Господарський суд
Житомирської області
________________________________________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

"08" жовтня 2018 р. м. Житомир Справа № 906/1125/16

Господарський суд Житомирської області у складі судді Сікорської Н.А.,

розглянувши подання Овруцького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника у справі

за позовом Овруцької міської ради Житомирської області

до Фізичної особи- підприємця Бевза Віталія Анатолійовича

про стягнення 120000 грн. ,

за участю представника ВДС : Прачук А.М., довіреність № 24028 від 05.10.2018

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 12.01.2017 у справі № 906/1125/16 затверджено мирову угоду, укладену 06.12.2016 між Овруцькою міською радою та Фізичною собою - підприємцем Бевз В.А. на умовах, викладених сторонами в мировій угоді.

Провадження у справі припинено на підставі п.7 ч.1 ст. 80 ГПК України.

05.10.2018 на адресу господарського суду Житомирської області від Овруцького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області надійшло подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника - фізичної особи підприємця Бевза Віталія Анатолійовича.

Ухвалою від 05.10.2018 для розгляду подання Овруцького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області призначено судове засідання на 08.10.18. Державного виконавця викликано в судове засідання.

Представник Овруцького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області в судовому засіданні підтримав подання в повному обсязі з підстав, викладених у ньому (а.с. 96-98).

Подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника- Бевза В.А. ґрунтується на тому, що на виконанні органу ДВС знаходиться виконавче провадження № 54979628 з примусового виконання ухвали господарського суду Житомирської області № 906/1125/16, виданої 21.01.2017 про стягнення з ФОП Бевза В.А. на користь Овруцької міської ради заборгованості в сумі 121800,00 грн.

За вказаним виконавчим документом боржником є ФОП Бевз В.А., ІНФОРМАЦІЯ_1.

Державний виконавець зазначає, що рішення господарського суду Житомирської області на дату подачі подання боржником, в супереч вимогам ст. 19 ЗУ "Про виконавче провадження", не виконано.

Зазначає, що державним виконавцем 22.03.2018, 12.06.2018 на адресу боржника надсилались виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак боржник на виклики не з'явився, про причини неявки не повідомив.

Враховуючи викладене, державний виконавець вказує, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, не вживає заходів щодо виконання рішення суду за рахунок належного йому майна і доходів, тому звернувся до суду із поданням в порядку ст. 377 ГПК України.

Суд, дослідивши подання державного виконавця Овруцького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області щодо встановлення тимчасового обмеження боржника - Фізичної особи-підприємця Бевза Віталія Анатолійовича у праві виїзду за межі України, дійшов висновку про відмову в його задоволені з огляду на наступне.

Згідно ст. 326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України - і за її межами.

Згідно зі статтею 18 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 337 ГПК України тимчасове обмеження фізичної особи - боржника у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як виключний захід забезпечення виконання судового рішення.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

З системного аналізу наведених правових норм полягає, що означений захід є виключним заходом забезпечення виконання судового рішення, застосування якого є правом, а не обов'язком суду.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Законом визначено умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження").

За умовами пункту 1 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 5 ст. 19 ЗУ "Про виконавче провадження" передбачено, що боржник зобов'язаний: 1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; 2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; 3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п'яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; 4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; 5) своєчасно з'являтися на вимогу виконавця; 6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою державного виконавця Овруцького РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 25.10.2017 відкрито виконавчего провадження з виконання ухвали господарського суду Житомирської області № 906/1125/16 від 12.01.2017 про стягнення з Бевз В.А, на користь Овруцької міської ради заборгованості в сумі 121800,00грн. Боржника зобов'язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (а.с. 99).

25.10.2017 державним виконавцем було здійснено виклик боржника - Бевза В.А. та зобов'язано останнього виконати вимоги державного виконавця (а.с. 150).

25.10.2017 державним виконавцем здійснено запити до Державної фіскальної служби України та Пенсійного фонду України з метою з'ясування майнового стану боржника (а.с. 148-149).

22.12.2017 державним виконавцем винесено розпорядження про перерахування на користь стягувача 2981,44 грн. (а.с. 142,143).

22.03.2018 заступником начальника відділу Овруцького РВ ДВС ГТУЮ у Житомирській області винесено постанову про арешт майна боржника, згідно якої накладено арешт на все майно, що належить боржнику Бевзу В.А. у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору 114608,56 грн. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження (а.с. 139-141).

23.03.2018, 20.04.2018, 12.06.2018 державним виконавцем повторно здійснено запити до Державної фіскальної служби України та Пенсійного фонду України з метою з'ясування майнового стану боржника (а.с. 128-131, 123-126,119-122).

Крім того, 23.03.2018 державним виконавцем повторно було здійснено виклик боржника - Бевза В.А. та зобов'язано останнього виконати вимоги державного виконавця (а.с. 177).

02.07.2018 державним виконавцем отримано відповідь Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про те, що за ФОП Бевз В.А. земельні ділянки на території Житомирської області не зареєстровані (а.с. 105).

Згідно даних МВС України, авто за Бевз В.А. не зареєстровані (а.с. 106).

04.07.2018 державним виконавцем винесено розпорядження № 54979628 про перерахування стягувачу 4545,46 грн. в рахунок погашення заборгованості за виконавчим документом № 906/1125/16від 12.01.2017 (а.с. 116).

13.08.2018 державним виконавцем складено акт про те, що при виїзді за місцем проживання боржника Бевза В.А., а саме м. Овруч, вул.Відродження 30/2 встановлено: "Двері будинку були замкнені" (а.с. 113).

06.09.2018 державним виконавцем повторно було здійснено виклик боржника - Бевза В.А. та зобов'язано останнього виконати вимоги державного виконавця (а.с.112).

21.09.2018 державним виконавцем складено акт про те, що при виїзді за місцем проживання боржника Бевза В.А., а саме м.Овруч, вул.Відродження 30/2 встановлено: "зі слів дружини знаходиться за кордоном, повернеться до міста після 10 жовтня 2018 року" (а.с. 104).

Відповідно до положень ч.ч. 1-2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов'язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз'яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов'язки.

Водночас ч.2 ст. 18 ЗУ "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі, якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Відповідно до п. 19 ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

В своєму поданні державний виконавець просить суд встановити тимчасове обмеження боржнику - Бевза Віталію Анатолійовичу у праві виїзду за межі України.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в країну громадян України" право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України у разі ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання покладається на державного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

У листі Верховного Суду України від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» зазначено, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим із метою всебічного і повного встановлення усіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

З наведеного вище можна зробити висновок, що поняття "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Так, доказів, щоб свідчили про свідоме ухилення боржника від виконання рішення суду у справі № 906/1125/16, до матеріалів справи державним виконавцем не надано. Сама відсутність майна у боржника та грошових коштів для погашення існуючої заборгованості не являється доказом ухилення боржника від виконання рішення суду та від своїх зобов'язань за судовим рішенням.

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що боржник частково провів розрахунки за виконавчим документом, що вказує на те, що боржник, хоча й з порушенням строків, встановлених ЗУ "Про виконавче провадження", але виконує зобов'язання за рішенням суду.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України державний виконавець не надав доказів того, що ним вичерпано всі заходи, передбачені ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», щодо примусового виконання виконавчого документа або всі вони виявилися безрезультатними. Також не надано доказів того, що боржник умисно ухиляється від виконання зобов'язань за рішенням суду.

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Право на свободу пересування віднесено у ЦК до особистих немайнових прав фізичної особи , а саме - до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи (гл. 21 кн. другої ЦК).

Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК особисті немайнові права тісно пов'язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

За приписами ст. ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За таких обставин суд дійшов висновку, що державним виконавцем належними, допустими та достатніми докази не доведено обставин, які б свідчили про навмисне ухилення боржника від виконання рішення суду, відтак підстави для задоволення подання Овруцького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника - Фізичної особи підприємця Бевза В.А. відсутні.

Керуючись ст.ст. 18, 19 Закону України "Про виконавче провадження"; ст. 337,234 ГПК України, господарський суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання Овруцького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника - Фізичної особи підприємця Бевза В.А. відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено: 10 жовтня 2018 року.

Суддя Сікорська Н.А.

Друк:

1 - в справу

2,3 -сторонам (рек. з повід.)

4- Овруцький РВ ДВС ГТУЮ у Житомирській області (м. Овруч, вул. Сабурова,1/21) (рек. з повід.)