РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.09.2018Справа № 910/8081/18

Господарський суд міста Києва, в складі судді Баранова Д.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" (01004, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 15/2; ідентифікаційний код 36086124)

до Приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім" (04053, м. Київ, вул. Артема, 37-41; ідентифікаційний код 25201716)

про стягнення 15 208, 30 грн.

без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" з позовом до Приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім" про стягнення 15 208, 30 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що Товариство з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" виконало свої зобов'язання перед страхувальником за договором № 777.16.2334816 від 24.11.2016 та сплатило суму страхового відшкодування, у зв'язку з чим до Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" перейшло право вимоги до особи, відповідальної за збитки, а отже й виникла необхідність звернення до суду.

Таким чином, позивач просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім" суму страхового відшкодування в розмірі 14 997, 10 грн., інфляційні втрати в розмірі 119, 98 грн. та 3% річних в розмірі 91, 22 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.06.2018 позовну заяву Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" залишено без руху, та встановлено позивачу п'ятиденний строк з дня вручення ухвали для усунення недоліків шляхом подання до суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв'язку із розглядом справи.

24.07.2018 до Господарського суду міста Києва від Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" надійшла заява про усунення недоліків, до якої додано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи.

Крім того, суд зазначає, що позивач у своєму позові просив суд здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.07.2018 відкрито провадження у справі № 910/8081/18, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження.

Суд зазначає, що згідно поштового повідомленням № 539, відповідач повідомлявся ухвалою суду про відкриття провадження у справі № 910/8081/18, проте відзиву на позовну заяву відповідачем до суду не надано.

Приймаючи до уваги, що відповідач повідомлявся про відкриття провадження у справі № 910/8081/18 належним чином та про те, що у разі ненадання ним відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Так, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до ч. 5, 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи

Розглянувши подані до суду матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

24.11.2016 між Товариством з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енерго-Сервісна Компанія" було укладено договір № 777.16.2334816 добровільного страхування наземного транспортного засобу, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом Mercedes Benz, державний номер НОМЕР_1.

Строк дії договору встановлено з 24.11.2016 року по 23.11.2017 року.

06.09.2017 в м. Києві по вул. Б. Хмельницького, 4 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю наступних транспортних засобів: Mercedes Benz, державний номер НОМЕР_1, який належав Товариству з обмеженою відповідальністю "Енерго-Сервісна Компанія" та Hyundai, державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1, цивільно-правова відповідальність якої застрахована у Приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім".

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль Mercedes Benz, державний номер НОМЕР_1, цивільно-правова відповідальність якого застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування".

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 20.09.2017 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні вищевказаної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Страхувальник 06.09.2017 повідомив страховика про настання страхового випадку та подав заяву на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу, в якій було зазначено, що страхове відшкодування повинно бути виплачене на рахунок СТО СП ТОВ "АДУ Мерседес-Бенц" ().

Позивач у своєму позові зазначає, про те, що відповідно до наявного в матеріалах справи звіту № 59 від 05.10.2017 про оцінку автомобіля, наданого Товариством з обмеженою відповідальністю "Укравтолізинг" вартість відновлювального ремонту становить 16 072,00 грн., однак відповідно до рахунку № 21172696 від 11.09.2018 та акту виконаних робіт №, наданого Спільним підприємством у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобільний дім Україна Мерседес-Бенц" вартість відновлювального ремонту склала 14 997, 10 грн.

Відповідно до наявної в матеріалах справи ремонтної калькуляції № 1808 від 05.10.2017, вартість ремонту пошкодженого транспортного засобу становить 16 072, 30 грн.

Судом також встановлено, що роботи, зазначені у рахунку № 21172696 від 11.09.2018, акті виконаних робіт №, ремонтній калькуляції № 1808 від 05.10.2017 знаходяться у причинно-наслідковому зв'язку з тими пошкодженнями автомобіля Mercedes Benz, державний номер НОМЕР_1, які зазначені в протоколі огляду транспортного засобу від 04.10.2017.

Як вбачається з матеріалів справи та як встановлено судом, страховик на підставі рахунку № 21172696 від 11.09.2018 та страхового акту № 3.17.1384-1 від 21.09.2017 сплатив страхове відшкодування шляхом перерахування 14 997, 10 грн. на розрахунковий рахунок Спільного підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобільний дім Україна Мерседес-Бенц" № 3002, який відкритий в АТ "Таскомбанк", МФО 339500, із зазначенням призначення платежу: "Страх. відшк. зг. дог. № 777.16.2334816 від 24.11.2016р. ТОВ "Енерго-Сервісна Компанія" "Еско Північ", зг. 21172696 від 11.09.2017 в т.ч. ПДВ 20 % - 2499,52 грн.", що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № ЦО02550 від 21.09.2017.

Суд зазначає, що проведення оцінки завданої шкоди суб'єктом оціночної діяльності є необхідним лише у випадку наявності підстав для вирахування коефіцієнту фізичного зносу у випадках і порядку, передбаченому Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092; зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395).

Відповідно до пункту 7.38 вказаної Методики значення коефіцієнта фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД та 7 років - для інших легкових КТЗ.

Згідно з п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 142/5/2092, строк експлуатації - період часу від дати виготовлення КТЗ до дати його оцінки.

Зі свідоцтва про реєстрацію пошкодженого автомобіля Mercedes Benz, державний номер НОМЕР_1, вбачається, що рік випуску автомобіля - 2013, а отже на момент дорожньо-транспортної пригоди строк його експлуатації не перевищував строк, встановленого у п. 7.38 Методики.

При цьому суд зазначає, що звіт про оцінку є лише попереднім оціночним документом, у якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, яку необхідно витратити на відновлення транспортного засобу.

Так, норма ч. 1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", яка передбачає відшкодування страховиком саме оціненої шкоди, не встановлює імперативного обов'язку щодо проведення такої оцінки саме суб'єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", а отже така оцінка може бути здійснена на підставі рахунку СТО чи акту виконаних робіт.

Також позивач зазначає, що 22.12.2017 на адресу відповідача було відправлено заяву № 5589/3.17.1384 від 18.12.2017 про відшкодування шкоди по полісу АК/1014856, однак незважаючи на те, що відповідач отримав дану претензію 29.12.2018, що підтверджується копією поштового повідомлення № 780, коштів відшкодовано не було.

За приписами ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно зі ст. 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов'язанні.

Таким чином, до Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність винуватця - Hyundai, державний номер НОМЕР_2, була застрахована відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у Приватному акціонерному товаристві "Київський страховий дім" згідно полісу № АК/1014856, ліміт за шкоду майну 100 000,00 грн., франшиза 0,00 грн.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відтак, вина ОСОБА_1 встановлена у судовому порядку та підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 20.09.2017.

Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 1 статті 16 Закону України "Про страхування" за договором страхування страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Таким чином, Приватне акціонерне товариство "Київський страховий дім" є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля марки Mercedes Benz, державний номер НОМЕР_1 відповідно до положень Закону України "Про страхування" в межах, передбачених полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/1014856, а до Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспортну перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до Приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім", як особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Системний аналіз положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" дає підстави для висновку, що у момент укладення договору обов'язкового страхування страховик приймає на себе зобов'язання відповідати перед невизначеним і невідомим заздалегідь колом осіб за майнову шкоду, завдану цим особам страхувальником відповідальності, тобто приймає на себе фінансові ризики виплати відшкодування завданої страхувальником іншій особі майнової шкоди.

Виплата страхового відшкодування за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (порядок, умови, розмір, тощо) регулюється положеннями Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та умовами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності - полісом.

Отже, відносини щодо виплати страхового відшкодування за договором обов'язкового страхування (полісом) між страховиком (позивачем), який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування та у зв'язку з цим набув прав кредитора за договором обов'язкового страхування (відбулась заміна кредитора у зобов'язанні), та страховиком за договором обов'язкового страхування (відповідачем) так само регулюються положеннями Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та умовами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності - полісом.

Заміна кредитора у зобов'язанні жодним чином не може впливати на зміст зобов'язання - права і обов'язки сторін, які виникають у правовідносинах з виплати страхового відшкодування за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, в тому числі на порядок та умови здійснення страховиком цивільно-правової відповідальності страхового відшкодування.

При цьому, суд зазначає, що до нового кредитора перейшли права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав (відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України).

З огляду на викладене вище, позивач отримав право вимагати від відповідача суми виплаченого страхового відшкодування за полісом № АК/1014856 на підставі вказаних рахунку № 21172696 від 11.09.2018, акту виконаних робіт № та страхового акту № 3.17.1384-1, які підтверджують фактичну вартість відновлювального ремонту автомобіля Mercedes Benz, державний номер НОМЕР_1, на загальну суму 14 997, 10 грн.

Разом з тим, відповідно до. ч. 12.1. ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Зважаючи на викладене вище та те, що відповідачем не спростовано доводи позивача та не надано суду жодних доказів сплати страхового відшкодування позивачу в досудовому порядку, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення суми страхового відшкодування підлягають задоволенню.

Крім того позивач у своєму позові просить суд стягнути з відповідача 3 % річних від простроченої суми в розмірі 91,22 грн. та інфляційне збільшення боргу в сумі 119,98 грн. за період з 31.03.2018 по 12.06.2018.

Пунктом 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитору зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певних дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом статей 524 та 533 Цивільного кодексу України грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання зі сплати коштів.

Статтею 979 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхувальнику грошову суму (страхову виплату).

Таким чином, правовідношення, в якому страховик у разі настання страхового випадку зобов'язаний здійснити страхову виплату, є грошовим зобов'язанням. А правовідношення з відшкодування шкоди в порядку суброгації, які склалися між сторонами у справі, що розглядається, також є грошовим зобов'язанням.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають із підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Таким чином, грошове зобов'язання може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема і факту завдання майнової шкоди іншій особі.

Отже, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія положень частини 2 статі 625 Цивільного кодексу України.

Як було вже встановлено судом, позивач звернувся до відповідача із заявою № 5589/3.17.1384 від 18.12.2017 про відшкодування шкоди за полісом АК/1014586, яку відповідачем було отримано 29.12.2017.

Пунктом 36.2. Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний:

у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

З огляду на викладене вище, враховуючи ч. 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України, якою закріплено, що при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, суд погоджується з датою визначеною позивачем щодо початку нарахування 3 % річних та суми інфляційного збільшення боргу, а саме 90 днів з дати отримання відповідачем заяви про відшкодування шкоди № 5589/3.17.1384 від 18.12.2017 - 31.03.2018.

Перевіривши наданий позивачем розрахунки суми 3% річних та інфляційних нарахувань за період з 31.03.2018 по 12.06.2018, суд вважає їх обґрунтованими та такими, що не суперечать нормам чинного законодавства, у зв'язку з цим вимога позивача щодо стягнення з відповідача інфляції в розмірі 119,98 грн. та 3 % річних в розмірі 91,22 грн. підлягає задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва.

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім" (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 37-41; ідентифікаційний код: 25201716) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" (01004, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 15/2; ідентифікаційний код 36086124) суму страхового відшкодування в розмірі 14 997 (чотирнадцять дев'ятсот дев'яносто сім) грн. 10 коп., 3 % річних в розмірі 91 (дев'яносто одна) грн. 22 коп., інфляційні нарахування в розмірі 119 (сто дев'ятнадцять) грн. 98 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 27.08.2018

Суддя Баранов Д.О.