді відшкодування збитків необхідна наявність складу цивільного правопорушення, а саме: вина особи, яка заподіяла шкоду; протиправна поведінка заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; відсутність одного з елементів складу цивільного правопорушення, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за заподіяну шкоду, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Таким чином, на позивача законом покладено обов'язок довести факт понесення ним збитків, наявність протиправної поведінки з боку відповідача та причинного звязку між протиправною поведінкою відповідача та збитками, завданими позивачу, а на відповідача, відповідно, покладений обов'язок довести відсутність його вини у порушенні зобов'язання.

Відповідно до пунктів 3.2.4, 3.2.6 договору №DI 14 від 14.08.2017 клієнт зобов'язаний забезпечити навантаження транспортного засобу та забезпечити пакування вантажу, що виключає його ушкодження під час штатного (безаварійного) транспортування, правильне розміщення й кріплення вантажу на вантажній платформі, щоб уникнути, зокрема, ушкодження вантажу й рухомого складу під час навантаження/вивантаження й транспортування.

Поставка товару, згідно з даними вантажної митної декларації (ВМД), здійснювалась на умовах FCA Польща (Rzemien), які передбачають, що продавець зобов'язується надати товар перевізнику у вказаному покупцем місці, після чого всі ризики втрати та пошкодження товару переходять до покупця (позивача). Тобто виконання обов'язку проведення процедур відправлення вантажу лежить, виходячи із правовідносин сторін, саме на позивачеві, а у відносинах позивач - продавець відповідно до умов FCA, або умов, визначених у контракті №33/2016 від 31.10.2016, який до матеріалів справи позивачем не додавався.

Між тим відсутність у матеріалах справи контракту на купівлю-продаж зазначеної вище продукції унеможливлює дослідження питання про умови пакування (упаковки) товару відправником, його стан при загрузці тощо. Між тим у наявному у матеріалах справи висновку Товариства з обмеженою відповідальністю "Судова незалежна експертиза України" №ЕD-1725-6-961.18 від 20.02.2018, проведеному на замовлення позивача, міститься посилання на те, що рулони мають деформації з подальшим склеюванням металу.

Колегією суддів враховується, що передача відправником вантажу перевізникові (представнику відповідача) стосовно належного кріплення вантажу була здійснена з порушенням вимог законодавства, яким регулюються правовідносини з перевезення вантажу в міжнародному сполученні та укладеного договору. Зокрема, відповідно до експертного висновку експерта по кріпленню вантажів на автомобільному транспорті ОСОБА_3 від 15.11.2017 (замовник експертизи- ПрАТ "СК "Перша") причиною пошкодження вантажу було грубе порушення вимог нормативних документів при підготовці вантажу для транспортування і не були виконані вимоги наступних нормативних документів: Євронорма EN 12 195-1 Набори інструментів для кріплення вантажів при автомобільних перевезеннях- Безпека - Частина 1: Розрахунок сил кріплення, - у частині вибору методу і засобів кріплення та розрахунку необхідної кількості засобів кріплення; Євронорма ЕС (94/55/EG) Рекомендації по кріпленню вантажів; ГОСТ 26 653-90 Підготовка генеральних вантажів до транспортування; ГОСТ 26663-85 Пакети транспортні. Формування на плоских піддонах. Загальні технічні вимоги. Застосовані вантажовідправником упаковка, метод і схема кріплення вантажу, а також їхнє виконання - не забезпечили надійного кріплення і безпеку вантажу під час перевезення. Кріплення (або його відсутність) не лише не виключало, навіть більше, - створювало можливість пошкодження вантажу на платформі, при русі транспортного засобу.

ПрАТ СК Перша направила на адресу ТОВ "БРОКІНВЕСТ ГРУП" відповідь вих.№177/с від 07.02.2018 (справа №ЦМР 1002 з розгляду заяви про виплату страхового відшкодування), у якій повідомила про відмову у виплаті страхового відшкодування страхувальнику - ТОВ "БРОКІНВЕСТ ГРУП", посилаючись на те, що у даному випадку пошкодження вантажу трапилося під час екстреного гальмування автопоїзда внаслідок обриву ременів кріплення, якими вантаж було зафіксовано у напівпричепі, та подальшого зміщення вантажу вперед в напрямку руху автомобіля та його подальшого падіння на проїжджу частину. При цьому ПрАТ СК Перша зазначило, що рішення про схему завантаження та про спосіб кріплення приймалося не перевізником, а відправником вантажу.

В матеріалах справи відсутні будь-які інші документи, що пояснюють причини пошкодження вантажу. Між тим, як зазначалося вище, наявність протиправної поведінки з боку відповідача та причинного звязку між протиправною поведінкою останнього та збитками, завданими позивачу, чинним законодавством покладено на особу, яка вимагає стягнення збитків.

Скаржник в апеляційній скарзі зазначає про неповне з'ясування судом першої інстанції обставин дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з транспортним засобом перевізника.

Колегія суддів констатує, що в матеріалах справи дійсно відсутні документи, пов'язані з оформленням дорожньо-транспортної пригоди, однак жодною із сторін в суді першої інстанції не заявлялось клопотання про витребування адміністративних матеріалів.

Відповідно до частини першої статті 81 Господарського процесуального кодексу України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

В силу приписів статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках.

Скаржник, посилаючись на неповне зясування місцевим господарським судом обставин дорожньо-транспортної пригоди, клопотання про витребування відповідних доказів до суду апеляційної інстанції також не подавав.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів (частини третя та четверта статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною першою статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи те, що суд апеляційної інстанції в силу положень процесуального законодавства в даному випадку позбавлений можливості самостійного збирання доказів, як і місцевий господарський суд, а також враховуючи те, що саме на позивача покладено обов'язок доведення протиправної поведінки перевізника у заподіянні збитків, зокрема в порушенні правил дорожнього руху під час дорожньо-транспортної пригоди, є необґрунтованими зазначені доводи апелянта щодо неповного з'ясування судом першої інстанції обставин дорожньо-транспортної пригоди з огляду на те, що відповідні докази в силу вищевикладених норм права повинен був надати саме позивач.

Крім того, Одеський апеляційний господарський суд враховує, що перевезення вантажу здійснювалось у міжнародному сполучені.

Документом, який регулює відносини сторін при виконанні міжнародних перевезень вантажів автотранспортом, є Конвенція про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, підписана в Женеві 19 травня 1956 року (далі - Конвенція), до якої Україна приєдналась відповідно до Закону України №57-V від 01.08.2006 "Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів".

Статтею 9 Конвенції встановлено, що вантажна накладна є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником.

Пунктами 1, 2 статті 17 Конвенції визначено, що перевізник несе відповідальність за повну чи часткову втрату вантажу або за його ушкодження, що сталися з моменту прийняття вантажу для перевезення і до його доставки, а також за затримку доставки. Перевізник звільняється від відповідальності, якщо втрата вантажу, його ушкодження чи затримка його доставки стались внаслідок дій або недогляду позивача, внаслідок інструкцій позивача, не викликаних діями або недоглядом з боку перевізника, внаслідок дефекту вантажу чи внаслідок обставин, уникнути яких перевізник не міг і наслідки яких він не міг відвернути.

Отже, при прийманні вантажу перевізник за відсутності обов'язку з завантаження, розміщення та кріплення вантажу не повинен перевіряти його кріплення. Вказаний обов'язок також не лежить на відповідачеві.

Згідно з пунктом 6.5 договору №DI 14 від 14.08.2017 клієнт несе повну матеріальну відповідальність перед експедитором за будь-які заподіяні збитки, внаслідок відсутності, недостатності, неправдивості або підробки товарно-супровідних документів, а також помилок і недогляду осіб, залучених клієнтом до виконання даного договору, у розмірі й на умовах, передбачених чинним законодавством, даним договором, як за свої власні дії.

Таким чином, саме відправник при відправленні вантажу допустив недбалість, яка призвела до пошкодження вантажу.

Ще однією складовою предмета доказування є факт понесення позивачем збитків.

Визначальною рисою будь-якого виду збитків є їх реальність, тобто фактична сплата грошових коштів управленою стороною, або фактичне понесення управленою стороною шкоди, що вимагає певної компенсації для відновлення становища, яке існувало до моменту понесення шкоди, або втрата майна, належного управненій стороні на праві власності.

На підтвердження суми заявлених збитків позивачем був наданий висновок судового експерта Товариства з обмеженою відповідальністю «Судова незалежна експертиза України» від 20.02.2018 №ЕD-1725-6-961.18 експертного товарознавчого дослідження рухомого майна, а саме: оцинкована сталь з полімерним покриттям, з якого вбачається, що виявлені недоліки обєктів дослідження є істотними та їх подальше використання за їх функціональним призначенням неможливе, розмір матеріальної шкоди складає 365580 грн.

Із мотивувальної частини зазначеного висновку вбачається, що розмір матеріальної шкоди дорівнює вартості виробів. При розрахунку матеріальної шкоди за основу експерт взяв вартість майна відповідно до інвойсу, копія якого в матеріалах справи відсутня, а також обов'язкові митні платежі, які визначені експертом як 20% ПДВ.

Судова колегія зазначає, що сума збитків, заподіяних позивачеві пошкодженням товару, може бути встановлена після оцінки якості товару вимогам, встановленим сертифікатом якості та ГОСТ, технічними умовами (у випадку необхідності за допомогою інструментів або спеціального обладнання) з додатковим відбором проб та проведення необхідного комплексу випробувань, згідно з нормативною документацією на дану продукцію, ГОСТами (технічними умовами) тощо.

При цьому колегією суддів враховується, що позивачем не наданий акт про списання пошкодженого вантажу або про його знищення, що може свідчити про його використання в господарській діяльності або реалізацію доставленого відповідачем вантажу в майбутньому.

Крім того, позивачем не надано будь-яких документів, що підтверджують понесені ним витрати з оплати транспортно-експедиційних послуг, наданих відповідачем, частину з яких -12500 грн ТОВ "СТАЛЕКС ПРОФІ" просить відшкодувати.

Поза увагою позивача залишились також положення частини третьої статті 225 Господарського кодексу України, відповідно до якої при визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договром, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов'язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку,-на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків.

Відповідно до частини першої статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями частини першої статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина перша статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Позивачем не доведено належними та допустимими доказами у розумінні статей 74, 76 Господарського процесуального кодексу України наявності у діях відповідача складу цивільного правопорушення, необхідного для притягнення до відповідальності у вигляді відшкодування збитків, що включає в себе: настання шкоди, протиправність поведінки особи, що спричинила шкоду, причинний зв'язок між першими елементами та виною особи що спричинила шкоду, а тому колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позову. Із матеріалів справи та наданих сторонами доказів не вбачається наявність причиного зв'язку між транспортуванням вантажу перевізником та пошкодженням товару внаслідок його транспортування, оскільки такі пошкодження відбулися з причини неправильного, недостатнього кріплення та розміщення вантажу, доказів зворотнього ТОВ "СТАЛЕКС ПРОФІ" не надано.

Інші доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції щодо недоведеності позивачем наявності у діях відповідача складу цивільного правопорушення. Колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обгрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент (рішення у справі "Серявін та інші проти України" від10.02.2010, п.58).

Перевіривши відповідно до статті 270 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, Одеський апеляційний господарський суд вважає, що господарський суд першої інстанції об'єктивно розглянув у судовому процесі обставини справи в їх сукупності; дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; правильно застосував матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини, врахував положення статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України у звязку із чим дійшов обґрунтованого висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог, у звязку з чим підстав для зміни чи скасування цього рішення колегія суддів не вбачає.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАЛЕКС ПРОФІ" залишити без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 02.07.2018 у справі №916/443/18 - без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "СТАЛЕКС ПРОФІ".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України, у випадках, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 28.09.2018.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя Л.В. Поліщук

Суддя Т.А. Величко