ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" вересня 2018 р. Справа № 924/387/18

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Гладія С.В. при секретарі судового засідання Маєвській Н.В., розглянувши матеріали справи

за позовом публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "Дельта Банк" ОСОБА_1 м. Київ

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Волочиськ, Хмельницької області

про стягнення 32178,68 грн.

Представники сторін:

позивача: ОСОБА_3 представник згідно довіреності від 24.07.2018р.,

відповідача: ОСОБА_4 представник згідно довіреності від 23.06.2016р.

В судовому засіданні відповідно до ч.1 ст.240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою до відповідача про стягнення 32178,68 грн., з яких 21742,75 грн. заборгованості по простроченим відсоткам, 1794,94 грн. пені за несвоєчасне повернення процентів, 240,99 грн. 3% річних, 8400,00 грн. штрафу відповідно договору кредитної лінії №КФ-НКЛ-2010905 від 30.08.2012р.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору кредитної лінії № КФ-НКЛ-2010905 від 30.08.2012р., а також на ст. ст. 525, 530, 536, 549, 610, 612, 629, 1049 ЦК України.

Зазначає, що згідно п.1.1., п.1.1.1. кредитного договору №КФ-НКЛ-2010905 від 30.08.2012р. позивач надав відповідачу грошові кошти у тимчасове користування в межах не відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 140000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 24,99% річних з кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом до 29.08.2015р. на умовах визначених договором.

Позивач повідомляє, що умови кредитного договору виконав та надав кредитні кошти, що підтверджується виписками по особовим рахункам та меморіальним ордером.

Проте, відповідач не виконав належним чином умови кредитного договору у звязку із чим у нього наявна заборгованість, загальна сума якої за період з 14.08.2015р. по 02.05.2018р. становить 32178,68грн., з яких 21742,75грн. сума заборгованості за простроченим процентам, 1794,94грн. пені за несвоєчасне повернення процентів, 240,99грн. 3% річних, 8400,00грн. штрафу.

Представник позивача в судовому засіданні, а також у відзиві на позовну заяву від 17.09.2018р. просить відмовити у задоволенні позову. При цьому, вказує, що згідно умов кредитного договору, кінцевим терміном погашення кредиту та відсотків є 29.08.2015р. Термін дії договору та виконання основного зобов'язання банк в односторонньому порядку змінив, шляхом направлення в 2015р. вимоги про дострокове повернення кредиту, а також зверненням до суду із позовом про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням господарського суду Хмельницької області від 09.11.2015р. позовні вимоги банку були задоволенні, у тому числі щодо стягнення заборгованості. Враховуючи вищевикладене, банк втратив право на подальше нарахування відсотків передбачених умовами договору, що узгоджується з висновками Верховного суду викладеними в постанові від 14.02.2018р. Крім того, неправомірним є нарахування штрафу за невиконання п. 3.3.14.2 кредитного договору, оскільки відповідач при укладенні договору оформив договір страхування, який діяв до 14.12.2015р., а банк ще до закінчення дії страховки змінив термін дії та виконання кредитного договору. Тому обов'язку укладати в подальшому договір страхування у відповідача не було.

Суд під час розгляду матеріалів справи встановив наступне.

30.08.2015р. між публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (далі - кредитор) та фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 (далі - позичальник) укладено договір кредитну №КФ-НКЛ-2010905, згідно п.1.1 якого кредитор надає позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобовязується своєчасно повернути отриманий кредит, сплатити проценти за користування кредитом, а також виконати інші зобовязання за цим договором.

Згідно з п. 1.1.1. договору надання кредиту здійснюється окремими частинами, кожна частина окремо транш, а у сукупності транші, в межах невідновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 140000,00грн., та зменшенням максимального ліміту заборгованості у порядку, зазначеному в п.1.1.2 договору, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 24,99% річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом до 29.08.2015р., на умовах визначених, цим договором.

Відповідно до п. 1.1.2. кредитного договору зменшення максимального ліміту заборгованості здійснюється рівними частинами, до 10 числа кожного місяця, на суму 3889,00 гривень, починаючи з « 10» вересня 2012 року та з кінцевим терміном повернення заборгованості за Кредитом, визначеним в п. 1.1.1. цього Договору. Останній платіж в рахунок погашення Кредиту сплачується в розмірі фактичного залишку заборгованості за Кредитом.

Відповідно до п. 1.1.3. кредитного договору у випадку невиконання ОСОБА_5 будь - якого з зобов'язань, передбачених п. 3.3.14. цього Договору, процентна ставка за користування Кредитом встановлюється в розмірі 30 % річних, та починає застосовуватися до взаємовідносин сторін за цим Договором починаючи з дня, наступного за кінцевим терміном (днем) виконання зобов'язання та діє до дня (включно) виконання умов, передбачених п. 3.3.14. цього Договору. При цьому Сторони погодили, що зазначене встановлення розміру процентної ставки за користування Кредитом по цьому Договору не потребує додаткового двохстороннього погодження та внесення відповідних письмових змін до цього Договору.

Відповідно до п. 1.1.4. Кредитного договору у разі прострочення кінцевого терміну повернення заборгованості за Кредитом, визначеного в п. 1.1.1. цього Договору, процентна ставка за цим Договором встановлюється в розмірі 44,99 % річних, та починає застосовуватися до взаємовідносин Сторін за цим Договором починаючи з дня, наступного за кінцевим терміном (днем) повернення заборгованості за Кредитом по день фактичного погашення простроченої заборгованості за Кредитом. При цьому Сторони погодили, що зазначене встановлення розміру процентної ставки за користування Кредитом по цьому Договору не потребує додаткового двохстороннього погодження та внесення відповідних письмових змін до цього Договору.

Згідно п. 1.3 договору забезпечення позичальником виконання своїх зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, комісій, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої заставою вимоги за цим договором, виступає забезпечення, яке не суперечить вимогам кредитора та діючого законодавства України, про що укладаються відповідні договори, зокрема договір іпотеки нерухомого майна (житлової квартири), загальною площею 62,6 кв.м., що розташована за адресою: Хмельницька обл.., м. Волочиськ, вул.. Незалежності, буд.. 100, кв. 43, та належить ОСОБА_6.

Згідно п. 2.1.3 договору моментом (днем) надання кредиту / траншу вважається день перерахування кредитних коштів в сумі траншу з позичкового рахунку позичальника, зазначеного у п. 2.1. цього договору.

Нарахування та сплата процентів за користування кредитом здійснюється виходячи з розміру процентної ставки, встановленої в п. 1.1.1 цього договору, або встановленої відповідно до п.п. 1.1.3, 1.1.4 цього договору (п. 2.2. договору).

У відповідності до п. 2.2.1 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту щомісячно, в останній робочий день поточного місяця, та вдень кінцевого терміну повернення заборгованості за кредитом на залишок заборгованості за кредитом (непогашену суму кредиту / траншу) за фактичну кількість днів користування кредитом/траншем, за методом „факт/факт, тобто для розрахунку приймається фактична кількість днів у місяці (28, 29, 30, 31) та році (365/366). При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення кредиту / траншу.

Згідно п. 2.2.2 договору сплата процентів здійснюється у валюті кредиту щомісячно, не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, та в день кінцевого терміну повернення заборгованості за кредитом.

Погашення заборгованості позичальником за цим договором здійснюється в наступній черговості: прострочена заборгованість за нарахованими процентами, прострочена заборгованість за нарахованими комісіями, прострочена заборгованість за кредитом, строкова заборгованість за нарахованими процентами, строкова заборгованість за нарахованими комісіями, строкова заборгованість за кредитом, пеня за порушення строків повернення кредиту та сплати процентів, комісій, штрафи (п. 2.6 договору).

Відповідно до п. 3.3.3 договору позичальник зобовязаний протягом строку використання кредиту сплачувати проценти за користування кредитом, комісії, в порядку визначеному цим договором. Повернути кредитору у повному обсязі кредит, сплатити проценти та комісії, а також можливі штрафні санкції у порядку та терміни, визначені цим договором (п. 3.3.4 договору).

Згідно п. 4.1. договору у випадку прострочення позичальником строків сплати процентів, комісій, а також прострочення строків сплати кредиту / траншу, визначених цим договором, позичальник сплачує кредитору пеню із розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, зо діяла у період прострочення, від простроченої суми за кожний день прострочення. Сплата пені не звільняє позичальника від зобовязання сплатити в повному обсязі проценти і комісії, передбачені цим договором.

У відповідності до п. 4.2 договору у випадку порушення позичальником вимог п. п. 3.3.1., 3.3.6, - 3.3.14 цього договору, позичальник сплачує кредитору штраф у розмірі 2% від максимального ліміту заборгованості, визначеного п.1.1.1 цього договору, за кожний випадок прострочення.

Пунктом 3.3.9 передбачено обов'язок позичальника протягом дії договору, щоквартально, не пізніше двадцятого числа першого місяця кварталу наступного за звітним, надавати кредитору належним чином засвідчені копії фінансової звітності (декларація про доходи та/або книга обліку доходів та витрат, та/або звіт малого підприємництва - платника єдиного податку) за останній звітний період.

Згідно п. 3.3.14.2 договору позичальник зобов'язаний в день укладання договору(ів) застави (іпотеки) укласти в акредитованій кредитором страховій компанії договір страхування заставного майна, зазначеного в п. 1.3 цього договору. У випадку, якщо термін дії укладеного договору страхування (страхового полісу) закінчується, а зобов'язання позичальника за цим договором залишаються невиконаними, позичальник зобов'язаний не пізніше останнього календарного дня до закінчення терміну дії існуючого договору страхування (страхового полісу) укласти новий договір страхування (страховий поліс) таким чином, щоб предмет застави залишався застрахованим протягом всього строку дії цього договору, та надати кредитору для ознайомлення оригінали договору страхування та платіжних документів, що підтверджують сплату страхових платежів (премій) на наступний період страхування.

Відповідно до п. 3.3.14.4 позичальник зобов'язаний в день укладання цього договору укласти в акредитованій банком страховій компанії договір страхування життя ОСОБА_2. У випадку, якщо термін дії укладеного договору страхування (страхового полісу) закінчується, а зобов'язання позичальника за цим договором залишаються невиконаними, позичальник зобов'язаний не пізніше останнього календарного дня до закінчення терміну дії існуючого договору страхування (страхового полісу) укласти новий договір страхування (страховий поліс) таким чином, щоб життя позичальника залишалося застрахованим протягом всього строку дії цього договору, та надати кредитору для ознайомлення оригінали договору страхування та платіжних документів, що підтверджують сплату страхових платежів (премій) на наступний період страхування.

Відповідно до п. 5.3. кредитного договору сторони домовились, що невиконання або неналежне виконання (прострочення виконання тощо) ОСОБА_5 будь-якого свого зобов'язання за цим Договором, є подіями, при настанні яких припиняється кредитування Кредитором ОСОБА_5, а ОСОБА_5 здійснює дострокове повернення отриманого Кредиту, сплачує Кредитору проценти за користування Кредитом, комісії та можливі штрафні санкції. Для цього Кредитор надає під розписку уповноваженій особі ОСОБА_5 або надсилає рекомендованим листом ОСОБА_5 відповідну письмову вимогу. У випадку не погашення зазначеної у вимозі суми в термін, зазначений в вимозі, Кредитор по закінченню цього терміну має право звернути стягнення на предмет іпотеки/застави будь-яким способом за власним вибором Кредитора, у тому числі на підставі виконавчого напису нотаріуса, відповідно до вимог чинного законодавства України та умов договору іпотеки/застави, чи скористатися іншими видами забезпечення виконання зобов'язань за цим Договором, та/або пред'явити позов у відношенні ОСОБА_5 та задовольнити свої вимоги, що випливають з цього Договору, з будь-якого майна ОСОБА_5

Цей договір набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобовязань за цим договором (п. 8.6 договору).

Договір підписано сторонами.

На виконання умов вищевказаного договору Банком надано відповідачу 140000,00грн., що підтверджується меморіальними ордерами №39561771 від 04.09.2012р. та №38999312 від 31.08.2012р. та виписками по особовим рахункам за період з 31.08.2012р. по 02.05.2018р.

У зв'язку із неналежним виконанням позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором щодо повернення кредиту та сплати відсотків, банк звернувся до суду.

Рішенням господарського суду Хмельницької області у справі №924/1412/15 від 09.11.2015р. позов публічного акціонерного товариства „ОСОБА_7 в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ „ОСОБА_7, м. Київ до фізичної особи-підприємця ОСОБА_8, м. Волочиськ про стягнення 3885,00 грн. - заборгованості за строковим кредитом, 35320,11 грн. - заборгованості за простроченим кредитом, 10238,96 грн. - пені за несвоєчасне повернення кредиту, 531,26 грн. - 3% річних від суми простроченого кредиту, 451,13 грн. - заборгованості по строковим процентам, 9318,90 грн. - заборгованості по простроченим процентам, 2701,46 грн. - пені за несвоєчасне повернення процентів, 140,16 грн. - 3% річних від суми прострочених процентів, 8400,00 грн. - штрафу, задовольнити частково. Стягнути з останньої на користь публічного акціонерного товариства „ОСОБА_7 3885,00 грн. - заборгованості за строковим кредитом, 35320,11 грн. - заборгованості за простроченим кредитом, 451,13 грн. - заборгованості по строковим процентам, 9318,90 грн. - заборгованості по простроченим процентам, 6314,79 грн. - пені за несвоєчасне повернення кредиту, 1395,72 грн. пені за несвоєчасне повернення процентів, 392,41 грн. - 3% річних від суми простроченого кредиту, 80,44 грн. 3% річних від суми прострочених процентів. В решті позовних вимог відмовлено.

Вищевказаним рішенням встановлено, що у договорі передбачено право позивача вимагати дострокового повернення кредиту та відсотків у разі прострочення виконання зобов'язань, надіславши відповідачу відповідну вимогу. В матеріалах справи міститься вимога позивача №18.2-66.3 від 19.08.2015р., адресована відповідачу, про погашення боргу протягом 30 календарних днів з моменту направлення претензії. Вказана вимога направлена відповідачу 20.08.2015р., про що свідчить фіскальний чек №9604 від 20.08.2015р. До того ж, кінцевий термін погашення боргу, згідно умов договору, настав 29.08.2015р. Однак, відповідачем борг не погашено. Згідно розрахунку позивача заборгованість за строковим кредитом станом на 14.08.2015р. склала 3885,00 грн., заборгованість по строковим процентам - 451,13 грн.

Крім того, матеріали справи містять: розрахунок заборгованості; копії договору застави майнових прав №37/ЗМП укладений між Національним банком України та публічним акціонерним товариством „Дельта Банк 11.04.2014р., постанови правління Національного банку України №150 від 02.03.2015р. „Про віднесення ПАТ „ОСОБА_7 до категорії неплатоспроможних, рішення виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб №51 від 02.03.2015р. „Про затвердження тимчасової адміністрації у ПАТ „Дельта Банк, рішення виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб: №147 від 03.08.2015р. Про продовження строку здійснення тимчасової адміністрації у АТ „Дельта Банк, №181 від 02.10.2015р. Про початок процедури ліквідації Банку та делегування повноважень ліквідатора банку та копію витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 13.03.2015р.

Враховуючи неналежне виконання відповідачем умов договору кредитної лінії №КФ-НКЛ-2010905 від 30.08.2012р., ПАТ "Дельта банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з фізичної особи підприємця ОСОБА_2 32178,68грн. заборгованості, з яких 21742,75грн. сума заборгованості за простроченим процентам, 1794,94грн. пені за несвоєчасне повернення процентів, 240,99грн. 3% річних, 8400,00грн. штрафу.

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд до уваги приймає наступне.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Статтею 11 ЦК України та ст. 174 ГК України визначено, що господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Пунктом 3 ст. 3 ст. 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

З матеріалів справи вбачається, що 30.08.2012р. між публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 укладено договір кредиту №КФ-НКЛ-2010905, за змістом якого позивач зобов'язався надавати відповідачу грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, а відповідач зобов'язався своєчасно повернути отриманий кредит, сплатити проценти за користування кредитом, а також виконати інші зобов'язання за цим договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Пунктом 1.1.1. договору сторони передбачили, що надання кредиту здійснюється окремими частинами, кожна частина окремо транш, а у сукупності транші, в межах невідновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 140000,00грн., та зменшенням максимального ліміту заборгованості у порядку, зазначеному в п.1.1.2 договору, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 24,99% річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом до 29.08.2015р., на умовах визначених, цим договором.

Відповідно до п. 1.1.4. Кредитного договору у разі прострочення кінцевого терміну повернення заборгованості за Кредитом, визначеного в п. 1.1.1. цього Договору, процентна ставка за цим Договором встановлюється в розмірі 44,99 % річних, та починає застосовуватися до взаємовідносин Сторін за цим Договором починаючи з дня, наступного за кінцевим терміном (днем) повернення заборгованості за Кредитом по день фактичного погашення простроченої заборгованості за Кредитом. При цьому Сторони погодили, що зазначене встановлення розміру процентної ставки за користування Кредитом по цьому Договору не потребує додаткового двохстороннього погодження та внесення відповідних письмових змін до цього Договору.

Позивач, вказуючи на неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору №КФ-НКЛ-2010905 від 30.08.2012р., керуючись вищевказаними пунктами договору нарахував йому 21742,75грн. заборгованості за простроченими процентами за період з 14.08.2015р. по 02.05.2018р.

Суд, приймаючи до уваги доводи сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості по відсотках з огляду на наступне.

У відповідності до п. 5.3. кредитного договору сторони домовились, що невиконання або неналежне виконання (прострочення виконання тощо) ОСОБА_5 будь-якого свого зобов'язання за цим Договором, є подіями, при настанні яких припиняється кредитування Кредитором ОСОБА_5, а ОСОБА_5 здійснює дострокове повернення отриманого Кредиту, сплачує Кредитору проценти за користування Кредитом, комісії та можливі штрафні санкції. Для цього Кредитор надає під розписку уповноваженій особі ОСОБА_5 або надсилає рекомендованим листом ОСОБА_5 відповідну письмову вимогу. У випадку не погашення зазначеної у вимозі суми в термін, зазначений в вимозі, Кредитор по закінченню цього терміну має право звернути стягнення на предмет іпотеки/застави будь-яким способом за власним вибором Кредитора, у тому числі на підставі виконавчого напису нотаріуса, відповідно до вимог чинного законодавства України та умов договору іпотеки/застави, чи скористатися іншими видами забезпечення виконання зобов'язань за цим Договором, та/або пред'явити позов у відношенні ОСОБА_5 та задовольнити свої вимоги, що випливають з цього Договору, з будь-якого майна ОСОБА_5.

Як встановлено в рішенні господарського суду Хмельницької області від 09.11.2015р. (у справі №924/1412/15) 19.08.2015р. позивач звертався до відповідача з вимогою №18.2-66.3, згідно якої вказував на необхідності достроково (протягом 30 календарних днів з моменту направлення претензії) погасити борг за кредитним договором НКЛ-2010905 від 30.08.2012р. Вказана вимога направлена відповідачу 20.08.2015р., про що свідчить фіскальний чек №9604 від 20.08.2015р. Згідно розрахунку позивача заборгованість за строковим кредитом станом на 14.08.2015р. склала 3885,00 грн., заборгованість по строковим процентам - 451,13 грн.

В подальшому, позивач звернувся до господарського суду Хмельницької області з позовом до відповідача про стягнення 3885,00 грн. - заборгованості за строковим кредитом, 35320,11 грн. - заборгованості за простроченим кредитом, 10238,96 грн. - пені за несвоєчасне повернення кредиту, 531,26 грн. - 3% річних від суми простроченого кредиту, 451,13 грн. - заборгованості по строковим процентам, 9318,90 грн. - заборгованості по простроченим процентам, 2701,46 грн. - пені за несвоєчасне повернення процентів, 140,16 грн. - 3% річних від суми прострочених процентів, 8400,00 грн. - штрафу.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 09.11.2015р. у справі №924/1412/15 позовні вимоги банку були задоволені частково, у тому числі і щодо стягнення 3885,00грн. заборгованості за строковим кредитом. При цьому, судом враховано, що у договорі передбачено право позивача вимагати дострокового повернення кредиту та відсотків у разі прострочення виконання зобов'язань, надіславши відповідну вимогу.

Дане судове рішення набрало законної сили.

Згідно ч.4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, вищенаведені факти, вважаються встановленими і не потребують повторного доказування.

Як вбачається із змісту судового рішення у справі №924/1413/15 позивач скористався правом дострокового повернення кредиту відповідачем, стягнувши з останнього заборгованість за строковим кредитом у сумі 3885,00 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повергнення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статі 1048 цього Кодексу.

Відповідно ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісячно до дня повернення позики.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Банк використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку.

Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов'язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, із чим погодився й суд, який задовольнив позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Дельта Банк».

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред'явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Бруманеску проти Румунії» дійшов висновку про те, що принцип правової визначеності є одним із фундаментальних аспектів верховенства права, і для того, щоб судове рішення відповідало вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», необхідно, щоб воно було розумно передбачуваним. Отже, забезпечення єдності судової практики є нічим іншим, як реалізацією принципу правової визначеності.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Редакція газети «Правоє дело» та Штекель проти України» зазначено, що в рішенні національного суду є можливим посилання на рішення українських судів, у яких останні схильні до відповідного тлумачення законодавчих положень, котрими врегульовані подібні відносини, або в яких був загальний підхід у таких справах (п.56), та, що відповідне тлумачення або загальних підхід національних судів у таких справах має впливати на прийняття рішення в подібних відносинах.

Судом, з огляду на зазначену практику Європейського суду з прав людини, при розгляді даної справи врахований загальний підхід щодо розгляду спорів про стягнення заборгованості за кредитним договором, який викладений, зокрема, у постановах Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, від 28.03.2018 у справі №444/9519/12, у яких суд прийшов до висновку, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, враховуються іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Як зазначила ОСОБА_9 Верховного Суду, звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред'явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов'язання відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, а не у вигляді стягнення процентів.

У такому разі положення абзацу 2 частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про безпідставність позовних вимог щодо стягнення з відповідача процентів за користування кредитом, оскільки банком було змінено встановлений у договорі строк виконання зобов'язання шляхом направлення боржнику письмової вимоги від 19.08.2015р.

З огляду на викладене, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за відсотками у сумі 21742,75 грн. задоволенню не підлягають.

Суд зауважує, що зобов'язання з надання кредиту, його повернення та сплати процентів є основним, а зобов'язання зі сплати штрафу та пені є додатковим до основного.

Згідно з частиною першою статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Підставою, яка породжує обов'язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов'язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України).

Згідно вимог статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з наведеного позивачем розрахунку, останнім на підставі п. 4.1 кредитного договору нараховано та пред'явлено до стягнення 1794,94 грн. пені за несвоєчасне повернення процентів, а також 3% річних від суми прострочених відсотків в розмірі 240,99грн. (з посиланням на ст. 625 ЦК УКраїни).

У відповідності до п. 4.1 договору у випадку прострочення позичальником строків сплати процентів, комісій, а також прострочення строків сплати кредиту/траншу, визначених цим договором, позичальник сплачує кредитору пеню із розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, зо діяла у період прострочення, від простроченої суми за кожний день прострочення. Сплата пені не звільняє позичальника від зобовязання сплатити в повному обсязі проценти і комісії, передбачені цим договором.

Враховуючи, неправомірність нарахування позивачем відсотків в сумі 21742,75грн., суд вважає безпідставним нарахування пені та 3% річних на вищевказану суму, у зв'язку із чим відмовляє у стягненні 1794,94грн. пені ти 240,99грн. 3% річних, які нараховані за несвоєчасне повернення відсотків.

Крім того, позивач нарахував відповідачу 8400,00грн. штрафу за не виконання пунктів 3.3.9, 3.3.14.2 та 3.3.14.4 кредитного договору з посиланням на п. 4.2 договору.

У відповідності до п. 4.2 договору у випадку порушення позичальником вимог п. п. 3.3.1., 3.3.6, - 3.3.14 цього договору, позичальник сплачує кредитору штраф у розмірі 2% від максимального ліміту заборгованості, визначеного п.1.1.1 цього договору, за кожний випадок прострочення.

В свою чергу, п. 3.3.9 передбачено обов'язок позичальника протягом дії договору, щоквартально, не пізніше двадцятого числа першого місяця кварталу наступного за звітним, надавати кредитору належним чином засвідчені копії фінансової звітності (декларація про доходи та/або книга обліку доходів та витрат, та/або звіт малого підприємництва - платника єдиного податку) за останній звітний період.

Згідно п. 3.3.14.2 договору позичальник зобов'язаний в день укладання договору(ів) застави (іпотеки) укласти в акредитованій кредитором страховій компанії договір страхування заставного майна, зазначеного в п. 1.3 цього договору. У випадку, якщо термін дії укладеного договору страхування (страхового полісу) закінчується, а зобов'язання позичальника за цим договором залишаються невиконаними, позичальник зобов'язаний не пізніше останнього календарного дня до закінчення терміну дії існуючого договору страхування (страхового полісу) укласти новий договір страхування (страховий поліс) таким чином, щоб предмет застави залишався застрахованим протягом всього строку дії цього договору, та надати кредитору для ознайомлення оригінали договору страхування та платіжних документів, що підтверджують сплату страхових платежів (премій) на наступний період страхування.

Відповідно до п. 3.3.14.4 позичальник зобов'язаний в день укладання цього договору укласти в акредитованій банком страховій компанії договір страхування життя ОСОБА_2. У випадку, якщо термін дії укладеного договору страхування (страхового полісу) закінчується, а зобов'язання позичальника за цим договором залишаються невиконаними, позичальник зобов'язаний не пізніше останнього календарного дня до закінчення терміну дії існуючого договору страхування (страхового полісу) укласти новий договір страхування (страховий поліс) таким чином, щоб життя позичальника залишалося застрахованим протягом всього строку дії цього договору, та надати кредитору для ознайомлення оригінали договору страхування та платіжних документів, що підтверджують сплату страхових платежів (премій) на наступний період страхування.

Згідно ч.3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом.

Принцип змагальності тісно пов'язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з'ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Згідно ст. ст. 73, 76-79 Господарського кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Позивач, в порушення вищевказаних норм ГПК України, не надав жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про порушення відповідачем пунктів договору, за які передбачено штраф, відтак необґрунтовано та не підтверджено наявність обставин, які є правовими підставами для його стягнення, з огляду на що суд відмовляє у задоволенні позовних вимог щодо стягнення 8400,00грн. штрафу.

Крім того, судом враховується рішення господарського суду Хмельницької області у справі №924/1412/15, яким відмовлено у стягненні 8400,00грн. штрафу, нарахованого на підставі п. 4.2 кредитного договору №КФ-НКЛ-2010905 від 30.0.82012р.

Таким чином, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, у зв'язку із безпідставністю.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "Дельта Банк" ОСОБА_1 м. Київ до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Волочиськ, Хмельницької області про стягнення 32178,68 грн. відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Порядок подання апеляційної скарги визначений підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ Перехідні положення ГПК України.

Повний текст рішення складено 26.09.2018р.

Суддя С.В. Гладій

Віддрук. 4 прим. :

1 - до справи,

2,3 - позивачу (01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-Б та м. Київ, вул. Дружби народів, 38) (реком. з повід.)

4 - відповідачу (АДРЕСА_1)(реком. з повід.)