УХВАЛА

м. Київ

02.10.2018Справа № 910/12365/18
За позовом 1)Товариства з обмеженою відповідальністю "Амбуаз"

2) Фізичної особи-підприємця Захарченко Світлани Володимирівни

3) Фізичної особи-підприємця Кисельової Наталії Леонідівни

4) Фізичної особи-підприємця Сидоренко Анатолія Миколайовича

5) Фізичної особи-підприємця Коновця Вадима Леонідовича

6) Фізичної особи-підприємця Паладюка Анатолія Валентиновича

7) Фізичної особи-підприємця Зелінського Йосипа Леоновича

До 1) Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) 2) Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

3) Постійно діючої конкурсної комісії по залученню інвесторів до фінансування будівництва, реконструкції, реставрації тощо об'єктів житлового та нежитлового призначення, незавершеного будівництва, інженерно- транспортної інфраструктури міста Києва про затвердження умов інвестиційних конкурсів із залучення інвесторів до здійснення комплексу заходів з благоустрою та облаштування зупинок громадського транспорту в місті Києві

про визнання незаконним рішення

Суддя Усатенко І.В.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Амбуаз, Фізична особа-підприємець Захарченко Світлана Володимирівна, Фізична особа-підприємець Кисельова Наталія Леонідівна, Фізична особа-підприємець Сидоренко Анатолій Миколайович, Фізична особа-підприємець Коновець Вадим Леонідович, Фізична особа-підприємець Паладюк Анатолій Валентинович, Фізична особа-підприємець Зелінський Йосип Леонович звернулись до Господарського суду міста Києва із позовом за позовом до 1) Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація); 2) Департаменту економіки та інвестицій Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація); 3) Постійно діючої конкурсної комісії по залученню інвесторів до фінансування будівництва, реконструкції, реставрації тощо обєктів житлового та нежитлового призначення, незавершеного будівництва, інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва про визнання незаконним та скасування рішення Постійно діючої конкурсної комісії по залученню інвесторів до фінансування будівництва, реконструкції, реставрації тощо об'єктів житлового та нежитлового призначення, незавершеного будівництва, інженерно- транспортної інфраструктури міста Києва про затвердження умов інвестиційних конкурсів із залучення інвесторів до здійснення комплексу заходів з благоустрою та облаштування зупинок громадського транспорту в місті Києві, оформлене протоколом № 102/2017 від 13 грудня 2017 року.

Ухвалою суду від 25.09.2018 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

27.09.2018 від позивачів через канцелярію суду надійшов супровідний лист на виконання ухвали від 25.09.2018 про усунення недоліків позовної заяви.

На виконання ухвали від 25.09.2018 позивачі з метою усунення недоліків позовної заяви просять суд не вважати Постійно діючу конкурсну комісію по залученню інвесторів до фінансування будівництва, реконструкції, реставрації тощо обєктів житлового та нежитлового призначення, незавершеного будівництва, інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва та Департамент економіки та інвестицій Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) відповідачами та виключити їх зі складу відповідачів.

Суд повідомляє позивача, що Господарським процесуальним кодексом України не передбачено право суду на виключення відповідачів зі складу учасників справи. Натомість, ст. 46 ГПК України передбачено право позивачів на відмову від позову в цілому або частині, право на зміну предмету позову, право на подання заяви про залишення позову без розгляду в цілому чи в частині.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України в частині позовних вимог до Постійно діючої конкурсної комісії по залученню інвесторів до фінансування будівництва, реконструкції, реставрації тощо об'єктів житлового та нежитлового призначення, незавершеного будівництва, інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Зазначене право на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду.

Конституційний Суд України у рішенні від 12.06.2007 № 2-рп/2007 вказав, що необхідно відрізняти поняття обмеження основоположних прав і свобод від прийнятого у законотворчій практиці поняття фіксація меж самої сутності прав і свобод шляхом застосування юридичних способів (прийомів), визнаючи таку практику допустимою (абзац другий пункту 10 мотивувальної частини).

При цьому, як слідує зі змісту Рішення Конституційного Суду України від 25.12.1997 № 9-зп, не є порушенням права на судовий захист відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених не у відповідності до чинного законодавства.

Так, в силу ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ст. 125 Конституції України, судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Статтею 17 Закону України Про судоустрій і статус суддів встановлено, що судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності. Найвищим судом у системі судоустрою є Верховний Суд. Систему судоустрою складають: 1) місцеві суди; 2) апеляційні суди; 3) Верховний Суд.

Згідно з ч. 3 ст. 22 Закону України Про судоустрій і статус суддів, місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Підвідомчість визначається як коло справ, віднесених до розгляду і вирішення господарських судів у силу прямої вказівки закону. Підвідомчість визначає також властивості (характер) спірних правовідносин, у силу яких їх вирішення віднесене до компетенції господарського суду.

В основу визначення підвідомчості покладено два критерії: суб'єктний склад правовідносин і характер діяльності суб'єктів (характер спірного правовідношення).

Відповідно до першого критерію господарський суд вирішує господарські спори, що виникають між підприємствами, організаціями (юридичними особами), а також громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності, а у випадках, передбачених чинним законодавством, може вирішувати спори і розглядати справи за участю державних та інших органів, а також громадян, які не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Підвідомчість справ загальним і господарським судам визначається законодавством.

Відповідно до ч. 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах, що виникають з відносин, пов'язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, в тому числі у спорах, пов'язаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, а також справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законом до їх компетенції, крім спорів, які віднесені до юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності.

Подання позовної заяви за правилами Господарського процесуального кодексу України означає, що позовна заява повинна бути подана за правилами предметної та субєктної юрисдикції справ відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України.

Спір не підлягає вирішенню в господарських судах України, якщо: спір не є підвідомчим господарському суду, тобто предмет спору не охоплюється статтею 20 ГПК; спір за предметною ознакою підвідомчий господарському суду, але одна зі сторін не може бути учасником господарського процесу, а її право чи інтерес не підлягають судовому захисту у господарському суді.

З поданої позивачами позовної заяви вбачається, що предметом позовних вимог є визнання незаконним рішення, оформлене протоколом № 102/2017 від 12.12.2017 Постійно діючої конкурсної комісії по залученню інвесторів до фінансування будівництва, реконструкції, реставрації тощо об'єктів житлового та нежитлового призначення, незавершеного будівництва, інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва і одним із відповідачів позивачами визначено саме Постійно діючу конкурсну комісію по залученню інвесторів до фінансування будівництва, реконструкції, реставрації тощо об'єктів житлового та нежитлового призначення, незавершеного будівництва, інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва.

Згідно п. 6.2.1, 6.2.13 Положення про порядок проведення інвестиційних конкурсів для будівництва, реконструкції, реставрації тощо об'єктів житлового та нежитлового призначення, незавершеного будівництва, інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва. затвердженого рішенням Київської міської ради від 24.05.2007 № 528/1189 для проведення конкурсів виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) утворює постійно діючу конкурсну Комісію. Рішення Комісії може бути оскаржене до виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) протягом трьох робочих днів з моменту отримання повідомлення про результати конкурсу. Голова Комісії не несе персональної відповідальності за рішення, ухвалені Комісією колегіально.

Отже Постійно діюча конкурсна комісія по залученню інвесторів до фінансування будівництва, реконструкції, реставрації тощо об'єктів житлового та нежитлового призначення, незавершеного будівництва, інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва не є юридичною особою, а тому вимоги до неї не підвідомчі господарським судом та не може розглядатись в порядку господарського судочинства, натомість вказаний спір за своєю суттю підвідомчий господарським судам та може бути розглянутий за субєктного складу, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи ту обставину, що відповідач 3 не є юридичною особою, з огляду на зміст статей 4, 20 Господарського процесуального кодексу України, суд приходить до висновку, що даний спір в частині вимог до Постійно діючої конкурсної комісії по залученню інвесторів до фінансування будівництва, реконструкції, реставрації тощо об'єктів житлового та нежитлового призначення, незавершеного будівництва, інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва не підлягає вирішенню в господарських судах України, що є підставою для відмови у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України в частині позовних вимог до не юридичної особи.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 175 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 19, 20, 175, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю Амбуаз; Фізичній особі-підприємцю Захарченко Світлані Володимирівні; Фізичній особі-підприємцю Кисельовій Наталії Леонідівни; Фізичній особі-підприємцю Сидоренку Анатолію Миколайовичу; Фізичній особі-підприємцю Коновцю Вадиму Леонідовичу; Фізичній особі-підприємцю Паладюку Анатолію Валентиновичу; Фізичній особі-підприємцю Зелінському Йосипу Леоновичу у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог до Постійно діючої конкурсної комісії по залученню інвесторів до фінансування будівництва, реконструкції, реставрації тощо обєктів житлового та нежитлового призначення, незавершеного будівництва, інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва про визнання незаконним та скасування рішення Постійно діючої конкурсної комісії по залученню інвесторів до фінансування будівництва, реконструкції, реставрації тощо об'єктів житлового та нежитлового призначення, незавершеного будівництва, інженерно- транспортної інфраструктури міста Києва про затвердження умов інвестиційних конкурсів із залучення інвесторів до здійснення комплексу заходів з благоустрою та облаштування зупинок громадського транспорту в місті Києві, оформлене протоколом № 102/2017 від 13 грудня 2017 року.

2. Згідно з ч. 2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.В.Усатенко