ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2018 року м.Дніпро Справа № 904/1615/18

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Антонік С.Г.(доповідач)

суддів: Дармін М.О., Іванов О.Г.

секретар судового засідання: Ревкова Г.О.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз Україна" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02.08.2018р. (суддя Воронько В.Д., м. Дніпро, повний текст рішення складено 07.08.2018р.) у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз Україна", м.Київ

до Підприємства об"єднання громадян ОСОБА_1 учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих, м.Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення 203287, 84 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 18.04.2018р. звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Підприємства об'єднання громадян ОСОБА_1 учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих (далі - відповідач), у якій виклало вимоги про стягнення пені у сумі 38750,75 грн, 3% річних у сумі 13226,43 грн та інфляційних втрат у сумі 151310,66 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору № 686/14-ТЕ-5 купівлі-продажу природного газу, укладеного між сторонами 09.12.2014р.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 02.08.2018р. у справі № 904/1615/18 позов задоволено частково. Стягнуто з Підприємства об'єднання громадян ОСОБА_1 учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України інфляційні нарахування в сумі 2241,06 грн, 3% річних в сумі 118,33 грн, пеню в сумі 1076,85 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 51,54 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що оскільки борг у сумі 4090,00 грн. існував у період з 15.01.2015 по 01.12.2016 включно та відповідно не був погашений на день набрання чинності Законом, тому на цей борг відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України за період з 15.01.2015 по 01.12.2016 підлягають нарахуванню 118,33 грн 3% річних та 2241,06 грн інфляційних втрат. Господарський суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в частині вимог про стягнення 118,33 грн 3% річних, 2241,06 грн. інфляційних втрат та 1076,85 грн. пені, в решті позовних вимог судом відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз Україна" оскаржило його до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

В обґрунтування своєї скарги апелянт зазначає, що не погоджується з рішенням господарського суду в частині відмови у стягненні 203 287,17 грн. Скаржник вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» та норм процесуального права, а саме ч. 2 ст.11, ч. 1,2 ст. 236 ГПК України. Крім того, позивач стверджує, що матеріали справи не містять доказів включення відповідача до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, а відтак застосування судом ч. 3 ст. 7 Закону є неправомірним.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.08.2018, постановленою колегією суддів у складі: головуючого судді Антонік С.Г. (доповідач), суддів: Дарміна М.О., Іванова О.Г., відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз Україна", визначено строки для надання відзиву на апеляційну скаргу, надання заяв, клопотань, додаткових доказів та заперечень на них та призначено справу до розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу Підприємство об"єднання громадян ОСОБА_1 учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області просить

Згідно ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, що стосуються фактів, викладених в апеляційній скарзі та у відзиві, в межах доводів та вимог апеляційної скарги вважає її такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Господарським судом при розгляді справи встановлено, що 09.12.2013р. між позивачем (продавець) та відповідачем (покупець) укладений договір №686/14-ТЕ-5 купівлі-продажу природного газу, у відповідності з умовами п.1.1 якого продавець зобовязується передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобовязується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору.

Відповідно до п.1.2 в редакції додаткової угоди від 30.04.2014р. № 2 договору, газ, що продається за договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням.

Відповідно до п. 2.1. договору, продавець передає покупцеві з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року газ обсягом до 360,0 тис. куб. м. (триста шістдесят тисяч куб. м), у тому числі по місяцях кварталів (тис. куб м):

МісяцьОбсягМісяцьОбсягМісяцьОбсягМісяцьОбсяг
січень65,0квітень40,0липень0жовтень25,0
лютий75,0травень0серпень0листопад45,0
березень55,0червень0вересень0грудень55,0
І кв.195,0II кв.40,0ІІІ кв.0IV кв.125,0

Обсяги газу, що планується передати за цим договором (далі - планований обсяг), можуть змінюватись Сторонами протягом місяця продажу в установленому порядку (п. 2.1.1. договору).

Продавець передає покупцю газ у пунктах приймання-передачі газу на вхідній запірній/відключаючій арматурі покупця. Право власності на газ переходить від продавця до покупця в пунктах приймання-передачі. Після переходу права власності на газ покупець несе всі ризики і приймає на себе всю відповідальність, пов'язану з правом власності на газ (п. 3.1. договору).

Приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця (п. 3.3. договору).

Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами (п. 3.4. договору).

Ціна (граничний рівень ціни) на газ для теплопостачальних підприємств та послуги з його транспортування установлюються Національною комісією регулювання електроенергетики України (НКРЕ) (п. 5.1. договору).

Ціна за 1000 куб. м природного газу становить 1 091,00 грн. з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб. м. природного газу - 1 091,00 грн., крім того ПДВ - 20% - 218,20 грн., всього з ПДВ - 1309,20 грн. (одна тисяча триста дев'ять грн. 20 коп.) (п. 5.2. договору).

У разі зміни НКРЕ ціни на газ та/або тарифів на його транспортування, розподіл і постачання вони є обовязковими для сторін за цим договором з моменту введення їх в дію (п. 5.3. договору).

Загальна вартість цього договору на дату його укладення складається із сум вартості місячних поставок газу (п. 5.5. договору).

Оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу (п. 6.1. договору).

Відповідно до п. 6.4 договору у разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості зі сплати неустойки, сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від покупця, погашає вимоги продавця у такій черговості, незалежно від призначення платежу визначеного покупцем:

1) у першу чергу відшкодовуються витрати продавця, пов'язані з одержанням виконання;

2) у другу чергу погашається неустойка;

3) у третю чергу погашається основна сума боргу.

Згідно із п. 11.1 договору договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печаткам сторін, діє в частині передачі газу до 31 грудня 2014 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Матеріалами справи доведено, що на виконання умов договору позивач протягом періоду з січня по грудень 2014 року передав у власність відповідачу газ на загальну суму 264102,30 грн, що підтверджується відповідними актами прийому-передачі природного газу з підписами та відбитками печатки підприємств обох сторін.

Позивач, посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобовязань за договором щодо своєчасної оплати поставленого газу, нарахував до сплати відповідачу в порядку п.7.2 договору пеню за загальний період з 15.02.2014р. по 14.07.2015р. у розмірі 38750,75 грн та згідно ч.2 ст. 625 ЦК України 13226,43 грн 3% річних за період з 15.02.2014р. по 01.12.2016р. та 151310,66 грн інфляційних нарахувань за період з лютого 2014 року по жовтень 2016 року, що стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

При прийнятті рішення по справі господарським судом враховано, що 30.11.2016р. набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" від 03.11.2016р. № 1730-VIII (далі Закон).

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону, на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Дана норма Закону чітко визначає підстави списання нарахованої пені, інфляційних, процентів річних, та заборону нарахування даних санкцій це погашення заборгованості до набрання чинності Законом.

Оскільки відповідач погасив заборгованість до набрання чинності Законом (до 30.11.2016р.), то нараховані позивачем інфляційні та 3% річних підлягають списанню, у звязку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду.

Посилання позивача на те, що для списання нарахованих інфляційних та процентів річних необхідно включення відповідача до реєстру є безпідставним та суперечить нормам Закону, а саме частині 3 статті 7, яка прямо передбачає списання з дня набрання чинності Законом і не ставить в залежність від будь-яких інших умов.

Колегія суддів звертає увагу, що Законом передбачено врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії (без урахування суми неустойки, інфляційний, процентів річних) шляхом проведення взаєморозрахунків щодо врегулювання заборгованості з різниці в тарифах, яка залишилася непогашеною станом на 01.01.2016р. і є непогашеною на початок місяця, в якому укладається договір про організацію взаєморозрахунків, та шляхом реструктуризації заборгованості за спожиті енергоносії станом на 01.07.2016р. і яка не погашена станом на 01.12.2016р.

І саме для участі в процедурі врегулювання заборгованості шляхом взаєморозрахунків та реструктуризації відповідні підприємства повинні бути включені до Реєстру та укласти Типові договори.

На реструктуризовану заборгованість не нараховуються неустойка, інфляційні, проценти річних, крім випадків повного або часткового нездійснення платежів за договором про реструктуризацію (ч.3 ст.5, ст..6 Закону).

Стаття 7 Закону регулює порядок списання неустойки, інфляційних та процентів річних нарахованих на реструктуризовану заборгованість за природний газ спожитий станом на 01.07.2016р. та нарахованих на заборгованість за використаний природний газ, яка (заборгованість) погашена до набрання чинності Законом (30.11.2016р.).

При цьому підставою для списання нарахованих санкцій на реструктуризовану заборгованість є повне виконання договору про реструктуризацію (ч.1 ст.7 закону).

Підставою ж списання санкцій нарахованих на заборгованість, яка була погашена до набрання чинностіЗаконом є саме набрання чинності Законом (ч.3 ст.7 Закону). І списання санкцій з цих підстав не потребує включення підприємства до Реєстру, оскільки, як зазначалося вище, в Реєстр включаються підприємства для участі в процедурі врегулювання заборгованості шляхом взаєморозрахунків та реструктуризації.

Аналогічна правова позиція про те, що застосування ч.3 ст.7 Закону не потребує включення підприємства до реєстру підприємств, що беруть участь в процедурі врегулювання заборгованості, викладена в постановах Верховного суду від 07.02.2018р. по справі № 927/1152/16, від 15.03.2018р. № 904/10736/16, від 21.03.18р. у справі № 905/403/17.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач майже повністю розрахувався з відповідачем за поставлений газ до набрання чинності зазначеним Законом, лише сума боргу 4090,00 грн за газ, отриманий у грудні 2014 року, погашена 02.12.2016р., отже заборгованість відповідача перед позивачем на час розгляду справи відсутня.

Тому суд правильно задовольнив позовні вимоги частково лише в частині пені, 3% річних та інфляційних нарахованих на борг в сумі 4090грн., відмовивши в іншій частині.

З наведених підстав апеляційна скарга не підлягає задоволенню. Рішення суду слід залишити без змін.

Згідно з ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті Позивачем судового збору за подання апеляційної скарги слід покласти на останнього.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз Україна" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02.08.2018р. у справі №904/1615/18 -залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.08.2018р. у справі - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 25.09.2018р.

Головуючий суддя С.Г. Антонік

Суддя О.Г.Іванов

Суддя М.О. Дармін