ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2018м. ДніпроСправа № 904/3500/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф. за участю секретаря судового засідання Кутової М.О. розглянув спір:

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Спецмашремонт", с. Лукашеве, Запорізький р-н, Запорізька область

до Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат", м. Кам'янське

про стягнення 142 333,26 грн.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 дов. № 45 від 31.07.18 р. представник

від відповідача: ОСОБА_2 дов. № 24 від 31.01.18 р. юрисконсульт першої категорії претензійно-позовного бюро юридичного відділу правового управління

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод Спецмашремонт" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення 106 920,00 грн., що складають суму заборгованості за Договором № 15-0648-02 від 30.03.2015 р., 6801,86 грн. річних та 28 611,40 грн. інфляції.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 08.08.2018 р. відкрито провадження у справі № 904/3500/18 за правилами спрощеного позовного провадження; призначено справу для розгляду спору по суті на 03.09.2018 р.

Відповідач у відзиві на позов, який до суду надійшов 30.08.2018 р., проти задоволення позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що зі сторони підприємства останнього не було надано згоди на відступлення права вимоги за договором № 01/26 від 26.12.2016 р., укладеного між ТОВ "Гідромашпривод" та ТОВ "Завод Спецмашремонт".

Обгрунтовуючи свої заперечення, відповідач вказує на те, що особи, які підписали лист-відповідь від 19.12.2016 р. № 01/ВН-1213, а саме: директор економіки ОСОБА_3 та комерційний директор ОСОБА_4, діяли з перевищенням повноважень, оскільки довіреності вказаних осіб не містять відомостей про повноваження на вчинення ними таких дій, як надання згоди на передачу права вимоги за договором № 15-0648-02 від 30.03.2016 р.

Таким чином, відповідач вважає, що договір про відступлення права вимоги № 01/26 від 26.12.2016 р., який став підставою для звернення з даним позовом, не тягне за собою для останнього виникнення обов'язку з оплати суми заборгованості, а також нарахованих сум річних та інфляції за спірним договором.

Крім того, відповідач не погоджується і з розрахунком річних, який здійснений з 20.06.2016 р., бо враховуючи дату поставки товару, яка відбулася 08.06.2016 р. та беручи до уваги умови договору, кінцевою датою оплати є 22.06.2016 р., а отже, період для можливого стягнення річних повинен починатися з 23.06.2018 р.

Нарахування інфляції з червня 2016 року також вважає неправомірними, з огляду на те, що позивачем не враховані положення Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань".

03.09.2018 р., за клопотанням позивача, розгляд справи відкладено до 25.09.2018 р., про що постановлено відповідну ухвалу.

10.09.2018 р. позивачем подана відповідь на відзив, де останній із запереченнями викладеними у відзиві не погоджується, зазначаючи про те, що як директор економіки підприємства ПАТ "Дніпровський металургійний комбінат" - ОСОБА_3 так і комерційний директор - ОСОБА_4, які діяли від імені підприємства в момент надання згоди на заміну кредитора, мали достатній обсяг повноважень.

В обгрунтування своїх доводів, позивач вказує на те, що проаналізувавши довіреності підписантів, останнім як представникам управлінської ланки організації були надані фактично необмежені повноваження для представництва відповідача як юридичної особи у відносинах з іншими фізичними та юридичними особами, а тому посилання відповідача на вказані ним у відзиві обставини є необгрунтованими.

Щодо заперечень відповідача, які стосуються розрахунку річних, позивач погоджується, що прострочення виконання грошових зобов'язань настало 23.06.2016 р.

При цьому, припущення відповідача, що період розрахунку інфляції повинен починатися не з червня 2016 р., вважає помилковим.

25.09.2018 р. у судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення (ст.240 Господарського процесуального кодексу України.).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, заслухавши представників сторін господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

30.03.2015 р. Публічним акціонерним товариством "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Дніпровський металургійний комбінат" (Покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробничою компанією "ГідроМашПривод" (Продавець) укладено договір № 15-0648-02.

Відповідно до п. 1.1. договору Продавець зобовязався виготовити та поставити Покупцеві, а останній прийняти та оплатити продукцію, іменовану надалі "товар".

Згідно частин 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За змістом п.1.2. договору, кількість, номенклатура, ціна, терміни постачання та умови оплати товару визначені в Специфікаціях, що додаються до договору, та є його невідємною частиною.

У п.2.3 договору, сторони погодили, що його сума на момент підписання, згідно Специфікації № 1 складає 1 806 300,00 грн., у тому числі ПДВ 20% - 301 050,00 грн. і буде змінена на суму кожної наступної Специфікації, підписаної обома сторонами.

Пунктом 3.1 договору, сторони узгодили, що поставка товару здійснюється на умовах, передбачених у Специфікаціях до договору які складають його невідємну частину, відповідно до «Інкотермс-2010».

Датою поставки вважається дата одержання товару, зазначена Покупцем в товаротранспортній накладній та/або видатковій накладній (п.3.2. договору).

Відповідно до п.4.2. договору, розрахунки за поставлений товар здійснюються шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Продавця в порядку, визначеному в Специфікаціях. У випадку, якщо умовами оплати передбачена попередня оплата, то Продавець зобовязаний надати оригінал рахунку на попередню оплату.

Згідно п.9.4. договору, з врахуванням Додаткової угоди № 2 від 30.11.2015 р., договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та скріплення печатками і діє до виконання сторонами зобовязань по Специфікаціям № 1, № 2 до 31.12.2016 р., а в частині гарантійних зобовязань до повного їх закінчення.

30.03.2015 р. між сторонами підписано Специфікацію № 1 до вказаного вище договору, якою узгоджено поставку змінного обладнання, а саме: ролик в зборі крес. № 10.02-3075 СБ (130х130) в кількості 945 шт. за ціною 1100,00 грн./шт. без ПДВ та ролик в зборі крес. № 10.02-3075-01СБ (150х150) в кількості 405 шт. за ціною 1150,00 грн./шт. без ПДВ, загальна сума яких становить 1 806 300,00 грн.

Відповідно до п.2. Специфікації, умови поставки: СРТ склад Покупця м. Дніпродзержинськ, ПАТ «ДМКД».

У п.3 зазначеної вище Специфікації, сторони погодили умови оплати, а саме: І етап 50% попередньої оплати на підставі наданого рахунку на узгоджену партію товару;

ІІ етап 50% по факту поставки товару протягом 10 банківських днів після поставки товару на підставі виданих фактичних рахунків.

Згідно п.4 Специфікації, термін поставки узгодженої партії товару, складає 35 календарних днів з моменту перерахування 50 % попередньої оплати за узгоджену партію товару.

12.04.2016 р. Продавцем (ТОВ НВК «ГідроМашПривод»), для здійснення попередньої оплати, сформовано рахунок № 21, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с. 23).

18.05.2016 р. вказаний вище рахунок був оплачений відповідачем, що підтверджується платіжним дорученням № 4514, копія якого залучена до матеріалів справи (а.с. 24).

Виконуючи умови договору, ТОВ НВК «ГідроМашПривод» 08.06.2016 р. за видатковою накладною № 33 здійснило відповідачу поставку товару, а саме ролика в зборі крес. № 10.02-3075 СБ (130х130) в кількості 162 шт. на загальну суму 213 840,00 грн. (а. с. 26).

Всупереч умовам договору, відповідач оплату за отриманий товар у повному обсязі не здійснив, у звязку з чим на адресу останнього ТОВ НВК «ГідроМашПривод» 26.10.2016 р. за № 150 надіслана претензія про примусову сплату заборгованості за спірним договором.

В подальшому, ТОВ НВК «ГідроМашПривод» повідомило відповідача про наміри відступити право вимоги за договором № 15-0648-02 від 30.03.2015 р. іншій особі.

Пунктом 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до частини першої статті 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

За умовами частини першої статті 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 9.2 договору поставки, сторони узгодили, що передача прав та обовязків за договором третім особам допускається тільки з письмової згоди іншої сторони, дана вимога залишається чинною незалежно від закінчення терміну дії договору.

Листом за № 01/ВН-1213 від 19.12.2016 р. та листом № 01ЮК/196 від 26.01.2017 р., відповідач надав свою згоду щодо заміни кредитора та відступлення прав іншій особі за спірним договором (а.с. 83-84).

26.12.2016 р. товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробничою компанією "ГідроМашПривод" (Первісний Кредитор) та товариством з обмеженою відповідальністю "Завод Спецмашремонт" (Новий Кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги № 01/26.

Згідно п.1.1. договору про відступлення права вимоги, Первісний кредитор передає, а Новий кредитор приймає на себе право вимоги, що належить Первісному кредиторові та стає Кредитором за договором № 15-0648-02 від 30.03.2015 р. (далі Основний договір).

Відповідно до п.1.2. договору про відступлення права вимоги, Новий кредитор одержує право вимагати від Боржника належного виконання всіх зобовязань за Основним договором.

За умовами п.2.1. договору про відступлення права вимоги, Первісний Кредитор повинен передати Новому Кредиторові всі документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення за Основним договором, в термін до 3-х календарних днів з моменту укладення цього договору.

Пунктом 2.2 договору про відступлення права вимоги сторони передбачили, що Первісний кредитор зобовязаний сповістити Боржника про відступлення права вимоги за цим договором протягом пятнадцяти календарних днів з моменту його укладення, шляхом поштового відправлення з повідомленням про вручення Боржнику копії цього договору або вручення особисто під розписку Боржнику.

Повідомлення про відступлення права вимоги, надіслано Боржнику листом від 27.12.2016 р. за № 12/27 та № 13/02 від 13.02.2017 р. що підтверджується поштовою квитанцією та описом вкладення в цінний лист, копії яких залучені до матеріалів справи (а. с. 34, 37).

На підставі акту приймання передачі від 26.12.2016 р. та від 08.02.2017 р. до договору № 01/26 про відступлення права вимоги від 26.12.2016 р., Первісний кредитор передав, а Новий кредитор прийняв право вимоги до Боржника за договором поставки та всі документи, що підтверджують факт здійснення поставки між Первісним кредитором та Боржником.

Таким чином, ТОВ «Завод Спецмашремонт» є належним позивачем за вимогами, які ґрунтуються на підставі договору № 15-0648-02 від 30.03.2015 р.

У п. 3 Специфікації сторонами обумовлено, що оплата другого етапу 50% за поставлений товар здійснюється по факту поставки товару протягом 10 банківських днів на підставі виданих фактичних рахунків.

Для оплати решти 50% товару, 08.06.2016 р. сформовано рахунок № 33, копія якого міститься в матеріалах справи (а. с. 28).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Доказів здійснення оплати, поставленого товару у повному обсязі, відповідач на момент розгляду спору не надав.

При викладених обставинах вимоги позивача щодо стягнення заборгованості в сумі 106 920,00 грн., слід визнати обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Згідно статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошових зобов'язань на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Із залученого до матеріалів справи розрахунку річних вбачається, що останній позивачем завищений, в результаті не вірно визначеного початку періоду прострочення, оскільки Специфікацією передбачено відстрочення оплати на 10 банківських днів, в той час як позивач відлічував календарні дні.

Після перерахунку, до стягнення підлягають річні за загальний період прострочення з 23.06.2016р. по 03.08.2018 р., що складають 6779,68 грн.

Зазначені вище недоліки стали причиною завищення і розрахунку інфляції грошових коштів.

До того ж, при нарахуванні інфляції, позивачем не враховано положення п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.2013 року.

Так, п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" встановлено, що згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Після перерахунку, з врахуванням положень, викладених у зазначеній вище Постанові ВГСУ, до стягнення підлягає інфляція грошових коштів за загальний період прострочення з липня 2016 року по липень 2018 року на загальну суму 27 932,39 грн.

Заперечення відповідача, відносно недостатності повноважень представників відповідача для надання згоди на заміну кредитора, до уваги не приймаються, з огляду на наступне.

Як вбачається із залучених до матеріалів справи довіреностей від 04.04.2016 р. № 36, яка видана на ім'я ОСОБА_3 та № 37, що видана на ім'я ОСОБА_4, останнім були надані повноваження, зокрема: підписувати всі види договорів та зовнішньоекономічних контрактів, а також всі додаткові угоди, додатки, Специфікації та будь-які інші документи, що є невід'ємною частиною таких договорів.

Окрім вже зазначених вище повноважень, представнику підприємства відповідача - ОСОБА_3 були надані також повноваження, зокрема:

- підписувати банківські, фінансові та інші документи, пов'язані з поточною діяльністю Товариства; відкривати та закривати поточні та інші рахунки в установах банків, розпоряджатися грошовими коштами та матеріальними цінностями Товариства;

- "здійснювати всі юридично значущі дії від імені Товариства з метою здійснення статутної діяльності Товариства...";

- "..., а також виконувати всі дії, пов'язані з цією довіреністю, які не суперечать чинному законодавству...".

Тобто, у вказаних вище осіб, був достатній обсяг повноважень на підписання листів, відносно надання згоди на заміну кредитора за спірним договором поставки.

Не обгрунтованими є і заперечення позивача відносно розрахунку інфляції грошових коштів, з огляду на положення п.3.2. згаданої вище Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань".

З огляду на викладене, заперечення позивача, судом до уваги не приймаються.

Керуючись статтями 526, 625, 712 Цивільного кодексу України, статтями 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" (51925, м. Кам'янське, вул. Соборна, 18-Б, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Спецмашремонт" (70410, Запорізька область, Запорізький р-н, с. Лукашеве, вул. Центральна,7-А, ) 106 920,00 грн. (сто шість тисяч дев'ятсот двадцять гривень 00 коп.) основного боргу, 6779,68 грн. (шість тисяч сімсот сімдесят дев'ять гривень 68 коп.) річних, 27 932,39 грн. (двадцять сім тисяч дев'ятсот тридцять дві гривні 39 коп.) інфляції грошових коштів, 2124,48 грн. (дві тисячі сто двадцять чотири гривні 48 коп.) судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено 01.10.2018

Суддя ОСОБА_5