УХВАЛА

м. Київ

05.10.2018Справа № 910/12463/18

За позовом Заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 6 в інтересах

держави в особі Київської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аларіт Ф»

про витребування майна

Суддя Сівакова В.В.

Без виклику сторін

ВСТАНОВИВ:

18.09.2018 до Господарського суду надійшла позовна заява Заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 6 в інтересах держави в особі Київської міської ради про витребування у Товариства з обмеженою відповідальністю «Аларіт Ф» на користь територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради квартиру № 16 на вул. Велика Васильківська, 17, загальною площею 99,8 кв. м.

Одночасно з позовною заявою прокуратурою подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на квартиру № 16 на вул. Велика Васильківська, 17 у м. Києві та заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в т.ч. Міністерству юстиції України та його територіальним органам, Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській міській, районним у місті Києві державним адміністраціям, акредитованим суб'єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів, щодо квартири № АДРЕСА_1.

Заява мотивована наступним. Відповідно до рішень Київської міської ради «Про формування комунальної власності територіальних громад районів міста Києва» № 208/1642 від 27.12.2001, «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва» № 284/5096 від 02.12.2010 житловий будинок на АДРЕСА_1 площею 1200,50 кв.м. включено до переліку об'єктів комунальної власності територіальної громади міста Києва.

Разом із тим встановлено, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 04.11.2005 у справі № 2-5534/05 за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 до ОСОБА_4, КП «Бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна у м. Києві», КП по утриманню житлового господарства Печорського району м. Києва «Печерськжитло» про визнання права власності, визнано за ОСОБА_2 ораво власності на квартиру АДРЕСА_1.

Вищевказане рішення скасовано Апеляційним судом Сумської області від 20.08.2006. При цьому, рішенням суду позивачам відмовлено у визнанні права власності на квартиру та зобов'язано КП «Бюро технічної інвентаризації та права власності на об'єкти нерухомого майна у м. Києві» скасувати реєстрацію орава власності на квартиру за ОСОБА_2

Незважаючи на вказані обставини спірна квартира неодноразова відчужувалася.

Відповідно до інформації Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» на даний час, право власності на квартиру № АДРЕСА_1 зареєстровано за TOB «Aларіт Ф» на підставі рішення Святошинського райюнного суду м. Києва від 03.04.2007 (лист № 062/14-6698 (И-2017) від 02.06.2017).

При цьому, єдиним засновником і керівником TOB «Аларіт Ф» є ОСОБА_2, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Вказані обставини зумовили необхідність звернення прокурора з позовом про витребування спірної квартири до комунальної власності.

За таких обставин існує реальна можливість проведення товариством державної реєстрації права власності на спірну квартиру в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та подальшого відчуження спірного майна, що призведе до утруднення виконання рішення господарського суду, у випадку задоволення позовних вимог прокурора.

Розглянувши заяву Заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 6 про забезпечення позову суд відзначає наступне

Відповідно до ст. 136 Господарського кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

При цьому обов'язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову.

Так, згідно зі статтями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Як вбачається з поданих матеріалів, жодних дій щодо перереєстрації права власності на спірну квартиру починаючи з 2007 року вчинено не було. Прокуратурою не наведено та не подано жодних доказів в підтвердження того, що вчиняються будь-які дії щодо відчуження спірної квартири та невжиття обраного прокуратурою заходу забезпечення позову ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду у даній справі.

Приймаючи до уваги відсутність будь-яких доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, дані про неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів також не наведені, суд не вбачає підстав для задоволення заяви прокуратури про вжиття заходів до забезпечення позову.

Згідно з п. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 234 ГПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 6 про забезпечення позову відмовити повністю.

Ухвала набрала чинності 05.10.2018. Ухвала підлягає оскарженню протягом десяти днів з дня її підписання.

СуддяВ.В.Сівакова