ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
01.10.2018р. Справа № 905/1870/16
Господарський суд Донецької області у складі судді Чернової О.В, розглянувши заяву Публічного Товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_1 Україна, м. Київ
про забезпечення позову у справі за
позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_1 Україна, м.Київ
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Український рітейл, м.Донецьк
про стягнення 536 774,81 грн., -
Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю ОСОБА_1 Україна, м.Київ звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Український Рітейл, м.Донецьк про стягнення заборгованості у розмірі 536774,81 грн.
Ухвалою господарського суду Донецької області від 02.06.2016р. позов прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №905/1870/16.
Розгляд справи неодноразово зупинявся та поновлявся, матеріали справи направлялись до експертної установи та повертались до господарського суду Донецької області.
Склад суду змінювався.
Згідно з протоколом від 23.02.2017р. повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №905/1870/16 передано на розгляд судді Паляниці Ю.О.
Ухвалою господарського суду Донецької області від 19.09.2017р. зупинено провадження у справі № 905/1870/16 до отримання з Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_2 Міністерства юстиції України результатів судової експертизи.
25.06.2018 р. матеріали справи надійшли на адресу господарського суду Донецької області.
Розпорядженням керівника апарату господарського суду Донецької області №01-01/395 від 04.07.2018р. щодо повторного автоматичного розподілу справи, у звязку з закінченням повноважень судді Паляниці Ю.О., справу №905/1870/16 передано до розгляду судді Черновій О.В.
Ухвалою господарського суду Донецької області від 16.07.2018р. провадження у справі поновлено, визначено розгляд справу №905/1870/16 за правилами загального позовного провадження.
26 липня 2016 року від позивача надійшла заява про забезпечення позову б/н б/д, в якій останній просив накласти арешт на наявні грошові кошти відповідача, які обліковуються на розрахунковому рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Український рітейл» та належне відповідача майно.
В обґрунтування своїх вимог Позивач посилається на наявність майнових вимог інших кредиторів до відповідача, значну кількість судових справ про стягнення грошових коштів з Відповідача та ухилення останнього від добровільного виконання зобовязань за спірним договором. Отже, невжиття заходів забезпечення, на думку позивача, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання про забезпечення позову не підлягає задоволенню, з огляду наступне.
Положеннями статті 136 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.
Забезпечення позову застосовується господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.
Відповідно до частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується:
1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
3) встановленням обов'язку вчинити певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;
6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;
7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;
8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності;
9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;
10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.
Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.
За приписами ч.1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.1 ст. 77 ГПК України).
Крім того, відповідно до абз.2 п.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову», достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Проте, в супереч вищевикладеного, до заяви про забезпечення позову позивачем не надано жодного доказу на підтвердження обставин, на які він посилається в обґрунтування поданої заяви.
З огляду на зазначене, суд позбавлений можливості встановити фактичні обставини, з якими повязується застосування певного заходу до забезпечення позову і здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо вжиття відповідних заходів.
Враховуючи вищевикладене, виходячи з вимог процесуального закону, який регулює підстави забезпечення позову та заходи забезпечення позову, зокрема з вимог статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні поданої позивачем заяви про забезпечення позову з огляду на відсутність доказів та обґрунтованих мотивів, які б могли свідчити, що невжиття заходів до забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.
Керуючись ст.ст. 136-140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_1 Україна, м.Київ про забезпечення позову б/н б/д шляхом накладання арешту на наявні грошові кошти відповідача, які обліковуються на розрахунковому рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Український рітейл» та належне відповідачу майно відмовити.
Ухвала складена та підписана 01.10.2018 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в порядку, передбаченому розділом IV ГПК України.

Суддя О.В. Чернова