ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2018 Справа №914/1119/18

Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді Горецької З.В. за участю секретаря судового засідання Хороз І.Б., розглянув у судовому засіданні справу

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Траксервіс-Південь, м. Іллічівськ

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Ювікар, м.Львів

про стягнення заборгованості в розмірі 54 434,04 грн.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2-представник за довіреністю

від відповідача: не з"явився.

Представнику позивача роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст.ст. 38, 42, 43 ГПК України. Заяв про відвід судді не надходило. Проводилася технічна фіксація судового засідання.

ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Траксервіс-Південь, м. Іллічівськ до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Ювікар, м.Львів про стягнення заборгованості в розмірі 54 434,04 грн.

Ухвалою суду від 20.06.2018 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у підготовчому засіданні на 16.07.2018 року. Рух справи відображено в ухвалах суду.

В судове засідання 01.10.2018 року позивач явку повноважного представника забезпечив, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд задоволити позов.

Відповідач в судове засідання 01.10.2018 року не зявився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується повернутими до суду поштовими конвертами з ухвалами суду з поштовою довідкою «за закінченням терміну зберігання», які скеровувались на юридичну адресу відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для зясування обставин справи і прийняття судового рішення, в судовому засіданні 01.10.2018 року проголошено вступну та резолютивну частину рішення у справі.

АРГУМЕНТИ СТОРІН.

Аргументи позивача.

Між позивачем та відповідачем 03.01.2017 року укладено договір №61 про технічне обслуговування та ремонт колісних транспортних засобів, згідно якого позивач, як виконавець, зобов»язався надати замовнику послуги з технічного обслуговування та/або ремонту колісних транспортних засобів чи їх складових частин, що належать замовнику відповідачу чи перебувають у його користуванні. Замовник згідно цього договору взяв на себе зобов"язання прийняти і оплатити ці послуги, а також вартість використаних матеріалів виконавця у розмірі, строки та в порядку, що передбачені умовами цього договору.

Позивачем вказані послуги надані повністю та прийняті відповідачем без зауважень, проте не оплачені останнім. Отже, сума боргу за надані послуги за твердженням позивача, становить 38 000,00 грн. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача в судовому порядку 4 429,96 грн. інфляційних втрат, 1 134,00 грн. 3 % річних, 10 870,08 грн. пеню.

Аргументи відповідача.

Відповідач відзиву чи заперечень на позов до суду не подав, доказів сплати заборгованості не представив.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

Як встановлено судом, 03.01.2017 між сторонами у справі було укладено договір № 61 про технічне обслуговування та ремонт колісних транспортних засобів, відповідно до умов п. 1.1. якого, виконавець бере на себе зобов»язання надати замовнику послуги з технічного обслуговування та/або ремонту колісних транспортних засобів чи їх складових частин, що належать замовнику чи перебувають у нього в користуванні, у тому числі з використанням матеріалів (запасних частин) як замовника, так і спеціально замовлених виконавцем.

Пунктом 3.3. договору сторони погодили, що замовник сплачує виконавцю вартість визначених робіт, запасних частин, паливно-мастильних матеріалів протягом 7 (семи) банківських днів з дати підписання Акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) або дати реєстрації податкової накладної виконавцем ( в залежності від того, яка подія відбулася раніше).

Заборгованість відповідача перед позивачем підтверджується на підставі наступних документів:

- Акт №ОУ-000481 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 26.05.2017 року, згідно якого позивачем було виконано роботи (надано послуги) відповідачеві на суму 68 164,70 грн. з ПДВ, з яких оплачено лише 30 164,70 грн.

- Оборотно-сальдова відомість по рахунку 361 Замовлення; контрагенти: «Ювікар» тзОВ за 01.01.2017-31.03.2018, згідно якої сальдо на 31.03.2018 дебіторська заборгованість на сумсу 38 000,00 грн.

- Акт звірки взаєморозрахунків між ТОВ «ТРАКСЕРВІС-ПІВДЕНЬ» ТзОВ «ЮВІКАР», сальдо на 31.03.2018 дебіторська заборгованість на суму 38 000,00 грн.

- Податкова накладна від 26.05.2017 №98 на суму 68 164,70 грн.

Пунктом 6.3 договору закріплено, що за порушення строків, передбачених розділом 3 цього договору, замовник сплачує за кожен день прострочення пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості.

З метою захисту своїх прав, позивач звернувся з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість по оплаті наданих позивачем послуг в розмірі 38000,00 грн., а також нараховану на підставі договору пеню в розмірі 10 870,08 грн. та три проценти річних від простроченої суми за кожен день прострочення в розмірі 1 134,00 грн., та інфляційні втрати 4 429,96 грн. Всього 54 434,04 грн.

ОЦІНКА СУДУ.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом приписів статті 509 ЦК України зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до ч. 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 7 статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. 2. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Як встановлено судом вище, між позивачем та відповідачем укладено договір, у зв»язку з чим набули взаємних прав та обов»язків.

Факт належного виконання умов договору позивачем підтверджується матеріалами справи.

Відповідач умови договору щодо оплати наданих послуг виконав не повністю, внаслідок чого в останнього виникла заборгованість в розмірі 38 000,00 грн.

Враховуючи наведене, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовної вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги в розмірі 38 000,00 грн.

Крім суми основного боргу позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 10 870,08 грн., інфляційні втрати 4 429,96 грн. та три проценти річних від простроченої суми за кожен день прострочення в розмірі 1 134,00 грн.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, правовими наслідками порушення зобов'язання є зокрема, сплата неустойки та відшкодування збитків.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Суд, перевіривши поданий позивачем розрахунок пені встановив, що позовна вимога про стягнення з відповідача пені у розмірі 10870,08 грн. за період з 07.06.2017 року по 05.06.2018 року є обгрунтованою та підлягає задоволенню.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

На підставі ст. 625 ЦК України, позивач заявив до стягнення з відповідача 1 134,00 грн. три проценти річних нарахованих за період з 07.06.2017 року по 05.06.2018 року та інфляційні втрати за червень 2017 року по травень 2018 рок у - в розмірі 4 429,96грн.

Перевіривши проведений позивачем розрахунок трьох процентів річних та інфляційних втрат, суд вважає що вказані нарахування проведено відповідно до чинного законодавства, а нарахована сума 3% річних та інфляційних втрат підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Пунктами 1, 3 частини 1 статті 129 Конституції України одними з основних засад судочинства визначені рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно із ст. 2 ГПК України, принципами господарського судочинства, є зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, розумність строків розгляду справи. За умовами ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом.

З огляду на вищевикладене, господарським судом були створені належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування своєї правової позиції, однак представник відповідача в судові засідання не зявився, позовні вимоги не заперечив, доказів належного виконання зобовязання не представив.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем представлено достатньо обєктивних та переконливих доказів в підтвердження своїх позовних вимог і права позивача були порушені внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобовязань за договором щодо оплати за надані послуги та відповідач не подав докази на спростування позовних вимог, а також заперечень щодо нарахування штрафних санкцій.

Таким чином, враховуючи відсутність доказів оплати боргу відповідачем, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими що підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відшкодування витрат, повязаних зі сплатою судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача повністю.

Виходячи із вищенаведеного, керуючись ст.ст. 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 236-241, 327 господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Позов ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Траксервіс-Південь до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Ювікар про стягнення заборгованості в розмірі 54 434,04 грн. - задоволити.

2. Стягнути ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Ювікар на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Траксервіс-Південь заборгованість в розмірі 54 434,04 грн., з яких: 38 000,00 грн. основний борг, 4 429,96 грн. інфляційні втрати, 1 134,00 грн. 3% річних 10 870,08 грн. пені, а також 1 762,00 грн. судового збору.

3. Накази видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено « 03» жовтня 2018 р.

Суддя Горецька З. В.