ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2018 року м. ОдесаСправа № 923/1199/16(923/370/18)
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Лавриненко Л.В.

суддів: Богатиря К.В., Таран С.В.

секретар судового засідання - Безпалюк А.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 м. Херсон

на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 16.05.2018 р.

по справі № 923/1199/16 (923/370/18)

за позовом ліквідатора фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - арбітражного керуючого ОСОБА_3 м. Херсон;

до відповідачів:

1) ОСОБА_1 м. Херсон;

2) ОСОБА_2 м. Херсон;

за участю третіх осіб:

1) Приватного підприємства Виробничо-комерційна фірма Диадема-Консалтинг м. Херсон;

2) Приватного підприємства Виробнича компанія Акватаврія м. Херсон;

про виділення частки, яка належить банкруту в спільному майні

суддя суду першої інстанції: ОСОБА_4

місце винесення ухвали: 16.05.2018 р., м. Херсон, вул. Театральна, 18, Господарський суд Херсонської області

повний текст складено та підписано: 16.05.2018 р.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 15.06.2018 р., колегією суддів у складі головуючого судді Філінюка І.Г., суддів-учасників колегії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 апеляційну скаргу ОСОБА_1 м. Херсон на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 16.05.2018 р. по справі № 923/1199/16 (923/370/18) залишено без руху та надано апелянту строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом 10 днів з дня вручення копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

03.07.2018 р. до суду надійшла заява ОСОБА_1 м. Херсон про усунення недоліків апеляційної скарги.

У звязку з необхідністю відкриття апеляційного провадження по справі, а також враховуючи тимчасову непрацездатність головуючого судді Філінюка І.Г. та судді-учасника колегії ОСОБА_6, на підставі розпорядження в. о. керівника апарату суду від 04.07.2018 р. № 744 здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Протоколом потворного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено колегію суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Лавриненко Л.В., суддів Аленіна О.Ю., Бєляновського В.В.

Ухвалою суду від 05.07.2018 р. вищезазначеною колегією суддів відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 м. Херсон на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 16.05.2018 р. по справі № 923/1199/16 (923/370/18).

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 20.07.2018 р. розгляд апеляційної скарги призначено на 02.08.2018 р. на 14:30 год.

В судовому засіданні 02.08.2018 р. оголошено перерву до 03.09.2018 р. до 11:00 год.

03.09.2018 р. у звязку з перебування суддів-учасників колегії ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у відпустці з 06.08.2018 р. по 07.09.2018 р., на підставі розпорядження в. о. керівника апарату суду від 03.09.2018 р. № 1100 здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Протоколом потворного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено колегію суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Лавриненко Л.В., суддів Богатиря К.В., Таран С.В.

Ухвалою суду від 03.09.2018 р. апеляційну скаргу прийнято до провадження вищезазначеною колегією суддів та призначено до розгляду у судовому засіданні на 24.09.2018 р. на 10:30 год.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 розглянута в межах процесуального строку, встановленого ч. 3 ст. 273 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 06.12.2016 р. порушено провадження у справі про банкрутство фізичної особи-підприємця ОСОБА_2.

Постановою місцевого господарського суду від 17.01.2017 р. фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором арбітражного керуючого ОСОБА_3.

При виконанні повноважень, визначених статтею 41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» ліквідатором виявлено майно, що є обєктом права спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Про виділення частки з даного майна ліквідатором заявлено позовні вимоги на суму 4 200 000,00 грн., що прийняті до провадження та розглядаються у межах справи про банкрутство.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 16.05.2018 р. задоволено заяву арбітражного керуючого-ліквідатора ОСОБА_3 про забезпечення позову шляхом накладення арешту.

Не погодившись з даною ухвалою, ОСОБА_1 м. Херсон оскаржила її до Одеського апеляційного господарського суду.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги апелянт посилається на те, що в оскаржуваній ухвалі не міститься жодної згадки та доказу про те, що статутний капітал фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 є фактично внесеним, ліквідатором не наведено дати реєстрації змін до статутів Приватного підприємства "Виробнича компанія "Акватаврія" м. Херсон та Приватного підприємства "Виробничо-комерційна фірма Диадема-Консалтинг" м. Херсон.

Апелянт вважає, що ліквідатором не надано жодного доказу того, що грошові кошти, за рахунок яких збільшено статутні капітали вказаних підприємств, є спільним майном ОСОБА_2 та ОСОБА_1. Відповідний факт не відображений і в оскаржуваній ухвалі місцевого господарського суду.

Апелянт звертає увагу суду на той факт, що 06.03.2014 р. ОСОБА_2 повністю передав належні йому корпоративні права у Приватному підприємстві "Виробничо-комерційна фірма "Диадема-Консалтинг" м. Херсон на користь ОСОБА_1. Отже, ОСОБА_2 не має ніякого відношення до статутного капіталу вказаного підприємства, а тому його частка в статутному капіталі відсутня.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 вважає, що висновки місцевого господарського суду про необхідність забезпечення позову шляхом накладення арешту є необґрунтованими та такими, що не відповідають законодавству.

24.07.2018 р. разом з заявою про проведення судового засідання в режимі відеоконференції до суду апеляційно інстанції надійшов відзив арбітражного керуючого-ліквідатора ОСОБА_3, в якому він зауважує на тому, що всі дії з виведення майна з власності ОСОБА_2 відбулися після виникнення боргу перед Державним бюджетом України, що свідчить про необхідність вжиття заходів забезпечення позову, а тому просить ухвалу Господарського суду Херсонської області залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 м. Херсон на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 16.05.2018 р. по справі № 923/1199/16 (923/370/18) не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до приписів ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов'язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо).

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії (п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №16 Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову).

Крім того, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно приписів ст. 137 ГПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту тощо, та іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Як вбачається з матеріалів апеляційного провадження, провадження у справі про банкрутство фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 порушено за заявою Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області, яка звернулась з безспірними грошовими вимогами до боржника в сумі 1 800 905,41 грн.

Дані грошові вимоги підтверджуються постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 16.02.2015 р. по справі № 821/248/15-а, якою з боржника стягнуто 1791633,78 грн. податкового боргу з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів; та 9271,63 грн. податку на доходи фізичних осіб.

З тексту постанови вбачається, що в період з 16.06.2014 р. по 17.06.2014 р. фахівцем ДПІ у м. Херсоні було проведено документальну планову невиїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 р. по 31.05.2014 р., за результатами якої виявлено ряд порушень вимог податкового законодавства та складено акт від 18.06.2014 р. № 909/21-03-17-02/НОМЕР_1.

Рішенням Суворовського районного суду від 05.12.2013 розірвано шлюб між відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_1, а також затверджено мирову угоду між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про поділ спільного майна, за умовами якої ОСОБА_1 виділено із спільного сумісного майна та визнано за нею право власності на на об'єкти нерухомого майна:

- земельну ділянку, площею 0,0478 га, вартістю 167 429,00 грн., з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруджень (присадибна ділянка), кадастровий номер :02:001:0300;

- нежитлові приміщення першого поверху (літ. В) загальною площею 42,3 кв.м, вартістю 60 932 грн.;

- квартиру;

- земельну ділянку, площею 0,0578 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруд, кадастровий номер :21:001:0143;

- житловий будинок;

- магазин павільйонного типу, площею 36 кв.м.;

- 11 автомобілів різних марок.

При наявності вказаного майна, боржником з 2014 року не вчинено жодних дій, спрямованих на погашення вимог кредиторів.

ОСОБА_8 дії на думку арбітражного керуючого-ліквідатора свідчать про ухилення боржника від погашення боргових зобов'язань.

Враховуючи викладене, ліквідатором було подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 в межах заявлених позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, а також грошові кошти, що належать ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, м. Херсон, вул. Шевченко 24-а в межах заявленої суми 4 200 000, 00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ГПК України належними доказами є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи апеляційної скарги ОСОБА_1, оскільки вони не спростовують висновків місцевого господарського суду і стосуються суті заявлених арбітражним керуючим-ліквідатором позовних вимог, які не можуть бути предметом розгляду в межах апеляційного перегляду на ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову.

За таких обставин, суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 м. Херсон на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 16.05.2018 р. по справі № 923/1199/16 (923/370/18) не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 272-282 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу Господарського суду Херсонської області від 16.05.2018 р. у справі № 923/1199/16 (923/370/18) залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 м. Херсон без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку встановленому ГПК України.

Головуючий суддя : Л.В. Лавриненко

Судді: К.В. Богатир

ОСОБА_8