ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2018 року м.Дніпро Справа № 904/3212/18

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Антоніка С.Г., Кощеєва І.М.

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

представники сторін:

від відповідача ОСОБА_1, довіреність № 366 від 30.01.2018, адвокат;

від позивача не з`явився; про час та місце судового засідання повідомлений належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", м. Київ на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 19.07.2018 року, постановлену суддею Васильєвим О.Ю., у справі № 904/3212/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес-Авто", м. Дніпро

до Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", м. Київ

про визнання протиправними дій, визнання недійсним правочину, визнання недійсними п.7.3, п.7.5 договору оренди приміщення від 31.01.2018

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.07.2018 у справі №904/3212/18 (суддя Васильєв О.Ю.) задоволено у повному обсязі заяву Позивача про забезпечення позову.

Заборонено Акціонерному товариству ОСОБА_2 "Приватбанк" та будь - яким іншим особам, які діють в інтересах або за дорученням АТ КБ "Приватбанк" до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі вчиняти будь-які дії щодо обмеження чи унеможливлення користування позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес-Авто" приміщенням, яке знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 32; літ. А-6, А1-4, Б-1, В-1 (об'єкт нежитлової нерухомості, реєстраційний номер №1) у тому числі, але не виключно, шляхом обмеження доступу до вказаного приміщення, обмеження можливості у використанні комунікацій (електропостачання, водопостачання, водовідведення) наявних у вказаному приміщенні.

Не погодившись із вказаною ухвалою місцевого господарського суду, Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулося до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, незаконність та необґрунтованість прийнятого судового рішення, просить скасувати вищезазначену ухвалу, відмовити в задоволенні заяви ТОВ "Бізнес-Авто" про забезпечення позову.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що місцевим судом в оскаржуваній ухвалі не наведено мотивів та доказів, за результатами розгляду яких суд дійшов висновку про необхідність забезпечення позову шляхом заборони чи обмеження використання Банком власного майна, що передано за договором оренди, строк дії якого закінчується 31 липня 2018 року.

В ухвалі відсутні обґрунтування того, яким чином невжиття заходів забезпечення позову впливає на ефективний захист або поновлення порушених прав та які саме права позивача порушені, враховуючи виконання Банком зобовязань щодо повідомлення позивача про відсутність наміру продовження договору оренди приміщення.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес-Авто" у відзиві на апеляційну скаргу просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу без змін. Вважає, що суд достатньою мірою зазначив в ухвалі мотиви для її винесення.

Крім того, згідно інформації, що міститься у двох службових записках працівників ТОВ "Бізнес-Авто", 01.08.2018 до приміщення, що використовує позивач, прийшли двоє осіб, які представилися працівниками AT КБ "ПРИВАТБАНК" та предявили відповідні посвідчення. Вказані особи вимагали звільнити займане приміщення, посилаючись на закінчення договору оренди. Представники банку покинули приміщення тільки після предявлення представниками ТОВ "Бізнес-Авто" ухвали господарського суду про забезпечення позову від 19.07.2018.

Зазначене свідчить про вчинення дій з боку AT КБ "ПРИВАТБАНК", спрямованих на примусове звільнення орендованого Позивачем приміщенням до вирішення спору по суті.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.08.2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" та призначено до розгляду на 03.09.2018 року.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.09.2018, у звязку з відпусткою суддів Дарміна М.О. та Широбокової Л.П. справу №904/3212/18 передано колегії суддів у складі: ОСОБА_3 (головуючий, доповідач), ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ухвалою від 03.09.2018 прийнято до свого провадження.

В судовому засіданні 03.09.2018 оголошено перерву до 17.09.2018.

В судовому засіданні 17.09.2018 року Дніпропетровським апеляційним господарським судом оголошено вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

ТОВ "Бізнес-Авто" (позивач) звернулося до суду з позовом до АТ КБ "ПриватБанк" (відповідач) про: визнання протиправними дій щодо обмеження переважного права ТОВ "Бізнес-Авто" на користування приміщенням за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 32 ; літ. А-6, А1-4, Б-1, В-1 (об'єкт нежитлової нерухомості, реєстраційний номер №1); визнання недійсним одностороннього правочину, що вчинений відповідачем у формі повідомлення від 27.06.2018 №Е.19.0.0.0/4-251245 про розірвання в односторонньому порядку договору оренди приміщення від 31.01.2018, укладеного між сторонами; визнання недійсними пунктів 7.3. та 7.5. договору оренди приміщення від 31.01.2018. Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 19.07.2018 відкрито провадження у справі №904/3212/18, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 10 год. 20 хв. 09.08.2018.

19.07.2018 на адресу суду надійшла заява ТОВ "Бізнес-Авто" про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу - АТ КБ "ПриватБанк" та будь - яким іншим особам, які діють в інтересах або за дорученням АТ КБ "ПриватБанк", до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі, вчиняти дії щодо обмеження чи унеможливлення користування ТОВ "Бізнес-Авто" приміщенням, яке знаходиться за адресою: м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 32 ; літ. А-6, А1-4, Б-1, В-1 (об'єкт нежитлової нерухомості, реєстраційний номер №1) у тому числі, але не виключно, шляхом обмеження доступу до вказаного приміщення, обмеження можливості у використанні комунікацій (електропостачання, водопостачання, водовідведення) наявних у вказаному приміщенні.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач послався на те, що між ТОВ "Бізнес-Авто" (орендар) та АТ КБ "ПриватБанк" (орендодавець) укладено договір оренди приміщення, яке знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 32. Згідно з умовами п.7.1 договору, вказаний договір укладений на строк з 01.02.2018 року по 31.07.2018.

01.07.2018 на адресу ТОВ "Бізнес-Авто" надійшов лист від 27.06.2018 №Е.19.0.0.0/4-251245 від АТ КБ "ПриватБанк", в якому відповідач повідомив про намір розірвати вказаний договір після завершення строку його дії, а саме - 31.07.2018 року, у зв'язку з необхідністю використовувати надані в оренду площі для власних потреб.

ТОВ "Бізнес Авто" не погоджується з таким рішенням, оскільки повідомлення АТ КБ "ПриватБанк" про використання наданих площ в оренду для власних потреб не може розглядатися як підстава припинення договору оренди приміщення, так як орендодавець ( відповідач ) попередив про це орендаря ( позивача ) за один місяць до закінчення терміну дії договору, що суперечить вимогам ч. 3 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Оскільки між сторонами фактично існує спір про наявність правових підстав для користування позивачем державним майном, позивач вважає, що є достатньо підстав вважати, що після закінчення строку дії договору оренди відповідачем можуть створюватися йому перешкоди в користуванні орендованим приміщенням. Також, позивач зазначає, що в разі задоволення позову судове рішення взагалі не може бути виконаним.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.07.2018 у справі №904/3212/18 задоволено у повному обсязі заяву Позивача про забезпечення позову.

Задовольняючи клопотання про забезпечення позову, господарський суд першої інстанції виходив з того, що заявником доведено наявність реальної загрози ефективному захисту, що істотно ускладнить виконання рішення господарського суду в частині відновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача у разі задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено право на ефективний засіб юридичного захисту, встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У п. 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об'єднаного Королівства" (Chahal у. the United Kingdom, (22414/93) 119961 ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Іншими словами ефективний засіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно зі статтею 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобовязання.

Предметом позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес-Авто" є спір про наявність правових підстав для користування позивачем майном, раніше переданим йому відповідачем в оренду.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач мав намір розірвати вказаний договір, зобов'язати позивача звільнити приміщення та в подальшому використовувати надані в оренду площі для власних потреб.

Представник Відповідача у судовому засіданні намірів щодо розірвання договору оренди та в подальшому використання наданого в оренду приміщення для власних потреб не заперечував.

Тому, колегія суддів погоджується з доводами позивача, що у випадку задоволення позову, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду у справі, не сприятиме ефективному захисту та поновленню оспорюваних прав позивача на користування спірним приміщенням, за захистом яких він звернувся до суду, оскільки наявні докази спонукання позивача до передачі орендованого ним майна відповідачу до вирішення справи по суті.

Вищезазначеним спростовуються доводи заявника апеляційної скарги про те, що в ухвалі відсутні обґрунтування того, яким чином невжиття заходів забезпечення позову впливає на ефективний захист або поновлення порушених прав та які саме права позивача порушені.

При цьому, на відміну від ст. 66 ГПК України (в редакції до 15.12.2017 року) ст. 136 ГПК України підстави для забезпечення позову не обмежує лише утрудненням чи неможливістю виконання рішення суду, а доповнює такими підставами як ускладнення чи унеможливлення:

- ефективного захисту;

- або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

У зв'язку з чим, посилання заявника апеляційної скарги на абз. 2 п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" від 26.12.2011 №16, відповідно до якого "ОСОБА_4 лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви." є неактуальним, оскільки змінилося процесуальне законодавство в цій частині, а саме, розширилися підстави для застосування заходів забезпечення позову.

Тому, доводи заявника апеляційної скарги про те, що місцевим судом не наведено мотивів та доказів, за результатами розгляду яких суд дійшов висновку про необхідність забезпечення позову, є безпідставними.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарем діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

За таких обставин, вжиття заходів до забезпечення позову - це реальна гарантія виконання судового рішення та задоволення законних вимог прокурора, виходячи з розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову і забезпечення збалансованості інтересів сторін у справі.

Колегія суддів погоджується з висновком господарського суду, що заявником відповідно до вимог ст. 74 та ст. 136 ГПК України доведено наявність реальної загрози ефективному захисту, що істотно ускладнить виконання рішення господарського суду в частині відновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача у разі задоволення позову. При цьому, обрані позивачем заходи до забезпечення позову не містяться в переліку заборонених заходів забезпечення позову, визначених ч. 5 ст. 137 ГПК України.

Крім того, колегією суддів встановлено, що застосування заходів забезпечення позову шляхом заборони АК КБ "Приватбанк" та будь - яким іншим особам до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі вчиняти будь-які дії щодо обмеження чи унеможливлення користування позивачем спірним приміщенням, не порушить прав та охоронюваних законом інтересів Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" чи інших осіб, що не є учасниками даного судового процесу, не призведе до втручання у звичайну діяльність останнього чи до погіршення стану його майна, а лише запровадить дії, наявність яких дозволить створити належні умови для запобігання перешкод у виконанні рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Отже, приймаючи до уваги обґрунтованість і адекватність вимог заявника щодо забезпечення позову, наявність зв'язку між конкретними заходами до забезпечення позову і предметом позовної вимоги (зокрема, обраний захід спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та забезпечити ефективний захист його порушених прав та інтересів), імовірність ускладнення виконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, якщо позов буде судом задоволено, з метою запобігання порушення майнових прав позивача, господарський суд підставно задовольнив заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес-Авто" щодо забезпечення позову.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції, розглядаючи клопотання, дав оцінку наданим сторонами доказам, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, що у відповідності до ст. 276 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв'язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 269, 271, 275, 276, 282, 283 ГПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", м. Київ залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 19.07.2018 року у справі № 904/3212/18 - залишити без змін.

Судові витрати Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", м. Київ за подання апеляційної скарги покласти на заявника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її оголошення.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 24.09.2018 року.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя С.Г. Антонік

Суддя І.М. Кощеєв