ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2018 Справа № 917/1026/18

за позовною заявою Служби автомобільних доріг у Полтавській області вул. В'ячеслава Чорновола, 22-а, м. Полтава, Полтавська область,36039

до відповідача ОСОБА_1 підприємства "Полтавський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" вул. Вячеслава Чорновола, 22-а, м. Полтава, Полтавська область,36000

про стягнення 72 494,67 грн. збитків

Суддя Тимощенко О.М.

Секретар судового засідання Стельмах А.С.

Представники учасників справи:

від позивача: відсутні

від відповідача: відсутні

Обставини справи: 22.08.2018 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Служби автомобільних доріг у Полтавській області до відповідача ОСОБА_1 підприємства "Полтавський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про стягнення 72 494,67 грн. збитків.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 15.08.2018 р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №917/1026/18 і справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін. Судове засідання у справі призначено на 24.09.2018 року.

20.09.2018 року від відповідача до суду надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів судової справи на підставі ст. 42 ГПК України, а саме відповідач просить суд долучити до матеріалів справи: копію листа Державного підприємства "Державний дорожній науково-дослідний інститут імені ОСОБА_2" від 06.09.2018 року №19.1-25-971; пояснення представника ОСОБА_1 підприємства "Полтавський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" ОСОБА_3 від 20.09.2018 року щодо порядку визначення кошторисного прибутку; копію довіреності №01-11/127-8 на представника ОСОБА_3.

Частиною 9 ст. 80 ГПК України визначено, що копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Відповідачем в супереч вищевикладеному до клопотання про долучення доказів не додано докази його направлення на адресу позивача та у клопотанні не наведено обґрунтувань стосовно того, що дані докази є у позивача або того що вони є публічно доступними.

Отже на підставі вищевикладеного суд не бере до уваги подані відповідачем у клопотанні докази.

Позивач в судове засідання призначене на 24.09.2018 року не з'явився про місце, дату та час його проведення був повідомлений належним чином (поштове повідомлення про вручення ухвали суду в матеріалах справи).

Відповідач також в судове засідання 24.09.2018 року не з'явився про місце, дату та час його проведення був повідомлений належним чином (поштове повідомлення про вручення ухвали суду в матеріалах справи).

Ухвалою суду від 15.08.2018 р. явка учасників справи була визнана судом не обов'язковою.

Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 ГПК України не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 9 статті 165 ГПК України.

У судовому засіданні 24.09.2018 року судом прийнято рішення.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані докази, суд встановив:

ОСОБА_4 Північно-східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області на виконання пункту 2.9. Плану проведення заходів державного фінансового контролю Держаудитслужби на І квартал 2018 року та на підставі направлення №144 від 15.03.2018 року виданого в.о. начальника ОСОБА_4 Північно-східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області ОСОБА_5, заступником начальника відділу контролю у галузі промисловості, енергетики, транспорту, фінансових послуг, ЖКГ, інфраструктури та зв'язку ОСОБА_6 проведено планову виїзну ревізію фінансово-господарської діяльності Служби автомобільних доріг у Полтавській області за період 01.03.2015 року по завершений період 2018 року, за результатами якої складений акт від 21.06.2018 р. № 05-22/25 (арк. с. 16-32).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що за результатами проведення контрольного заходу встановлено фінансові порушення у відповідача у вигляді завищення вартості виконаних робіт, внаслідок включення відповідачем до актів виконаних робіт форми № КБ-2в з експлуатаційного утримання завищеного розміру прибутку, чим недотримано вимоги п. 5.23, п. 4.6 СОУ 42.1-5:2012.

Так, як вказує позивач відповідно до наданих відповідачем до зустрічної звірки актів приймання виконаних будівельних робіт ф. № КБ-2в та довідок про вартість виконаних робіт та витрати за січень-лютий 2018 року, відповідачем виконувались роботи (надавались послуги) з експлуатаційного утримання автомобільних доріг державного значення Полтавської області на загальну суму 20 710 583.93 грн., в тому числі, зворотні суми 6 833,60 грн., які оплачені позивачем, в тому числі, по філіях:

Філія «Великобагачанський райавтодор» - 152 831.00 грн., Філія «Гадяцький райавтодор» - 2 194 691,00 грн.; Філія «Глобинський райавтодор» - 1059000,00 грн., Філія «Диканськии райавтодор» - 236332,00 грн., Філія «Кобеляцький райавтодор» - 643646,80 грн.; Філія «Козельщинський райавтодор» - 515 365,00 грн.; Філія «Копилянська ДЕД» - 5177847,00 грн.; Філія «Котелевський райавтодор» - 520 948,20 грн.; Філія «Лохвицький райавтодор» - 401 767,00 грн.; Філія «Лубенська ДЕД» - 6 267 735,60 грн.; Філія «Лубенський райавтодор» - 865 292,79 грн.; Філія «Машівський райавтодор» - 379951,00 грн., Філія «Миргородський райавтодор» - 529756,14 грн.; Філія «Полтавський райавтодор» - 559 670,40 грн.; Філія «Решетилівський райавтодор» - 973761,20 грн.; Філія «Карлівський райавтодор» - 19 234,80 грн.

Під час проведення зустрічної звірки суцільним способом досліджено питання щодо правильності включення до актів ф. № КБ-2в за січень-лютий 2018 року прибутку та адміністративних витрат у відповідності до СОУ 42.1-5:2012 «Правила визначення вартості робіт з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування, мостів та інших транспортних споруд. Зі змінами № 1, 2», затвердженого наказом Державного агентства автомобільних доріг України («Укравтодор») від 02.10.2012 № 371 «Про затвердження СОУ 42.1-5:2012» та введеного в дію з 01.11.2012 (далі - СОУ 42.1-5.2012) за результатами якого встановлено, що адміністративні витрати включено у відповідності до п. 5.24 СОУ 42.1-5:2012 в розмірі 1,79 грн/люд- год, а прибуток не у відповідності до п. 5.23 СОУ 42.1-5:2012.

Відповідно до п. 5.23 СОУ 42.1-5:2012 при виконанні робіт з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування розмір кошторисного прибутку на всіх стадіях інвестиційного процесу приймається з урахуванням усереднених показників, виражених у гривнах в розрахунку на одну людино-годину загальної кошторисної трудомісткості, наведених в додатку Ж СОУ 42.1-5:2012.

Під час дослідження зазначеного питання встановлено, що не у всіх актах ф. № КБ-2в усереднені показники, наведені в додатку Ж СОУ 42.1-5:2012 визначені вірно.

У ході зустрічної звірки зроблено перерахунок визначення розміру кошторисного прибутку, за результатами якого встановлено, що розмір кошторисного прибутку, що включений до актів ф. № КБ-2в за січень-лютий 2018 року вище на загальну суму 72 494,67 грн. з ПДВ.

Відповідно до п. 5.23 СОУ 42.1-3764ї918- 085:2012 при виконанні робіт з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування розмір кошторисного прибутку на всіх стадіях інвестиційного процесу приймається з урахуванням усереднених показників, виражених у гривнях в розрахунку на одну людино-годину загальної кошторисної трудомісткості, наведених в додатку Ж і зазначається у графах 4 та 7 ЗКР.

Згідно з п.4.6 СОУ 42.1-5:2012 нормативно-розрахунковою базою для визначення загальної кошторисної трудомісткості робіт з експлуатаційного утримання є сума кошторисної нормативної трудомісткості робіт, наведеної в РЕКН, що враховує трудовитрати робітників-будівельників і робітників, зайнятих на керуванні та обслуговуванні дорожніх машин і механізмів, розрахункової трудомісткості при перевезенні ґрунту, будівельного сміття і дорожніх матеріалів (кам'яних Матеріалів, піску, сумішей, тощо), що враховує трудовитрати робітників, зайнятих на керуванні та обслуговуванні автотранспортних засобів і тракторів та розрахункових трудовитрат працівників, заробітна плата яких передбачається в загальновиробничих витратах, коштах на зведення та розбирання титульних тимчасових будівель і споруд, коштах на сезонні (зимові та літні) подорожчання вартості робіт з експлуатаційного утримання.

Філіями відповідача при визначенні розміру кошторисного прибутку при виконанні робіт (наданні послуг) з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування в порушення вимог п. 4.6, п. 5.23 СОУ 42.1 -5:2015 застосовано лише трудовитрати робітників в прямих витратах, чим невірно визначено загальну кошторисну трудомісткість і завищено вартість наданих послуг (виконаних робіт) на загальну суму 72 494,67 грн.

Таким чином, внаслідок недотримання відповідачем вимог п. 5.23, п. 4.6 СОУ 42.1-5:2012, невірно розраховано загальну кошторисну трудомісткість, та, як наслідок, завищено розмір кошторисного прибутку, чим завдано позивачу збитків на суму 72 494,67 грн.

ОСОБА_4 Північно-східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області було надіслано позивачу вимогу щодо усунення порушень законодавства від 26.07.2018 № 20-16-06-3-14/3937, якою позивача було зобов'язано провести претензійно-позовну роботу з відповідними суб'єктами господарювання (арк. с. 13-15).

Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача з позовом до суду у даній справі, в якому останній, посилаючись на ст. 224 ГК України, просить суд стягнути з відповідача збитки в сумі 72 494,67 гривень.

Приймаючи рішення суд керувався наступним.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України, визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За приписами ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Підставою виникнення у сторін певних прав та обов'язків є укладені між ними договори підряду.

Відповідно до ч. 1 ст. 853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Як вказується позивачем, відповідачем виконувались роботи (надавались послуги) з експлуатаційного утримання автомобільних доріг державного значення Полтавської області про що сторони підписали ОСОБА_4 форми КБ-2в та Довідки форми КБ-3.

Доказів того, що позивач у встановлені строки виявив та заявив відповідачу про невідповідність вартості виконаних робіт по та іншим нормам витрат, або відмовився від підписання актів та надав письмові обґрунтування такої відмови, позивачем суду не надано.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач на підтвердження завданих йому відповідачем збитків та визначення їх розміру в сумі 72494,67 грн. посилається лише на акт ОСОБА_4 Північно-східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області від 21.06.2018 р. № 05-22/25, в якому встановлено завищення кошторисного прибутку який включений до актів ф. №КБ-2в за січень - лютий 2018 року на загальну суму 72 494,67 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 623 ЦК України, розмір збитків, завданих порушенням зобов'язань, доказується кредитором.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно зі ст. 224 ГК України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з ч. 1 ст. 225 ГК України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Для притягнення до цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді відшкодування заподіяних ним збитків є наявність складу правопорушення: протиправна поведінка особи, шкода, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

ОСОБА_4 Північно-східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області від від 21.06.2018 р. № 05-22/25, на який посилається позивач як на доказ завищення кошторисного прибутку, який включений до актів ф. №КБ-2в за січень - лютий 2018 року на загальну суму 72 494,67 грн., не доводить наявності вини відповідача та не приймається судом як належний доказ наявності обставин, що свідчать про завдання збитків відповідачем, оскільки виявлені контролюючим органом порушення не можуть впливати на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати.

Акт перевірки (аудиту) - це документ про результати проведеної перевірки (аудиту), який є носієм дій з фінансового контролю та інформації про виявлені недоліки.

При цьому акти ревізії та документальних перевірок не мають обов'язкового характеру та не можуть оспорюватися в суді.

Крім того, акт перевірки не є рішенням суб'єкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися. Акт перевірки, як вже зазначалося, є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу.

За умови існування між сторонами договірних правовідносин виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 10.09.2013 року у справі №21-237а13.

До того ж акт ревізії не може встановлювати обов'язкових правил для сторін за господарсько-правовим договором в силу статті 19 ГК України, яка прямо забороняє втручання та перешкоджання господарській діяльності з боку контролюючих органів державної влади.

Так, відповідно до пункту 3 частини першої статті 3 ЦК України однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.

Тобто укладання сторонами у справі договору підряду, дії сторін по виконанню його умов, у тому числі проведення відповідних робіт та їх оплата є підтвердженням того, що сторони перебували у договірних відносинах.

Таким чином, обсяг прав, обов'язків та відповідальності сторін по справі мають врегульовуватися тими положеннями чинного законодавства, які визначають умови проведення підрядних будівельних робіт та договором.

Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати, оскільки за своїми правовими наслідками акт ревізії у даному випадку фіксує порушення фінансової дисципліни учасника правовідносин, фінансово-господарська діяльність якого перевірялась.

Зазначений акт ревізії не може змінювати, припиняти частково або повністю договірні правовідносини сторін, зобов'язання, визначені договором та підтверджені відповідними актами виконаних робіт. Відтак акт ревізії фінансово-господарської діяльності сам по собі не може бути достатнім доказом порушення відповідачем зобов'язань за договорами підряду.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 21.05.2018р. у справі 922/2310/17.

Інших доказів, які свідчили б про невиконання або неналежне виконання відповідачем своїх обов'язків, або порушення прав позивача і, відповідно, понесення у зв'язку із цим збитків з боку позивача, суду не надано.

Таким чином позивач не надав суду належних доказів протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) відповідача, що призвело до понесення позивачем збитків на заявлену суму, наявності причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками та не доведено вину відповідача у спричинених збитках.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі вищевикладеного суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Судові витрати покладаються на позивача відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129,165,232-233,237-238,240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення підписано 25.09.2018 р.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.М. Тимощенко