РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2018Справа № 910/4832/18
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Трофименко Т.Ю., при секретарі судового засідання Ваховській К.А., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Ельворті" (25006, м. Кропивницький, вул. Чикаленка, 1)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сигма Текнолоджи" (04080, м. Київ, вул. Юрковська, 34-А)

про стягнення 667 351,41 грн.

Представники сторін:

від позивача: Гуміліна Т.І. (представник за довіреністю)

від відповідача: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Ельворті" (надалі також - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сигма Текнолоджи" (надалі також - відповідач) про стягнення 667 351,41 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору купівлі-продажу від 07.06.2017 № 729/005.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.04.2018 судом залишено позовну заяву без руху; зобов'язано позивача усунути недоліки та подати суду письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав; докази сплати судового збору у розмірі 10 010,27 грн. і докази надіслання копії позовної заяви з додатками на адресу відповідача (опис вкладення у цінний лист та фіскальний чек) до 14.05.2018.

14.05.2018 позивач через відділ діловодства суду подав заяву про усунення недоліків та письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав; докази сплати судового збору у розмірі 10 010,27 грн. і докази надіслання копії позовної заяви з додатками на адресу відповідача (опис вкладення у цінний лист та фіскальний чек).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.05.2018 відкрито провадження у справі №910/4832/18, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін (без проведення судового засідання).

06.06.2018 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від відповідача надійшли відзив на позов, заява із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.06.2018 заява позивача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження задоволено, вирішено справу №910/24832/18 розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі, підтовче засідання призначено на 04.07.2018.

02.07.2018 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від позивача надійшла відповідь на відзив та заява про зменшення позову, у якій просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 505 000,00 грн, пеню у розмірі 119 595,68 грн, 3% річних в розмірі 12 755,73 грн (всього 637 351,41 грн), повернути з Державного бюджету надміру сплачений судовий збір в сумі 450,00 грн.

В підготовче засідання 04.07.2018 з'явився представник позивача. Представник відповідача в підготовче засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, Суд прийняв заяву позивача про зменшення сум позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.07.2018, занесеною до протоколу судового засідання, підготовче засідання відкладено на 25.07.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.07.2018 повернуто Публічному акціонерному товариству "Ельворті" зі спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 450,00 грн.

16.07.2018 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від позивача надійшло клопотання про перенесення підготовчого засідання.

В підготовче засідання 25.07.2018 з'явився представник відповідача. Представник позивача в підготовче засідання не з'явився.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.07.2018 продовжено строк підготовчого провадження у справі №910/4832/18 на 30 днів, відкладено підготовче засідання у справі на 29.08.2018.

27.08.2018 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від відповідача надійшло клопотання про перенесення підготовчого засідання.

В підготовче засідання 29.08.2018 з'явився представник позивача, який надав в матеріали справи акт звірки розрахунків. Представник відповідача в підготовче засідання не з'явився.

З урахуванням клопотання відповідача, в підготовчому засіданні 29.08.2018 судом оголошено перерву до 05.09.2018.

В підготовче засідання 05.09.2018 з'явився представник позивача. Представник відповідача в підготовче засідання не з'явився, про причин неявки суд не повідомив.

У підготовчому засіданні Судом вчинено всі дії, визначені частиною другою статті 182 Господарського процесуального кодексу України, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

В підготовчому засідання 05.09.2018 Судом постановлено ухвалу, занесену до протоколу судового засідання, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 24.09.2018.

В судове засідання 24.09.2018 представник відповідача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Зважаючи на те, що відповідача було належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, а його неявка не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, враховуючи обмеженість процесуального строку, Суд вважає за можливе розглянути справу по суті в цьому судовому засіданні.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та просив його задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 24.09.2018 оголошено вступну та резолютивну частини рішення на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ

07.07.2017 між Публічним акціонерним товариством "Ельворті" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сигма Текнолоджи" (покупець) укладено Договір купівлі-продажу № 729/005 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого продавець зобов'язується передати у власність покупця будівельно-дорожню техніку, а покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його вартість.

Відповідно до п. 1.2 Договору, асортимент, кількість, ціна одиниці товару і строки поставки вказуються в Специфікації № 1, що являється невід'ємною частиною договору.

Сума (ціна) договору складає 1 260 900,,00 грн, в тому числі ПДВ 210 150,00 грн. (п. 1.3 Договору)

За приписами п.п. 4.1, 4.2 Договору, покупець оплачує товар на основі виставленого продавцем рахунка в порядку безготівкового розрахунку шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця. Перерахування покупцем вартості товару здійснюється у строки, вказані в Специфікації № 1.

В Специфікації № 1 від 07.06.2017 визначено найменування товару - екскаватор-навантажувач ЕLEX 81А, кількість - 1, ціна з ПДВ - 1 050 750,00 грн, а також умови оплати: 1.1. Перший платіж в сумі не менше 360 000,00 грн з ПДВ, здійснюється у вигляді попередньої оплати у строк до 23.06.2017. 1.2. Оплата залишку вартості за товар в сумі 900 900,00 грн здійснюється не пізніше 31.07.2017.

На виконання умов Договору 07.07.2017 позивач передав, а відповідач прийняв екскаватор-навантажувач ЕLEX 81А, що підтверджується Актом прийому-передачі, накладною № КЗ003152 від 18.07.2017.

Відповідно до Гарантійного листа № 17/07-24 від 17.07.2017, Товариство з обмеженою відповідальністю "Сигма Текнолоджи" гарантувало сплатити остаточну суму за екскаватор-навантажувач ЕLEX 81А за Договором у розмірі 900 900,00 грн до 04.08.2017 включно.

У листі № 04/08-25 від 04.08.2017, Товариство з обмеженою відповідальністю "Сигма Текнолоджи" гарантувало сплатити остаточну суму за екскаватор-навантажувач ЕLEX 81А за Договором у розмірі 900 900,00 грн до 18.08.2017.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, позивач зазначає, що відповідач не розрахувався за отриманий товар у повному обсязі, у зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 505 000,00 грн. Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за Договором у розмірі 505 000,00 грн, а також 3% річних у розмірі 12 755,73 грн. та пеню у розмірі 119 595,68 грн.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, позивач зазначає, що передача товару свідчить про те, що на момент його передачі у позивача не було жодних претензій щодо строків, обсягів і порядку виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором. Окрім того, за твердженнями позивача, відповідач помилково визначив пеню за період понад встановлений законом 6-місячний строк.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд зазначає таке.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд зазначає таке.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору 07.07.2017 позивач передав, а відповідач прийняв екскаватор-навантажувач ЕLEX 81А, що підтверджується Актом прийому-передачі, накладною № КЗ003152 від 18.07.2017, які оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін без зауважень та заперечень.

Суд зазначає, що у Специфікації № 1 від 07.06.2017 визначено умови оплати: 1.1. Перший платіж в сумі не менше 360 000,00 грн з ПДВ, здійснюється у вигляді попередньої оплати у строк до 23.06.2017. 1.2. Оплата залишку вартості за товар в сумі 900 900,00 грн здійснюється не пізніше 31.07.2017.

Проте, за поставлений товар відповідач розрахувався частково на суму 755 900,00 грн, за наслідками чого залишок заборгованості становить 505 000,00 грн, що підтверджено самим відповідачем шляхом підписання акту звірки розрахунків від 07.08.2018.

Проте, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів відповідно до статей 76, 79 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження оплати відповідачем залишку вартості переданого позивачем товару в розмірі 505 000,00 грн.

За наведених вище обставин Судом встановлено, що відповідач порушив свої зобов'язання за Договором, не здійснив оплату поставленого товару у повному обсязі, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість перед позивачем у розмірі 505 000,00 грн, факт існування якої належним чином доведений та відповідачем не спростований.

При цьому, заперечення відповідача повністю спростовуються встановленими вище та оціненими Судом обставинами.

Отже, Суд доходить висновку, що позовні вимоги щодо стягнення основного боргу в розмірі 505 000,00 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Окрім суми основного боргу позивачем заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 2 297,69 грн, розрахованих за загальний період прострочення боржника з 19.08.2017 по 12.04.2018.

Пунктом 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитору зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (п.4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013)

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3% річних у розмірі 2 297,69 грн за період прострочки відповідачем оплати за Договором, що Суд зазначає, що ці вимоги підлягають задоволенню у заявленому позивачем обсязі, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України суд позбавлений можливості виходити самостійно за межі заявлених позовних вимог.

Окрім того, позивач просив стягнути з відповідача на його користь пеню за загальний період прострочки з 19.08.2017 по 12.04.2018 у розмірі 119 595,68 грн.

За приписами ст. ст. 216 - 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

При цьому, щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. (п.2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013).

Відповідно до п. 5.2 Договору, у випадку порушення строків оплати товару покупець виплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочки оплати.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені за період прострочки відповідачем оплати за Договором, Суд зазначає, що позивачем невірно визначено початок періоду прострочення за кожним платежем, оскільки не враховано, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення пені. Проте, оскільки заявлена до стягнення сума пені у розмірі 119 595,68 грн не виходить за межі самостійно розрахованої Судом, ця частина позовних вимог підлягає задоволенню у заявленому позивачем розмірі.

З приводу аргументів відповідача щодо порушення позивачем обмеженого шестимісячного строку, який передбачено ст. 232 Господарського кодексу України, за вимогами про стягнення пені, Суд зазначає, що у даному випадку, з огляду на погашення боргу частинами, вірним є визначення розміру пені, нарахованої окремо за кожним платежем строком шість місяців, починаючи з дати погашення чергової частини заборгованості, враховуючи при цьому приписи ч. 6 ст. 232 ГК України. Отже, позивачем не порушено встановлений ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України. 6 ст. 232 Господарського кодексу України період для нарахування штрафних санкцій.

Таким чином, з огляду на викладене, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сигма Текнолоджи" (04080, м. Київ, вул. Юрковська, 34-А, ідентифікаційний код 37146634) на користь Публічного акціонерного товариства "Ельворті" (25006, м. Кропивницький, вул. Чикаленка, 1, ідентифікаційний код 05784437) борг у розмірі 505 000 (п'ятсот п'ять тисяч) грн. 00 коп., пеню у розмірі 119 595 (сто дев'ятнадцять тисяч п'ятсот дев'яносто п'ять) грн 68 коп., 3% річних у розмірі 12 755 (дванадцять тисяч сімсот пятдесят п'ять) грн. 73 коп. та судовий збір у розмірі 9 560 (дев'ять тисяч п'ятсот шістдесят) грн 27 коп.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 01.10.2018

Суддя Т.Ю.Трофименко