ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2018 р.м. ХарківСправа № 922/1076/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Погорелової О.В

при секретарі судового засідання Федоровій К.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газоторгова компанія", м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр передових технологій будівництва та ремонта автомобільних доріг", м. Харків
про стягнення 255365,16 грн.
за участю представників учасників справи:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ТОВ "Газоторгова компанія", звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - ТОВ "Центр передових технологій будівництва та ремонта автомобільних доріг", в якому (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 15.05.2018, яка прийнята судом до розгляду) просить суд стягнути з відповідача 194991,96 грн. заборгованості щодо оплати отриманих в серпні-жовтні 2017 року 254,597 тис. куб. природного газу за договором на постачання природного газу №1-15ГК/47 від 28.12.2015; 31269,17 грн. пені, 13649,43 грн. 7% штрафу; 3% річних від простроченої суми у розмірі 3033,66 грн. та інфляційні втрати в сумі 12420,94 грн.

Стягнення заборгованості щодо оплати отриманих в серпні-жовтні 2017 року 254,597 тис. куб. м. природного газу за договором постачання природного газу №1-15ГК/47 від 28.12.2015, обґрунтовано неповним розрахунком відповідача за отриманий у січні-лютому 2017 року природний газ. При цьому, об'єм постачання природного газу за січень лютий 2017 року був нарахований на підставі рішення постійно діючої комісії ПАТ "Харківміськгаз" від 31.01.2017 при розгляді акту про порушення за №308/17 від 24.01.2017 та проведення нарахування відповідно до розділу ХІ глави 4 пункту 4.1. Кодексу газорозподільних систем за номінальною потужністю за період з 01.01.2017-01.02.2017, оформленого протоколом №11 від 31.01.2017.

За твердженням ТОВ "Газоторгова компанія" відповідачем за договором постачання природного газу №1-15ГК/47 від 28.12.2015 було отримано природний газ у січні 2017 року в обсязі 42,939 тис. куб. м. та в лютому 2017 року - в обсязі 11,753 тис. куб.м. Вказана обставина підтверджується інформацією, отриманої від Оператора ГТС - ПАТ "Укртрансгаз" та рішенням господарського суду Харківської області від 02.05.2018 у справі №922/473/18 за позовом ПАТ "Укртрансгаз" в особі філії "УМГ "Харківтрансгаз" до ТОВ "Центр передових технологій будівництва та ремонта автомобільних доріг" про стягнення 21210,91 грн., в якому було встановлено факт отримання відповідачем природного газу у січні-лютому 2017 року в обсязі 54,692 тис. куб. м.

Відповідач проти позову заперечував у повному обсязі. В обґрунтування заперечень вказував на те, що у лютому 2017 року між відповідачем і газорозподільчим підприємством ПАТ "Харківміськгаз" виник спір з приводу прийняття останнім рішення про нарахування відповідачу обсягів спожитого газу за січень лютий 2017 року.

Рішенням господарського суду Харківської області від 17.10.2017 у справі №922/2803/17, яке залишено в силі постановою Харківського апеляційного господарського суду від 14.12.2017 та постановою Верховного Суду від 24.04.2018, визнано недійсним рішення постійно діючої комісії ПАТ "Харківміськгаз" з питань, повязаних з розглядом актів про порушення, складених у разі виявлення порушень, споживачем (несанкціонованим споживачем), що не є побутовим, вимог Кодексу газорозподільних систем про задоволення акту про порушення №308/17 від 24.01.2017 та проведення нарахування відповідно до розділу ХІ глави 4 пункту 4.1. Кодексу газорозподільних систем за номінальною потужністю за період з 01.01.2017-01.02.2017, яке оформлене протоколом №11 від 31.01.2017.

Обсяг спожитого газу за січень-лютий 2017 року розрахований відповідачем на підставі даних лічильника відповідача та становить 12025 куб. м. за січень 2017 року та 9665 куб.м. за лютий 2017 року (загалом 21690 куб.м.), а не 42939 тис. куб.м. у січні 2017 року та 11753 тис. куб. м. у лютому 2017 року (загалом 54692 тис. куб.м.), як зазначено позивачем. Відповідач вказує на те, що у нього відсутня заборгованість перед позивачем за спожитий газ, оплата здійснена відповідачем своєчасно та у повному обсязі, у зв'язку з чим у позивача відсутні підстави для нарахування відповідачу пені, штрафу, 3% річних та інфляційних.

У судовому засіданні 24.09.2018 представник позивача підтримав позов у повному обсязі, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, та просив суд його задовольнити.

Присутній у судовому засіданні 24.09.2018 представник відповідача проти позову заперечував та просив суд відмовити в його задоволенні.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками справи докази, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, суд встановив наступне.

Як свідчать матеріали справи, 28.12.2015 між сторонами був укладений договір на постачання природного газу №1-14/ГК/47 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору, за цим договором постачальник (позивач) зобов'язаний поставити споживачу (відповідачу) природний газ у необхідних для споживача обємах (обсягах), а споживач зобов'язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені умовами цього Договору.

Передача газу за цим договором здійснюється на межах балансової належності об'єктів споживача відповідно до актів розмежування ділянок обслуговування (далі - пункти призначення). Газорозподільне/Газотранспортне підприємство, через газові мережі якого постачальник постачає газ споживачеві, забезпечує розподіл/транспортування газу до пунктів призначення з гарантованим рівнем надійності, безпеки, якості та величини його тиску. Взаємовідносини між постачальником та Газорозподільним/Газотранспортним підприємством у частині розподілу, транспортування газу до пунктів призначення регулюються окремим договором на розподіл/транспортування природного газу, укладеним між постачальником та Газорозподільним/Газотранспортним підприємством (п.п. 1.2, 1.3 договору).

За розрахункову одиницю переданого природного газу приймається метр кубічний природного газу приведений до стандартних умов і виражений в енергетичних одиницях. Обсяги постачання/споживання природного газу визначаються за розрахунковий період який становить один місяць. Облік обсягів переданого газу визначається в пунктах постачання природного газу. Для визначення фактичного обсягу переданого газу приймаються облікові дані комерційного вузла обліку газу газоспоживного обєкту та/або дані Реєстру обсягів газу газотранспортного підприємства (п.п. 3.1, 3.2, 3.4 договору).

Відповідно до п. 3.5 договору, на підставі результатів (показників) вимірювання вузлів обліку складаються місячні акти приймання - передачі природного газу за розрахунковий період, підписані уповноваженими представниками сторін. За підсумками розрахункового періоду споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобовязаний надати постачальнику копію акту про фактичний обєм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу, що складений між Оператором ГРМ/ГТС та споживачем, відповідно до вимог Кодексу газотранспортної системи/Кодексу газорозподільних систем. На підставі отриманих від споживача даних акту складеного між Оператором ГРМ/ГТС та споживачем та/або даних Оператора ГТС, постачальник протягом трьох робочих днів готує, та надає споживачу два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписані уповноваженим представником постачальника. Споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі природного газу зобов'язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта приймання-передачі природного газу. У разі відмови споживача від підписання акта приймання-передачі газу, обсяг фактично переданого/спожитого газу визначається на підставі Реєстру газотранспортного/газорозподільчого підприємства. В цьому випадку постачальник має право в односторонньому порядку скласти акт приймання - передачі на підставі даних реєстру газотранспортного/газорозподільного підприємства. До прийняття рішення судом обсяг спожитого газу встановлюється відповідно до даних газотранспортного/газорозподільного підприємства та вартість переданого/спожитого газу встановлюється відповідно до умов цього договору.

Відповідно до п. 4.5 договору, оплата вартості за замовлені обсяги газу здійснюється споживачем, виключно грошовими коштами шляхом перерахування їх на рахунок постачальника, наступними плановими платежами: 30% оплати - до 10 числа місяця споживання природного газу; 30% оплати - до 20 числа місяця споживання природного газу; 40% оплати - до 05 числа місяця наступного за місяцем споживання природного газу.

Споживач сплачує грошові кошти за природний газ на підставі рахунку-фактури, який складається постачальником (п. 4.8 договору).

Відповідно п. 4.9 договору, сума, яка сплачена споживачем понад вартість фактично переданих обсягів газу, зараховується сторонами в рахунок майбутніх авансових платежів при умові, що споживач не має перед постачальником заборгованості по оплаті за газ.

Згідно п. 4.10 договору, за наявності у споживача заборгованості, грошові кошти, що перераховується споживачем зараховуються сторонами в рахунок погашення існуючої заборгованості за спожитий природний газ в порядку черговості її виникнення.

Згідно п.п. 5.2.1 п. 5.2 договору, споживач зобов'язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату переданого/спожитого природного газу, згідно з умовами договору.

Згідно п. 10.1 договору, цей договір набуває чинності з 01.01.2016 і діє в частині постачання газу до 31.12.2016, а в частині проведення розрахунків за газ - до повного виконання грошових зобов'язань. Якщо за 10 календарних днів до закінчення терміну даного договору ні одна із сторін не заявила про його розірваність, то він вважається продовженим на наступний рік (п. 10.2 договору). Враховуючи те, що жодна сторін договору не заявляла про його розірвання, умови договору були продовжені на 2017 рік.

Під час дії договору, ціна за одиницю товару змінювалась укладеними між сторонами додатковими угодами до договору (т.1 а.с. 30-44).

Позивач вказує на те, що ним свої зобов'язання по вказаному договору були виконані у повному обсязі, факт отримання відповідачем від позивача 254,597 тис. куб.м. природного газу підтверджується інформацією, отриманою від Оператора ГТС - ПАТ "Укртрансгаз". Проте, відповідач з невідомих для позивача причин, не розрахувався з позивачем за отриманий природний газ, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 194991,96 грн.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом. Також, відповідно до умов договору та закону, позивачем, відповідачу нараховані штрафні санкції, 3% річних та інфляційні втрати.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.

У відповідності зі статтею 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та статтею 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший субєкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконати її обовязку.

Господарські зобовязання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Відповідно до частини 7 статті 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст.ст. 627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, зміст договору складається з умов, які визначаються на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, договір укладений (підписаний сторонами) є обов'язковим для виконання кожної із сторін.

Укладений між сторонами договір є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання параграфу 3 глави 54 Цивільного кодексу України, параграфу 1 глави 30 Господарського кодексу України.

Згідно ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За приписами ч.1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

З матеріалів справи вбачається, що об'єм постачання природного газу за січень лютий 2017 року був нарахований позивачем на підставі рішення постійно діючої комісії ПАТ "Харківміськгаз" від 31.01.2017 при розгляді акту про порушення за №308/17 від 24.01.2017 та проведення нарахування відповідно до розділу ХІ глави 4 пункту 4.1. Кодексу газорозподільних систем за номінальною потужністю за період з 01.01.2017-01.02.2017, оформленого протоколом №11 від 31.01.2017.

Втім, рішенням господарського суду Харківської області від 17.10.2017 у справі №922/2803/17 визнано недійсним рішення постійно діючої комісії ПАТ "Харківміськгаз" з питань, повязаних з розглядом актів про порушення, складених у разі виявлення порушень, споживачем (несанкціонованим споживачем), що не є побутовим, вимог Кодексу газорозподільних систем про задоволення акту про порушення №308/17 від 24.01.2017 та проведення нарахування відповідно до розділу ХІ глави 4 пункту 4.1. Кодексу газорозподільних систем за номінальною потужністю за період з 01.01.2017-01.02.2017, яке оформлене протоколом №11 від 31.01.2017. Рішення є чинним та таким, що набрало законної сили.

При цьому, як вбачається зі змісту рішення у справі №922/473/18 (на яке посилається позивач, як на одну з підстав розрахунку обсягу поставленого газу), позивач (ПАТ "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз") в обґрунтування позовних вимог щодо наявності боргу ТОВ "Центр передових технологій будівництва та ремонта автомобільних доріг" посилався на рішення постійно діючої комісії ПАТ Харківміськгаз від 31.01.2017 при розгляді акту про порушення за №308/17 від 24.01.2017 та проведення нарахування відповідно до розділу ХІ глави 4 пункту 4.1. Кодексу газорозподільних систем за номінальною потужністю за період з 01.01.2017-01.02.2017, оформлене протоколом №11 від 31.01.2017.

Втім, як зазначалося вище вказане рішення було визнано недійсним в установленому законом порядку.

Під час розгляду справи, відповідач стверджував, що акти прийому-передачі вартісних показників природного газу за січень-лютий 2017 року, копії яких суду надано позивачем (т. 1 а.с. 193,194) та на підставі яких позивач також визначив обєм спожитого відповідачем газу у січні-лютому 2017 року, відповідач не отримував та не підписував.

В процесі розгляду справи судом було зобовязано позивача надати суду оригінали актів прийому-передачі вартісних показників природного газу за січень-лютий 2017 року, копії яких було долучені позивачем до матеріалів справи разом з додатковими письмовими поясненнями.

16.07.2018 до суду від позивача надійшли письмові пояснення, в яких позивач зазначає про те, що в процесі проведення у позивача інвентаризації первинних документів, повязаних з виконанням умов договорів постачання природного газу, укладених між позивачем, як постачальником, та субєктами господарювання - споживачами за 2017 рік, оригінали актів прийому-передачі вартісних показників природного газу за січень-лютий 2017 року (копії яких були надані позивачем до суду), з невідомих для позивача причин, виявлені не були. В звязку з чим, позивач з обєктивних причин не має можливості надати оригінали зазначених актів, оскільки у позивача наявні такі акти в копіях, аналогічних тим, які містяться в матеріалах справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При вирішення даної справи суд враховує висновки, наведені Європейським судом з прав людини у справі "Проніна проти України", яким було вказано, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Враховуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку що позивачем не доведена, а відповідачем спростована наявність заборгованості відповідача за спожитий природний газ за спірним договором, в тому числі й спожитий у січні-лютому 2017 року, а тому відмовляє в задоволенні позову в частині стягнення основної заборгованості.

Порушенням зобов'язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, тобто неналежне виконання.

Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідачем до матеріалів справи надані копії платіжних документів, які свідчать про повну та своєчасну оплату поставленого природного газу (т. 1 а.с. 95-119; 139-149; 166-168; т. 2 а.с. 4-30).

Враховуючи відмову в задоволенні позову в частині стягнення основної суми боргу, суд відмовляє в задоволенні позову в частині стягнення нарахованих штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних, оскільки позивачем не доведений факт порушення відповідачем своїх зобов'язань за спірним договором.

На підставі ст. 7 Закону України "Про судовий збір", суд повертає позивачу судовий збір у розмірі 38614,96 грн., сплачений до Державного бюджету України платіжним дорученням №115 від 18.04.2018, решта витрат з оплати судового збору залишається за позивачем, відповідно до ст. 129 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76-79, 91, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст.ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, з урахуванням приписів п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень ГПК України.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Газоторгова компанія" (01014, м. Київ, вул. Болсуновська, 13-15, офіс 509/2, ).

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Центр передових технологій будівництва та ремонта автомобільних доріг" (61000, м. Харків, вул. Велозаводська, 1, ).

Повне рішення складено та підписане 03 жовтня 2018 року.

Суддя ОСОБА_3