КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" вересня 2018 р. Справа№ 910/5070/18

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Іоннікової І.А.

Тарасенко К.В.

при секретарі судового засідання Яремі Н.С.

розглянувши апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" на рішення господарського суду міста Києва від 07.06.2018 (повний текст складено та підписано 12.06.2018)

у справі №910/5070/18 (суддя - Пінчук В.І.)

за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування"

до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон"

про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 13 205,99 грн.

Представники сторін у судове засідання не викликались.

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування" звернулося до господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з приватного акціонерного товариства "Страхова компанія " Еталон" 13 205,99 грн. страхового відшкодування в порядку регресу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів Оферта № 124 від 01.02.2017 та заяви-приєднання № 336925а7юб від 05.10.2017 з огляду на настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля "Nissan Qashqai", реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок чого до позивача перейшло право вимоги до відповідача як страховика транспортного засобу, водієм якого було вчинено дану дорожньо-транспортну пригоду.

Рішенням господарського суду міста Києва від 07.06.2018 у справі №910/5070/18 в позові відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач - приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування" - звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 07.06.2018 у справі №910/5070/18 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" у справі №910/5070/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В, судді: Іоннікова І.А., Тарасенко К.В.

Враховуючи, що предметом розгляду у даній справі є вимога про стягнення 13 205,99 грн. та вказана справа відноситься до малозначних справ в розумінні ГПК України, ухвалою апеляційного господарського суду від 24.07.2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" на рішення господарського суду міста Києва від 07.06.2018 у справі №910/5070/18, справу призначено до розгляду без повідомлення (виклику) учасників справи. Запропоновано учасникам справи завчасно, а саме - до 21.08.2018 подати через канцелярію суду письмові пояснення, заперечення, відзив на апеляційну скаргу та/або інші заяви/клопотання (з урахуванням вимог ст.ст. 167, 263 ГПК України).

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вважає подану апеляційну скаргу позивача безпідставною та необґрунтованою. Відповідач просив суд апеляційної інстанції відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

21.08.2018 до Київського апеляційного господарського суду від скаржника надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 19.01.2018 у справі №761/45646/17, завіреної належним чином.

Оскільки вказане клопотання було направлене заявником у строк, визначений судом, подане клопотання підлягає задоволенню та копія постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 19.01.2018 у справі №761/45646/17 долучається до матеріалів справи.

Представники сторін у судове засідання не викликались. Про відкриття провадження за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" на рішення господарського суду міста Києва від 07.06.2018 у справі №910/5070/18 сторони повідомлялися належним чином.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ч.10, 12 ст. 270 ГПК України вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Частиною 10 ст. 270 ГПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

До того ж, колегія суддів апеляційного господарського звертає увагу на те, що учасники справи не зверталися до суду апеляційної інстанції з відповідним клопотанням про розгляд апеляційної скарги у даній справі у судовому засіданні з викликом представників сторін, як того вимагає абзац 2 ч. 10 ст. 270 ГПК України.

У відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Згідно до ч.1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга з наведених в ній підстав підлягає задоволенню. Рішення господарського суду міста Києва від 07.06.2018 у справі №910/5070/18 підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АХА Страхування" (далі страховик) та фізичною особою ОСОБА_2 (далі страхувальником) було укладено заяву-приєднання (акцепт) № 336925а7юб від 05.10.2017 до договору добровільного страхування наземного транспорту Оферта № 124 від 01.02.2017.

Відповідно до умов договору страхування страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля "Nissan Qashqai", реєстраційний номер НОМЕР_1.

01.12.2017 в місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі ДТП), за участю застрахованого автомобіля під управлінням ОСОБА_2 та автомобіля "Mitsubishi Pajero", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під управлінням водія ОСОБА_3.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований в ПрАТ "Страхова компанія "АХА Страхування" автомобіль.

Відповідно до постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 19.01.2018 по справі №761/45646/17 особою, винною в настанні ДТП, визнано водія ОСОБА_3.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля становить 26 591,59 грн.

Відповідно до рахунку № 12974 від 13.12.2017 вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу становить 13 205,99 грн.

Позивачем було визнано вищевказане ДТП страховим випадком та сплачено страхувальнику суму страхового відшкодування в розмірі 13 205,99 грн. Виплата страхового відшкодування була здійснена позивачем у відповідності до ст. 25 Закону України "Про страхування" на підставі заяви страхувальника про настання страхового випадку від 01.12.2017 та страхового акту № АХА2347347 від 19.12.2017. Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням №403434 від 20.12.2017.

Отже, після виплати страхового відшкодування у ПрАТ "Страхова компанія "АХА Страхування" виникло право вимоги до ОСОБА_3 про відшкодування завданої шкоди.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на момент настання страхової події була застрахована в приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Еталон» за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ0257477, яким передбачено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб в розмірі 100 000,00 грн. та франшизу в розмірі 0,00 грн.

Таким чином, з моменту виплати страхового відшкодування у приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" виникло право вимоги до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» по відшкодуванню спричиненого збитку з урахуванням законодавчо встановлених меж відповідальності страховика на суму 13 205,99 грн.

За змістом статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов'язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, установлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Отже, з виконанням страховиком на підставі договору добровільного майнового страхування свого обов'язку з відшкодування на користь потерпілого завданої йому внаслідок ДТП шкоди відповідно до приписів статті 512 ЦК України відбувається фактична заміна кредитора у таких зобов'язаннях: у деліктному зобов'язанні винуватця; у зобов'язанні страховика за договором (полісом) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснити відшкодування завданої шкоди, адже відповідні права потерпілого як кредитора переходять до страховика за договором добровільного майнового страхування.

Колегія суддів апеляційного господарського суду звертає увагу на те, що в такому випадку перехід прав кредитора від потерпілого до страховика за договором добровільного майнового страхування не зумовлює виникнення нових зобов'язань винуватця та страховика за договором (полісом) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а відбувається виключно заміна кредитора як сторони у вже існуючих правовідносинах (в існуючих зобов'язаннях з відшкодування завданої шкоди: деліктному зобов'язанні винуватця; зобов'язанні страховика за договором (полісом) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів). Відтак, у силу приписів статі 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора (потерпілого) у відповідному зобов'язанні саме на тих умовах, які існували в останнього, що в цьому випадку полягає в набутті права отримати відшкодування завданої шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів узятих на себе зобов'язань виключно за умови подання йому у визначений законодавством строк заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування) та пов'язаного з цим ризику, який полягає у можливості реалізації страховиком наданого йому положеннями підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» права на відмову у виплаті страхового відшкодування в разі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених строків.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий господарський вказав на те, що позивач не надав суду доказів того, що винною особою у ДТП, яке трапилось у Києві 01.12.2017, є ОСОБА_3. На думку місцевого господарського суду, доданий до позовної заяви витяг з Єдиного державного реєстру судових рішень, який належним чином судом не засвідчений, не є належним доказом встановлення вини водія у скоєнні ДТП.

Колегія апеляційного господарського суду не може погодитися з такими висновками, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» Єдиний державний реєстр судових рішень (далі - Реєстр) - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Суд загальної юрисдикції вносить до Реєстру всі судові рішення і окремі думки суддів, викладені у письмовій формі, не пізніше наступного дня після їх ухвалення або виготовлення повного тексту. Згідно з ч. 1 ст. 4 цього Закону судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Згідно з приписами пунктів 23,24 Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 740 від 25.05.2006 загальний доступ до судових рішень, внесених до Реєстру, має кожна фізична або юридична особа. Дозвіл на повний доступ до судових рішень надається суддям, членам та уповноваженим працівникам секретаріату Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, працівникам апарату судів, ДСА та її територіальних управлінь, Національного антикорупційного бюро, адміністратора Реєстру з урахуванням службових обов'язків зазначених осіб шляхом автентифікації користувача.

Згідно з ч. 4 ст. 74 Господарського процесуального кодексу суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи відповідача про незаконність отримання позивачем витягу з Єдиного державного реєстру судових рішень з відображенням прізвищ учасників ДТП, оскільки сам факт відображення такої інформації не спростовує встановлену постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 19.01.2018 вину ОСОБА_3 у ДТП.

До того ж, суд першої інстанції був зобов'язаний перевірити вказаний витяг як доказ. Однак, місцевий господарський суд дав неналежну оцінку витягу з Єдиного державного реєстру судових рішень. У випадку виникнення сумнівів щодо нього, він не був позбавлений права подати відповідний запит до адміністратора Реєстру або до Шевченківського районного суду міста Києва з метою підтвердження або спростування факту вини ОСОБА_3.

Крім того, скаржником під час апеляційного провадження надано копію постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 19.01.2018 по справі №761/45646/17, завірену судом належним чином. Вказане підтверджує факт встановлення Шевченківським районним судом міста Києва вини ОСОБА_3 у скоєнні ДТП, що мало місце 01.12.2017 у м. Києві.

Тобто, у місцевого господарського суду були відсутні підстави стверджувати, що позивач не надав доказів вини ОСОБА_3 у ДТП, що трапилося у м. Києві 01.12.2017.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи користуються рівними процесуальними правами. Учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

У відповідності до 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Згідно постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Оскільки, судом першої інстанції прийняте рішення за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи і неправильним застосуванням норм матеріального права, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, рішення господарського суду міста Києва від 07.06.2018 по справі №910/5070/18 підлягає скасуванню з прийняттям по справі нового рішення суду про задоволення позову.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

Враховуючи наведене вище та керуючись статтями 129, 240, 269, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" на рішення господарського суду міста Києва від 07.06.2018 по справі № 910/5070/18 задовольнити.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 07.06.2018 по справі №910/5070/18 скасувати.

3. Прийняти по справі № 910/5070/18 нове рішення суду, яким позов приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» про стягнення страхового відшкодування у розмірі 13 205,99 грн. задовольнити.

4. Стягнути з приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" (03067, м. Київ, вул. Дегтярівська, 33-Б, 2 під'їзд, ) на користь приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" (04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8, ) - 13 205 (тринадцять тисяч двісті п'ять) гривень 99 копійок страхового відшкодування.

5. Стягнути з приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" (03067, м. Київ, вул. Дегтярівська, 33-Б, 2 під'їзд, ) на користь приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" (04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8, ) 1 762 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні 00 копійок судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції, та 2 643 (дві тисячі шістсот сорок три) гривні 00 копійок судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

6. Видачу наказу по справі № 910/5070/18 доручити господарського суду міста Києва.

7. Матеріали справи № 910/5070/18 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги з урахування приписів п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді І.А. Іоннікова

К.В. Тарасенко

Дата складання повного тексту постанови 27.09.2018 року