ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2018 року м.Дніпро Справа № 904/851/18

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач)

суддів: Паруснікова Ю.Б., Чередка А.Є.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.06.2018 року (повний тест рішення складено 15.06.2018 року) у справі №904/851/18 (суддя Ліпинський О.В.)

за позовом ОСОБА_1, м. Дніпро

до Приватного підприємства «Центр незалежних експертиз «Гарант», м. Кам'янське

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2, м. Дніпро

про зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 05.06.2018 року у справі №904/851/18 в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Рішення мотивовано тим, що:

- відповідно до п. 10 ч. 4 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» для здійснення державної реєстрації змін до установчих документів подається заява фізичної особи про вихід із складу учасників, справжність підпису на якій нотаріально посвідчено;

- оригінал заяви ОСОБА_1 про вихід з ПП «Центр незалежних експертиз «Гарант» від 26.04.2017 року залишився у позивача;

- відповідач позбавлений можливості провести вчинення державної реєстрації змін до установчих документів за відсутності оригіналу зазначеної заяви про вихід позивача зі складу учасників, що виключає підстави для задоволення позову.

Не погодившись з рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі зазначає на необгрунтованість оскаржуваного рішення, порушення господарським судом норм матеріального права.

Вказує, що на момент виходу апелянта зі складу учасників підприємства Законом України «Про господарські товариства» та Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» не було передбачено обовязку учасника підприємства надіслати відповідачу оригінал заяви (засвідчену копію) про вихід зі складу підприємства, справжність підпису на якій нотаріально посвідчена.

Скаржник вважає, що суд не в повній мірі дослідив обставини справи, не встановив факт надсилання оригіналу (нотаріально засвідченої копії) заяви апелянта про вихід зі складу учасників підприємства, а відповідач не довів факт неотримання вказаної заяви. Також суд не зобовязував позивача передати оригінал такої заяви відповідачу.

Позивач просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.06.2018 року по справі №904/851/18, судові витрати покласти на ПП «Центр незалежних експертиз «Гарант».

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача, вона ж - третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ОСОБА_2 спростовує доводи скаржника. Зазначає, що нею не було отримано необхідних документів для проведення державної реєстрації змін до установчих документів у звязку з виходом зі складу учасників ОСОБА_1, оскільки підприємство отримало від позивача лише ксерокопії, які не були затверджені нотаріально і не містили припису «згідно з оригіналом».

Вважає рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.06.2018 року у справі №904/851/18 законним та обгрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ухвали Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 09.07.2018 року справа призначена до розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення сторін.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

Згідно ч.1 та ч.3 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З матеріалів справи вбачається, що 02.07.2008 року була проведена реєстрація Приватного підприємства «Центр незалежних експертиз «Гарант» (а.с.44-46).

Відповідно до Статуту, затвердженого рішенням загальних зборів засновників приватного підприємства від 19.06.2008 року, засновниками та учасниками підприємства є фізичні особи: ОСОБА_1 - з часткою у статутному капіталі 50% та ОСОБА_2 - з часткою у статутному капіталі 50% (а.с.36-40).

26.04.2017 року ОСОБА_1 складено заяву про добровільний вихід з Приватного підприємства «Центр незалежних експертиз «Гарант», справжність підпису на якій посвідчена приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстровано в реєстрі за № 3729 (а.с.29).

Відповідно до ч.3 ст.116 Цивільного кодексу України учасник товариства має право у порядку, встановленому установчими документами товариства та законом, вийти у встановленому порядку з товариства.

Пунктом 6.1 Статуту підприємства закріплено право засновника на вихід у встановленому порядку.

Відповідно до пункту 9.1 Статуту засновник підприємства має право вийти з підприємства, офіційно повідомивши про свій вихід не пізніше, ніж за шість місяців до виходу.

Відповідно до пункту 10 частини 4 статті 17 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань для державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, у тому числі змін до установчих документів, подається заява фізичної особи про вихід із складу учасників, справжність підпису на якій нотаріально посвідчена.

Судом першої інстанції встановлено, що оригінал заяви ОСОБА_1 про вихід з ПП «Центр незалежних експертиз «Гарант» від 26.04.2017 року відповідачу не надано, що унеможливило останньому здійснити реєстрацію змін до установчих документів приватного підприємства згідно волевиявлення одного із учасників.

Зазначений висновок оскаржуваного рішення позивач не спростував. У розумінні вимог ст. 74 Господарського процесуального кодексу України саме позивач повинен довести факт надання відповідачу вказаної заяви, оформленої у відповідності до вимог п. 10 ч. 4 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань». У звязку з цим є безпідставними доводи скаржника про те, що суд не встановив факт ненадання заяви та відповідач не довів факт іі не отримання.

Доводи скаржника про те, що відповідач був ознайомлений з волевиявленням позивача та про це свідчить відмітка на заяві від 26.10.2016 року не можуть бути прийняті колегією суддів як обгрунтовані з огляду на те, що для вчинення відповідачем дій по забезпеченню державної реєстрації та внесенню змін до статутних документів підприємства закон вимагає наявність саме нотаріально засвідченої заяви учасника підприємства, а не доведеності факту ознайомлення підприємства з волевиявленням учасника.

Таким чином, висновки оскаржуваного рішення не спростовані, апеляційна скарга апелянтом не доведена і задоволенню не підлягає.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги слід покласти на позивача відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.06.2018 року у справі №904/851/18 залишити без змін.

Судові витрати за подання апеляційної скарги на рішення суду покласти на ОСОБА_1.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Т.А. Верхогляд

Суддя А.Є. Чередко

Суддя Ю.Б. Парусніков