У Х В А Л А

4 жовтня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/19179/17

Провадження № 12-238гс18

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Рогач Л. І.,

суддів Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Саприкіної І. В., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.

перевірила наявність підстав для передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду касаційної скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 15 травня 2018 року (судді: Михальська Ю. Б., Тарасенко К. В., Отрюх Б. В.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнік Фарма» (далі - ТОВ «Юнік Фарма») до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Фактор» (далі - ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Фактор») та Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» (далі - ПАТ «Банк «Київська Русь» про визнання недійсним договору № UA-EA-2017-07-28-00017-с/42 про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги від 11 жовтня 2017 року та за зустрічним позовом ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Фактор» до ТОВ «Юнік Фарма» про стягнення заборгованості за кредитними договорами, і

В С Т А Н О В И Л А:

ТОВ «Юнік Фарма» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Фактор» та ПАТ «Банк «Київська Русь» про визнання недійсним договору №UA-EA-2017-07-28-00017-с/42 про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги від 11 жовтня 2017 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що укладений між відповідачами договір, за яким відступлено право вимоги до позивача за кредитними договорами, був укладений від імені ПАТ «Банк «Київська Русь» особою, яка не мала необхідного обсягу дієздатності, у зв'язку з чим даний договір слід визнати недійсним.

ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Фактор» звернулося з зустрічною позовною заявою до ТОВ «Юнік Фарма» про стягнення заборгованості за Кредитними договорами, право вимоги за якими ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Фактор» набуло на підставі договору №UA-EA-2017-07-28-00017-с/42 про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги від 11 жовтня 2017 року, у загальному розмірі 100 675 238,55 грн (з урахування заяви про збільшення позовних вимог).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11 грудня 2017 року у справі № 910/19179/17 первісний позов задоволено повністю, у задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Рішення суду про задоволення первісних позовних вимог мотивоване тим, що Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Біла І.В. не була наділена компетенцією вчиняти спірний правочин від імені ПАТ «Банк «Київська Русь», оскільки з моменту набрання постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 5 грудня 2016 року законної сили постанови Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року № 190 «Про віднесення ПАТ «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних» та від 16 липня 2015 року № 460 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» втратили юридичну силу та не створюють правових наслідків. Зазначене свідчить про наявність підстав для визнання недійсним з моменту укладення спірного договору відступлення через його укладення з порушенням приписів статей 203, 215 Цивільного кодексу України. Встановлені судом обставини з приводу недійсності договору відступлення з моменту його укладення унеможливлюють задоволення вимог ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Фактор» за зустрічним позовом з огляду на те, що в силу приписів частини першої статті 216 Цивільного кодексу України ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Фактор» не набуло права вимоги за Кредитними договорами до ТОВ «Юнік Фарма».

Не погодившись з прийнятим рішенням, Фонд звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив рішення Господарського суду міста Києва від 11 грудня 2017 року у справі № 910/19179/17 скасувати в частині задоволення первісного позову та прийняти в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «Юнік Фарма» відмовити.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15 травня 2018 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фонду на рішення Господарського суду міста Києва від 11 грудня 2017 року у справі № 910/19179/17 закрито на підставі пункту 3 частини першої статті 264 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Фонд звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просив ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 15 травня 2018 року у справі № 910/19179/17 про закриття апеляційного провадження скасувати та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 серпня 2018 року поновлено пропущений строк на касаційне оскарження та відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Фонду на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 15 травня 2018 року у справі № 910/19179/17, призначено справу до розгляду та встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11 вересня 2018 року справу № 910/19179/17 передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду відповідно до частини шостої статті 302 ГПК України.

Мотивуючи ухвалу, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду зазначив, що скаржник у касаційній скарзі посилається на те, що надання оцінки актам (рішенням) суб'єкта владних повноважень, прийнятих на виконання владних управлінських функцій (рішення Фонду про призначення уповноваженої особи на ліквідацію банку) не відноситься до повноважень господарського суду, тобто оскаржує ухвалу суду апеляційної інстанції, у тому числі, з підстав порушення предметної юрисдикції.

Велика Палата Верховного Суду, перевіривши наявність підстав для передачі справи на її розгляд згідно із частиною шостою статті 302 ГПК України, дійшла висновку, що підстави такої передачі відсутні, з огляду на таке.

Частиною першою статті 254 ГПК України передбачено, що учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 264 цього Кодексу суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов'язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов'язки такої особи не вирішувалося.

Закриваючи апеляційне провадження за скаргою Фонду, суд апеляційної інстанції вказав на те, що Фонд не є учасником справи та місцевим господарськими судом при прийнятті оскарженого рішення не було вирішено питання про права та обов'язки Фонду; рішення суду першої інстанції не містить жодних тверджень та висновків із приводу того, що скасування постанов Національного банку України (далі - НБУ) призвело до автоматичного скасування рішень Фонду; водночас, судом не надавалась оцінка рішенням Фонду на предмет відповідності їх критеріям, визначеним частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, якою суди адміністративної юрисдикції керуються під час вирішення справ щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень; оцінка рішенням Фонду у межах даної справи надавалася господарським судом з огляду на предмет та підстави заявленого позову про визнання недійсним Договору відступлення та лише з точки зору того, яким чином наявність таких рішень Фонду за умови встановленого факту скасування постанов НБУ, буде впливати на факт дійсності чи недійсності спірного господарського договору.

З касаційної скарги Фонду вбачається, що ухвала про закриття апеляційного провадження оскаржується заявником з підстав порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, а саме статей 4, 254, 264 ГПК України. При цьому скаржник вказує на помилковість висновків суду щодо відсутності порушених прав та інтересів Фонду, який не був учасником справи.

Касаційна скарга Фонду містить також і інші доводи, в яких скаржник, серед іншого, зазначає про відсутність компетенції господарських судів щодо надання оцінки рішенням суб'єкта владних повноважень, у даному випадку рішенню Фонду, втім, вказані доводи стосуються суті позовних вимог, в той час, як предметом оскарження є процесуальний документ - ухвала суду про закриття апеляційного провадження, якою спір по суті не вирішувався. Крім того, такі доводи пов'язані з оцінкою судом доказів у справі, а не з юрисдикцією спору про визнання недійсним правочину.

Передавши дану справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини шостої статті 302 ГПК України, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду помилково визначила підстави оскарження Фондом ухвали суду апеляційної інстанції, оскільки у касаційній скарзі відсутні посилання на порушення правил предметної чи суб'єктної юрисдикції.

Відповідно до частини шостої статті 303 ГПК України якщо Велика Палата Верховного Суду дійде висновку про відсутність підстав для передачі справи на її розгляд, справа повертається (передається) відповідній колегії (палаті, об'єднаній палаті) для розгляду, про що постановляється ухвала. Справа, повернута на розгляд колегії (палати, об'єднаної палати), не може бути передана повторно на розгляд Великої Палати.

З огляду на те, що Фонд, оскаржуючи ухвалу суду про закриття апеляційного провадження, не навів жодних підстав порушення судом правил предметної чи суб'єктної юрисдикції, підстави для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, передбачені частиною шостою статті 302 ГПК України, відсутні.

Відтак, справу слід повернути відповідній колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для розгляду.

Керуючись статтями 233-235, 301, 302, 303 ГПК України, Велика Палата Верховного Суду

У Х В А Л И Л А:

1. Справу № 910/19179/17 разом із касаційною скаргою

Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 15 травня 2018 року повернути для розгляду відповідній колегії Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

2. Копію цієї ухвали надіслати скаржнику й іншим учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Л. І. Рогач
Судді: Н. О. Антонюк Н. П. Лященко
С. В. Бакуліна О. Б. Прокопенко
Д. А. Гудима І. В. Саприкіна
В. І. Данішевська О. М. Ситнік
О. С. Золотніков О. С. Ткачук
О. Р. Кібенко В. Ю. Уркевич
В. С. Князєв О. Г. Яновська
Л. М. Лобойко