ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

м. Київ

24.09.2018

Справа № 910/12211/18

Суддя Гумега О.В., розглянувши

позовну заяву Закритого акціонерного товариства "Котнар"

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпат-Вин Еталон", відповідача-2: Міністерства економічного розвитку і торгівлі України

про визнання права власності та зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Закрите акціонерне товариство "Котнар" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпат-Вин Еталон" та Міністерства економічного розвитку і торгівлі України з вимогами про:

- визнання права власності Закритого акціонерного товариства "Котнар" на знаки для товарів і послуг за свідоцтвом України № 49255 від 16.05.2005;

- зобов’язання Міністерства економічного розвитку і торгівлі України внести до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг відомості про те, що власником свідоцтва України на знаки для товарів і послуг № 49255 від 16.05.2005 є Закрите акціонерне товариство "Котнар" та опублікувати відомості про це у офіційному бюлетені "Промислова власність"

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Карпат-Вин Еталон" без достатніх правових підстав перереєструвало на себе знак для товарів і послуг за свідоцтвом України № 49255 від 16.05.2005, а право власності на спірний знак для товарів і послуг належить Закритому акціонерному товариству "Котнар". Так, позивач вказує, що 26.10.2009 між Закритим акціонерним товариством спільне "Котнар" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Карпат-Вин Еталон" підписано договір № 22744 про передачу прав на знаки для товарів і послуг за свідоцтвами України № 22744, № 30500, № 49255, № 88966. Позивач вважає вказаний договір не укладеними, оскільки у ньому не визначено розміру винагороди, порядку її сплати, крім того, жодних платежів за вказаним договором не відбувалось, а відтак, на думку позивача, він залишається власником знаку для товарів і послуг за свідоцтвом України № 49255 від 16.05.2005.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.09.2018, проведеного у зв'язку із задоволенням відводу (самовідводу) судді відповідно до ст.ст. 35, 38, 39 ГПК України, справу № 910/12211/18 передано на розгляд судді Гумеги О.В.

Дослідивши матеріали позовної заяви № 02-01/62-96 від 11.09.2018 (вх. № 12211/18 від 13.09.2018), суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, зважаючи на таке.

Згідно ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п’яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позовна заява повинна містити, зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Проте, позивачем не дотримано вимог п. 8 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, оскільки у позовній заяві відсутні зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви. Так, згідно переліку додатків до позовної заяви позивачем подано ряд письмових доказів у копіях (додатки №№ 2-6), проте при цьому не зазначено про наявність у нього або іншої особи оригіналів відповідних письмових доказів.

Таким чином, позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки її подано без додержання вимог п. 8 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно із ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Суд відзначає, що з метою усунення встановлених недоліків позивач має:

- зазначити про наявність у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до позовної заяви (додатки №№ 2-6).

Додатково суд звертає увагу, що у п. 1 прохальної частини позовної заяви № 02-01/62-96 від 11.09.2018 позивач просить суд визнати право власності Закритого акціонерного товариства "Котнар" на знаки для товарів і послуг, тоді як фактично зазначає лише одне свідоцтво України № 49255 від 16.05.2005. Разом з тим, предмет позову, тобто певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, повинен бути чітко визначений позивачем у прохальній частині позовної заяви, оскільки резолютивна рішення суду, по суті, відображає позовні вимоги, викладені у прохальній частині позовної заяви, та повинна викладатися чітко й безумовно.

Суд також звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 162, 174, 232, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Встановити позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом:

- зазначення про наявність у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до позовної заяви (додатки №№2-6).

3. Встановити позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви протягом п'яти днів з дня вручення даної ухвали.

4. Звернути увагу позивача, що виконання ним вимог ухвали суду у строк, встановлений судом, доводиться саме позивачем.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 24.09.2018 та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                            О.В.Гумега