ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01.10.2018р. Справа №905/1279/18

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Агрорітет", смт.Слобожанське,

Дніпропетровська область

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Новоолександрівка",

с.Новоолександрівка, Донецька область

про стягнення заборгованості в сумі 205034,84 грн.

Суддя Левшина Г.В.

при секретарі судового засідання Хохуля М.С.

Представники сторін:

від позивача: не зявився

від відповідача: не зявився

В засіданні суду брали участь:

СУТЬ СПРАВИ:

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Агрорітет", смт.Слобожанське, Дніпропетровська область, позивач, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Новоолександрівка", с.Новоолександрівка, Донецька область, про стягнення заборгованості в сумі 205034,84 грн., у тому числі основний борг в сумі 152888,00 грн., пеня в сумі 24816,98 грн., три проценти річних в сумі 5421,59 грн. та інфляція в сумі 21908,27 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань за договором поставки №01-Т-260916 від 26.09.2016р., додаткову угоду до нього №1 від 26.12.2016р., видаткові накладні №81 від 28.09.2016р., №86 від 23.10.20016р., довіреності на отримання матеріальних цінностей, банківські виписки.

Відповідач у відзиві на позовну заяву від 02.08.2018р. №53 підтвердив наявність заборгованості перед позивачем на суму 152888,00 грн., обґрунтовуючи невиконання своїх зобовязань за договором №01-Т-260916 від 26.09.2016р. знаходженням підприємства на території проведення операції обєднаних сил (раніше антитерористичної операції), у звязку з чим існує необхідність перенесення терміну погашення заборгованості на 30.09.2018р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

26.09.2016р. між сторонами укладено договір поставки №01-Т-260916, згідно з яким позивач (постачальник) зобовязався поставити, а відповідач (покупець) взяв на себе зобовязання прийняти та оплатити товар в асортименті, кількості та за ціною, вказаною таблиці, викладеної у п.1.1 договору.

Загальна сума договору становить 228000,00 грн., у т.ч. ПДВ 20%-38000,00 грн.

За умовою п.1.2 договору покупець зобовязується прийняти та оплатити насіння від продавця згідно п.2.2 та здійснити оплату згідно п.3.1 договору.

Згідно п.2.1 договору покупець за власний рахунок забезпечує транспортування товару до пункту призначення.

Відповідно до п.п.2.2.-2.3 договору термін постачання товару: протягом 15 днів з моменту підписання договору. Товар вважається поставленим продавцем та прийнятим покупцем з моменту підписання видаткової накладної.

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2017р., але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх обовязків (п.9.1 договору).

Як встановлено, згідно видаткових накладних №81 від 28.09.2016р., №86 від 23.10.20016р. позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар за договором №01-Т-260916 від 26.09.2016р. на підставі довіреностей на суму 152888,00 грн. з урахуванням часткової сплати заборгованості з боку відповідача.

Факт отримання від позивача товару на вказану суму за договором відповідачем підтверджений у відзиві на позовну заяву.

Згідно вимог ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до п.3.1 договору №01-Т-260916 від 26.09.2016р. відповідач зобовязався здійснити оплату за товар, зазначений у п.1.1 наступними частинами:

- 50% від загальної суми договору в розмірі 114000,00 грн. до 30.11.2016р.;

- 50% від загальної суми договору в розмірі 114000,00грн. до 30.08.2017р.

За висновками суду, свої зобов`язання щодо своєчасної та повної сплати позивачу грошових коштів в сумі 152888,00 грн. всупереч ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України відповідач належним чином не виконав.

Факт наявності заборгованості 152888,00 грн. перед позивачем підтверджений відповідачем у відзиві на позовну заяву.

За приписом ст.218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відповідно до ст.551 Цивільного кодексу України та ст.230 Господарського кодексу України предметом неустойки є грошова сума, яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 2 ст.551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки встановлюється договором або актом цивільного законодавства, при цьому розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

Згідно з п.4.2 договору №01-Т-260916 від 26.09.2016р. за несвоєчасну або неповну оплату вартості товару покупець сплачує продавцю пеню в сумі в розмірі подвійної облікової ставки від суми недоплати за кожен день прострочення до моменту повного виконання покупцем свого зобовязання щодо оплати.

Згідно вищевказаного пункту договору та з урахуванням встановленого законом строку позовної давності, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача пені за періоди з 01.12.2016р. по 01.06.2017р. та з 31.08.2017р. по 28.02.2018р. в розмірі 24816,98 грн.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем на підставі ст.625 Цивільного кодексу України також нараховано та предявлено до стягнення з відповідача три проценти річних за період з 01.12.2016р. по 25.06.2018р. в розмірі 5421,59 грн. та інфляцію за період з грудня 2016р. по червень 2018р. в розмірі 21908,27 грн.

Відповідач проти позовних вимог не заперечує, наявність заборгованості в сумі 152888,00 грн. перед позивачем підтверджує.

При цьому, посилання відповідача на знаходження підприємства в зоні проведення операції обєднаних сил суд в якості заперечень проти позову не приймає. Зокрема, викладені відповідачем обставини можуть бути підставою для відстрочення, розстрочення виконання судового рішення в порядку ст.331 Господарського процессуального кодексу України.

За таких обставин, враховуючи, що позов повністю доведений позивачем та обґрунтований матеріалами справи, виходячи з того, що відповідач підтвердив у відзиві наявність заборгованості перед позивачем, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 205034,84 грн., у тому числі основний борг в сумі 152888,00 грн., пеня в сумі 24816,98 грн., три проценти річних в сумі 5421,59 грн. та інфляція в сумі 21908,27 грн., підлягають задоволенню в повній сумі.

Судовий збір підлягає віднесенню на відповідача повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.13, 74, 76-79, 120, 129, 236-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Агрорітет", смт.Слобожанське, Дніпропетровська область до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Новоолександрівка", с.Новоолександрівка, Донецька область про стягнення заборгованості в сумі 205034,84 грн., у тому числі основний борг в сумі 152888,00 грн., пеня в сумі 24816,98 грн., три проценти річних в сумі 5421,59 грн. та інфляція в сумі 21908,27 грн., задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Новоолександрівка" (85352, с.Новоолександрівка, Покровський район, Донецька область, вул.Гагаріна, ) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Агрорітет" (52005, Дніпропетровська обл., Дніпропетровський район, смт.Слобожанське, вул.Нижньодніпровська, буд.1, ) основний борг в сумі 152888,00 грн., пеню в сумі 24816,98 грн., три проценти річних в сумі 5421,59 грн. та інфляцію в сумі 21908,27 грн., всього заборгованість в сумі 205034,84 грн., судовий збір в сумі 3075,53 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 01.10.2018р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписано 01.10.2018р.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Г.В. Левшина