ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2018

Справа №910/8990/18

Господарський суд міста Києва в складі головуючого судді Блажівської О.Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу №910/8990/18,

за позовом Публічного акціонерного товариства «ІНТЕРПАЙП НОВОМОСКОВСЬКИЙ ТРУБНИЙ ЗАВОД» (51200, Дніпропетровська область, м.Новомосковськ, вул.Сучкова, 115, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАРЕН-ІНВЕСТ» (03061, м.Київ, пр-т. Відрадний, 95, офіс 208, )

про стягнення 5 374,08 грн,-

Без виклику представників учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - Публічне акціонерне товариство «ІНТЕРПАЙП НОВОМОСКОВСЬКИЙ ТРУБНИЙ ЗАВОД», 10 липня 2018 року звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАРЕН-ІНВЕСТ», про стягнення 5 374,08 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Товариством з обмеженою відповідальністю неналежно виконано умови Договору поставки №112/18 від 17.01.2018 в частині здійснення поставки вже оплаченого Публічним акціонерним товариством «ІНТЕРПАЙП НОВОМОСКОВСЬКИЙ ТРУБНИЙ ЗАВОД» товару.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.07.2018 вищевказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення її недоліків протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

27.07.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Публічного акціонерного товариства «ІНТЕРПАЙП НОВОМОСКОВСЬКИЙ ТРУБНИЙ ЗАВОД» надійшли докази усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.08.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №910/8990/18 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Зазначена ухвала суду була направлена рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за №935 на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАРЕН-ІНВЕСТ», яка зазначена в позовній заяві та міститься на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 03061, м.Київ, пр-т. Відрадний, 95, офіс 208, .

07.08.2018 на адресу суду повернулось поштове відправлення за №935 із зазначенням причини повернення: невдала спроба вручення (повернення): закінчення встановленого терміну зберігання.

27.08.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Публічного акціонерного товариства «ІНТЕРПАЙП НОВОМОСКОВСЬКИЙ ТРУБНИЙ ЗАВОД» на виконання вимог Ухвали Господарського суду міста Києва від 01.08.2018 надано оригінали документів, які були витребуванні Господарським судом міста Києва.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Судом, також враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України №1-5/45 від 25 січня 2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання «розумності» строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це – складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що 17.01.2018 року між Публічним акціонерним товариством «ІНТЕРПАЙП НОВОМОСКОВСЬКИЙ ТРУБНИЙ ЗАВОД» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дарен-Інвест» (постачальниик) укладено договір поставки №112/18 (далі – договір), за умовами якого (п.1.1. договору), в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов'язується передати у власність покупцю, а покупець прийняти та оплатити продукцію матеріально-технічного призначення, надалі – товар. Найменування, асортимент, кількість, ціна, умови та строки поставки товару зазначаються у специфікаціях, які оформлюються у вигляді додатків і складають невід'ємну частину цього договору.

Відповідно до п.2.1. договору ціна за одиницю виміру товару, що поставляється за цим договором, визначається у гривнях, не враховує податок на додану вартість, порядок нарахування якого встановлений Податковим кодексом України, та зазначається у специфікаціях.

Згідно п. 3.1. договору товар за цим договором поставляється на умовах, викладених у відповідності до вимог Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів «Інкотермс» в редакції 2010 року, та зазначених у специфікаціях.

Як вбачається із специфікації від 16.04.2018 року згідно якої погоджено постачання спирту етилового /медасептичний розчин/ 100 мл. у кількості 205 штуки на суму 5 374,08 грн та рахунку на оплату №1601 на суму 5 374,08 грн. від 20.04.2018 року, копії яких містяться в матеріалах справи, сторонами було погоджено поставку товару відповідно до умов договору на загальну суму 5 374,08 грн.

Відповідно до п.3 специфікацій від 16.04.2018 року строк поставки – протягом 15 календарних днів від дати зарахування коштів на рахунок постачальника. Датою поставки вважається дата приймання товару у перевізника, зазначена покупцем в товарно-транспортній/експрес накладній. Датою переходу права власності на товар є дата передачі товару перевізнику, яка визначається датою оформлення товарно-транспортній/експрес накладної.

Факт оплати позивачем вказаних вище специфікацій та рахунків, виставлених відповідачем підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №2758 від 26.04.2017 року на суму 5 374,08 грн.

Як вбачається з листа вих. № 19-335 від 06.06.2018 року, копія якого міститься в матеріалах справи, позивач звернувся до відповідача з вимогою здійснити поставку товару, а у разі відсутності такої можливості – повернути сплачені позивачем кошти у загальному розмірі 5 374,08 грн.

Доказів поставки товару позивачу на суму 5 374,08 грн або доказів повернення вищевказаних коштів позивачу відповідачем суду не надано.

Отже, позивач виконав взяті на себе зобов’язання за договором, здійснивши попередню оплату відповідно до узгоджених сторонами специфікацій та на підставі виставлених відповідачем рахунків, а відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов’язання з передачі товару у власність позивача або повернення попередньої оплати у розмірі 5 374,08 грн.

Згідно ч.2 ст.693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами ст. ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст.78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, порушено відповідачем, тому позовні вимоги про стягнення 5 374,08 грн обґрунтовані, а отже позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дарен-Інвест» (03061, м.Київ, пр.Відрадний, 95, офіс 208; ) на користь Публічного акціонерного товариства «ІНТЕРПАЙП НОВОМОСКОВСЬКИЙ ТРУБНИЙ ЗАВОД» (51200, Дніпропетровська область, м.Новомосковськ, вул.Сучкова, 115, ) грошові кошти у розмірі 5 374 (п’ять тисяч триста сімдесят чотири) грн 08 коп.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дарен-Інвест» (03061, м.Київ, пр.Відрадний, 95, офіс 208; ) на користь Публічного акціонерного товариства «ІНТЕРПАЙП НОВОМОСКОВСЬКИЙ ТРУБНИЙ ЗАВОД» (51200, Дніпропетровська область, м.Новомосковськ, вул.Сучкова, 115, ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн 00 коп.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.Є. Блажівська