ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2018 року Справа № 915/817/18

м. Миколаїв.

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Коваль Ю.М.,

розглянувши без виклику сторін

справу № 915/817/18

за позовом Інституту надтвердих матеріалів ім. В.М. Бакуля Національної академії наук України,

вул. Автозаводська, 2, м. Київ, 04074,

до Державного підприємства Науково-виробничий комплекс газотурбобудування Зоря-Машпроект,

просп. Богоявленський, 42а, м. Миколаїв, 54018,

про стягнення основного боргу, пені та 3 % річних, а всього грошових коштів у сумі 219627 грн. 23 коп. за договором поставки від 30.12.2015 № 58/2851,

В С Т АН О В И В:

Інститутом надтвердих матеріалів ім. В.М. Бакуля Національної академії наук України (далі Інститут) предявлено позов до Державного підприємства Науково-виробничий комплекс газотурбобудування Зоря-Машпроект (далі ДП Зоря-Машпроект) про стягнення з останнього грошових коштів у загальній сумі 219627 грн. 23 коп., із яких: 190020 грн. 48 коп. основний борг; 23906 грн. 14 коп. пеня; 5700 грн. 61 коп. 3 % річних, з посиланням на неналежне виконання ДП Зоря-Машпроект грошових зобовязань за укладеним між ними договором від 30.12.2015 № 58/2851, а саме, зобовязань щодо своєчасної та в повному обсязі оплати вартості поставленого за договором товару, внаслідок чого утворився основний борг у спірній сумі, на яку позивачем нараховано пеню, на підставі п. 7.2 договору, та 3 % річних, на підставі ч. 2 ст. 625 ГПК України.

Крім того, у позові викладено вимогу про стягнення з відповідача грошових коштів на відшкодування витрат з оплати судовим збором позовної заяви.

Ухвалою суду від 03.08.2018 відкрито провадження в даній справі і визначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження.

ДП Зоря-Машпроект у відзиві від 20.08.2018 № 17/1-5945 визнало позов, проте просить про зменшення розміру підлягаючої до стягнення пені, так як підприємство перебуває у скрутному фінансовому становищі внаслідок припинення постачання продукції в Російську Федерацію, та що збитки Інституту за порушення договірних зобовязань не завдано.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Сторонами у справі укладено договір від 30.12.2015 № 58/2851, за умовами якого та укладених до нього додаткових угод №№ 1, 3-5, Інститут (постачальник) зобовязався поставити ДП Зоря-Машпроект (покупцю) алмазні правлячі ролики (далі товар), кількість, сорт, групи, підгрупи, види, марки, типи та розміри яких зазначені у специфікаціях, що є додатками до договору, а покупець прийняти та оплатити поставлений товар (п.п. 1.1-1.2 договору).

Товар поставляється в наступні строки: на протязі 65 календарних днів від дати перерахування постачальнику попередньої оплати у розмірі 20 % вартості товару; передача товару відбувається на підставі акту приймання-передачі, підписаного та затвердженого печаткою обох сторін (п. 3.4 договору в редакції додаткової угоди № 4).

Оплата покупцем товару здійснюється за відповідним рахунком постачальника в національній валюті України шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника, зазначений в договорі, наступним чином: попередня оплата в розмірі 20 % від суми специфікації здійснюється покупцем протягом 20 банківських днів від дати отримання рахунку постачальника на оплату; остаточний розрахунок за поставлений товар здійснюється покупцем не пізніше 30 календарних днів від дати поставки товару і здійснення постачальником реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних. Датою оплати товару вважається дата списання коштів з поточного рахунку покупця (п.п. 5.1-5.3 договору).

Договір набуває чинності з дати його підписання обома сторонами та діє до 31.12.2018; закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення за ним зобовязань, у т.ч. гарантійних (п. 10.1 договору).

Сторонами у специфікації № 2 до договору погоджено поставку 5 роликів алмазних правлячих загальною вартістю 237525 грн. 60 коп.

На виконання умов договору ДП Зоря-Машпроект здійснено попередню оплату в розмірі 20 % від суми погодженого у специфікації товару, а саме, в сумі 47505 грн. 12 коп., що підтверджується відповідною випискою з банківського рахунку позивача за 27.04.2017.

Після попередньої оплати Інститутом поставлено відповідачу товар, що підтверджується накладними від 22.06.2017 № 65 на суму 140988 грн. та від 30.06.2017 № 64 на суму 96537 грн. 60 коп., а загалом вартістю 237525 грн. 60 коп.

Так як ДП Зоря-Машпроект у визначені в договорі строки решту вартості поставленого товару, яка становить суму 190020 грн. 48 коп. (237525 грн. 60 коп. -47505 грн. 12 коп.) не оплачено, Інститут звернувся з вимогами про погашення заборгованості, зокрема листами від 16.11.2017 № 3-763, від 25.01.2018 № 3-60, від 02.03.2018 № 3-170, від 15.03.2018 № 3-190, від 20.03.2018 № 3-197, від 24.04.2018 № 3-285, від 03.05.2018 № 3-295, від 08.06.2018 № 3-350, і на них відповідач гарантував листами від 26.01.2018 № 06/206, від 20.03.2018 № 06/5-672 від 12.05.2018 № 06/5-1115 та від 26.06.2018 № 06/5-1478 оплату, але заборгованість у вищевказаній сумі не погасив.

Із змісту акта звіряння взаєморозрахунків станом на 01.07.2018, підписаного уповноваженими представниками сторін та скріпленого їх печатками, за відповідачем обліковується заборгованість за поставлений по договору товар у сумі 190020 грн. 48 коп.

Господарським законодавством визначено, що за договором поставки одна сторона постачальник зобовязується передати (поставити) в зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобовязаний прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.265 ГК України).

Субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони (ст. 193 ГК України).

Положеннями ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Ураховуючи викладене, суд визнає, що позовні вимоги Інституту про стягнення з відповідача основного боргу у сумі 190020 грн. 48 коп. є обґрунтованими.

Суд також вважає обґрунтованими вимоги про стягнення з ДП Зоря-Машпроект пені та 3 % річних за прострочення виконання грошових зобовязань за договором.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

У разі порушення стороною зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ч. 2 ст. 193 ГК України, ст. 611 ЦК України). Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання (ч. 1 ст. 230 ГК України). Штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч. 6. ст. 231 ГК України).

Укладеним сторонами договором передбачено, що у випадку порушення більш ніж на 30 календарних днів строку оплати товару, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період прострочення оплати, від суми заборгованості, за кожен день прострочення оплати (пп. 7.2 договору).

Разом із тим, суд не погоджується із визначеною позивачем сумою нараховань пені та 3 % річних.

Так, 3 % річних на суму основного боргу нараховано без урахування періодів прострочення платежів по кількості днів прострочення по кожній накладній окремо, і такі періоди в розрахунку взагалі не вказано, внаслідок чого перевірити правильність розрахунків неможливо. У звязку з цим у задоволенні вимог про стягнення з відповідача нарахованих на суму основного боргу 3 % річних у сумі 5700 грн. 61 коп. належить відмовити.

Пеню за прострочення оплати товару позивачем нараховано за період 01.07-25.12.2017 без дотримання положень договору, а саме п. 5.2 договору, яким передбачено, що остаточний розрахунок за товар мав бути здійснений покупцем не пізніше 30 календарних днів від дати поставки товару, тобто, по накладній від 22.06.2017 до 24.07.2017, а по накладній від 30.06.2017 до 31.07.2017.

Отже, початком прострочення оплати товару по накладній від 22.06.2017 є 25.07.2017, а по накладній від 31.07.2017 01.08.2017, і лише з указаних дат можливе нарахування пені на прострочену заборгованість ДП Зоря-Машпроект.

Ураховуючи викладене, та що розрахунок пені виконано Інститутом не по кожній накладній окремо, а на загальну суму заборгованості за один і той самий період прострочення, суд вважає можливим стягнути пеню лише за прострочення ДП Зоря-Машпроект оплати заборгованості по обом накладним за період прострочення: 01.08-25.12.2017.

За розрахунком суду, до стягнення з відповідача підлягає пеня в сумі 19871 грн. 46 коп.

Разом з тим, суд, виходячи з інтересів обох сторін, ураховує що відповідач на даний час знаходиться у складному фінансовому становищі через утрати ринків збуту товарів після прийняття Верховною ОСОБА_1 України постанови від 27.05.2015 № 129-VIII Про звернення Верховної ОСОБА_1 України до Організації Обєднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської ОСОБА_1 Європи, Парламентської ОСОБА_1 НАТО, Парламентської ОСОБА_1 ОБСЄ, Парламентської ОСОБА_1 ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором, а також, що збитків Інституту за порушення ДП Зоря-Машпроект договірних зобовязань не завдано.

Викладені обставини суд визнає винятковими, що мають істотне значення і дають право суду зменшити суму нарахованої пені, виходячи із положень ч. 3 ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України, якими передбачено право суду зменшити розмір неустойки, за наявності обставин, що мають істотне значення.

Дотримуючись засад справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності, як складових елементів загального конституційного принципу верховенства права, суд вважає, що розмір вимоги про стягнення пені може бути зменшений до суми 10000 грн. У задоволені решти вимог про стягнення пені належить відмовити.

За таких обставин, позов Інституту підлягає задоволенню частково.

Господарським процесуальним законодавством передбачено покладання судових витрат у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 129 ГПК України).

Вирішуючи питання щодо розміру судових витрат, які належить стягнути з відповідача, суд виходить з такого.

Інститутом оплачено даний позов судовим збором, згідно ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір (далі Закон), входячи із ціни позову 219627 грн. 23 коп., згідно платіжного доручення від 26.07.2018 № 1065, у сумі 3294 грн. 41 коп.

Судом визнано обґрунтованими позовні вимоги в загальній сумі 209891 грн. 94 коп. (190020 грн. 48 коп. + 19871 грн. 46 коп.), які, згідно з положеннями Закону, підлягають оплаті судовим збором в сумі 3148 грн. 38 коп.(1,5% * 209891 грн. 94 коп.), і тому цю суму належить стягнути з відповідача.

Керуючись ст.ст. 232, 233, 236-238, ГПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

1. Позов Інституту надтвердих матеріалів ім. В.М. Бакуля Національної академії наук України задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства Науково-виробничий комплекс газотурбобудування Зоря-Машпроект, просп. Богоявленський, 42а, м. Миколаїв, 54018, ідентифікаційний код 31821381, на користь Інституту надтвердих матеріалів ім. В.М. Бакуля Національної академії наук України, вул. Автозаводська, 2, м. Київ, 04074, ідентифікаційний код 05417377, грошові кошти в загальній сумі 200020 (двісті тисяч двадцять) грн. 48 коп., із яких: 190020 (сто девяносто тисяч двадцять) грн. 48 коп. основний борг; 10000 (десять тисяч) грн. пеня, а також грошові кошти на відшкодування витрат на оплату позовної заяви судовим збором у сумі 3148 (три тисячі сто сорок вісім) грн. 38 коп.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Миколаївської області протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.М.Коваль.