РІШЕННЯ

Іменем України

25 вересня 2018 року м. Чернігівсправа № 927/502/18
Господарський суд Чернігівської області у складі судді Шморгуна В. В., розглянувши матеріали справи у відкритому судовому засіданні за участю секретаря судового засідання Дубини О.М.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Наташа-Агро",

, вул. Циганівка, 27, с. Нова Басань, Бобровицький район, Чернігівська область, 17461

Відповідач-1: Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області,

, проспект Миру, 14, м. Чернігів, 14000

Відповідач-2: Товариство з обмеженою відповідальністю "Євроагромаркет",

, вул. Переяславська, 19, м. Переяслав-Хмельницький, Київська область, 08400

Предмет спору: про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок,

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

від позивача: Барабін Д.В., представник, довіреність від 03.10.2017;

від відповідача-1: Агапова І.А., начальник відділу, довіреність №31-25-0.663-164/62-18 від 06.08.2018;

від відповідача-2: Гичко О.А., представник, довіреність №24 від 24.07.2018.

У судовому засіданні на підставі ч. 6 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошені вступна та резолютивна частини рішення.

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю «Наташа-Агро» (далі - позивач) подано позов до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області (далі - Головне управління, відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроагромаркет» (далі - відповідач-2), у якому позивач просить суд визнати недійсними:

- договір оренди землі від 13.04.2018, укладений між Головним управлінням та ТОВ «Євроагромаркет» щодо земельної ділянки з кадастровим № :04:000:1324, площею 10,2999 га;

- договір оренди землі від 13.04.2018, укладений між Головним управлінням та ТОВ «Євроагромаркет» щодо земельної ділянки з кадастровим № :04:000:2491, площею 5,29 га.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що при укладенні спірних договорів оренди відповідачем-1 та відповідачем-2 не було додержано вимог, які встановлені ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України, оскільки за цими договорами відповідачу-2 передано в оренду земельні ділянки, які згідно з договорами оренди від 08.07.2008 та від 05.09.2008, чинними на теперішній час, передані в оренду АТОВ «Дніпро», правонаступником якого є позивач, тобто зараз знаходяться у користуванні позивача.

Відповідач-1 проти позову заперечує та просить відмовити у задоволенні позовних вимог. У своєму відзиві на позовну заяву відповідач-1 вказує, що відповідач-2 звертався до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області із клопотанням про надання дозволу на укладення договорів оренди спірних земельних ділянок, у задоволенні якого Головним управлінням було відмовлено. Отримавши відмову від Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області у наданні дозволу, ТОВ «Євроагромаркет» звернулось із позовом до Київського окружного адміністративного суду, за результатами розгляду якого було прийнято постанову від 28.08.2017 у справі №810/1361/17 про часткове задоволення позовних вимог. Цією постановою було зобов'язано його повторно розглянути заяву ТОВ «Євроагромаркет» про надання дозволу на укладання договорів оренди спірних земельних ділянок.

Як вказує відповідач-1, постановою Київського окружного адміністративного суду від 28.08.2017 у справі №810/1361/17 встановлено, що ТОВ «Євроагромаркет» на праві власності належать об'єкти нерухомості, які знаходяться на спірних земельних ділянках. Посилаючись на висновки адміністративного суду, викладених у постанові від 28.08.2017 у справі №810/1361/17, відповідач-1 зазначає, що з часу, коли позивач набув у власність це нерухоме майно, у АТОВ «Дніпро» в силу положень ч. 1, ч. 2 ст. 120 Земельного кодексу України у поєднанні з положеннями ст. 377 Цивільного кодексу України припинилось право користування земельними ділянками, на яких розташовані ці об'єкти, а до ТОВ «Євроагромаркет» перейшло таке право користування земельними ділянками.

Відповідач-1 вказує, що розглянувши повторно заяву ТОВ «Євроагромаркет», з урахуванням висновків адміністративного суду, Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області правомірно надано дозвіл відповідачу-2 на укладення спірних договорів оренди.

Відповідач-1 вважає, що він діяв виключно в межах чинного законодавства і не вчиняв жодних порушень інтересів позивача.

Відповідач-2 проти позову заперечує та просить відмовити у задоволенні позовних вимог. У своєму відзиві на позовну заяву відповідач-2 також посилається на ці обставини, що і відповідач-1, а саме щодо отримання відмови в укладенні договорів оренди спірних земельних ділянок та оскарження таких дій у Київському окружному адміністративному суді.

Відповідач-2 вказує, що ТОВ «Євроагромаркет» на праві власності належать об'єкти нерухомості, які знаходяться на спірних земельних ділянках. Посилаючись на норми ст. 120 Земельного кодексу України, ст. 377 Цивільного кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про оренду землі», відповідач-2 зазначає, що у зв'язку з набуттям права власності на об'єкти нерухомості, до нього перейшло право користування земельними ділянками, на яких вони розташовані, а у АТОВ «Дніпро» таке право припинилось.

Як зазначає відповідач-2, адміністративним судом встановлено, що договори оренди спірних земельних ділянок із АТОВ «Дніпро» розірвано відповідно до розпоряджень Бобровицької РДА від 15.12.2008 №436, №438 та, зокрема, за клопотанням АТОВ «Дніпро».

Посилаючись на висновок адміністративного суду у постанові від 28.08.2017 у справі №810/1361/17, відповідач-2 вважає, що право оренди ТОВ «Євроагромаркет» на спірні земельні ділянки підтверджено рішенням суду, яке вступило у законну силу, а отже відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України ці обставини не підлягають доказуванню.

Таким чином, відповідач-2 вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки відповідачі не порушили вимоги ст. 203 Цивільного кодексу України.

Позивач у відповіді на відзив заперечує проти тверджень відповідачів, що з моменту набуття права власності на об'єкти нерухомості до ТОВ «Євроагромаркет» перейшло право користування земельними ділянками, на яких вони розташовані.

Враховуючи норми ст. 120 Земельного кодексу України, у редакції, що діяла на момент укладення договорів купівлі-продажу нерухомого майна, укладених між АТОВ «Дніпро» та ТОВ «Євроагромаркет», та положення цих договорів купівлі-продажу, позивач вважає, що до відповідача-2 переходить право користування частиною земельної ділянки, на якій розміщена нерухомість, та частиною земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування цієї нерухомості.

Проте, як зазначає позивач, відповідачами не надано доказів, на підставі яких можна встановити, яка частина земельної ділянки необхідна ТОВ «Євроагромаркет» для обслуговування нерухомості.

Позивач вважає, що автоматичного переходу права користування земельними ділянками до ТОВ «Євроагромаркет» не відбулось, оскільки це не передбачено нормами Земельного кодексу України, у редакції, що діяла на момент укладення договорів купівлі-продажу нерухомого майна.

Також позивач зазначає, що договори оренди землі від 08.07.2008 та від 05.09.2018 не припинялись та не розривались, а спірні земельні ділянки орендодавцю не повертались, як це передбачено ст. 34 Закону України «Про оренду землі» та п. 21 цих договорів оренди.

Стосовно посилань відповідачів на ч. 3 ст. 7 Закону України «Про оренду землі» позивач вважає, що норми цієї частини у спірних відносинах застосуванню не підлягають, оскільки ст. 7 Закону України «Про оренду землі» була доповнена частиною 3 згідно з Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення порядку набуття прав на землю» від 05.11.2009, тобто після укладення договорів купівлі-продажу майна.

Позивач вважає, що як наслідок, не може братись до уваги і судова практика, яка наведена у відзивах на позовну заяву, оскільки ці рішення прийняті з урахуванням ч. 3 ст. 7 Закону України «Про оренду землі».

Відповідач-2 у своїх запереченнях на відповідь на відзив позивача зазначає, що Бобровицькою районною державною адміністрацією було прийнято ряд розпоряджень, якими після продажу нерухомості договори оренди розриваються та надається дозвіл новому власнику майна укласти договори оренди на тих самих умовах, що і у попереднього землекористувача. Відповідач-2 вказує, що з 2008-2009 років відповідні розпорядження не оскаржувались і є чинними на теперішній час.

Також відповідач-2 вважає, що твердження позивача про те, що ч. 1, ч. 5 ст. 116 Земельного кодексу України не допускає автоматичного переходу права користування земельною ділянкою до нового покупця нерухомості є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

На думку відповідача-2, спір виник з моменту укладення договорів оренди між відповідачами, а не з моменту укладення договорів купівлі-продажу нерухомості, а тому є правомірними посилання на ст. 7, 31 Закону України «Про оренду землі», на відповідну судову практику та ст. 120 Земельного кодексу України, ст. 377 Цивільного кодексу України.

Посилаючись на п. 40 договорів оренди від 08.07.2008 та від 05.09.2008, відповідач-2 вважає, що до позивача не перейшли права та обов'язки за відповідними договорами оренди і будь-які позовні вимоги, які стосуються цих договорів є безпідставними.

Відповідач-1 заперечень на відповідь на відзив позивача не надав.

Відповідно до приписів ст. 161 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається на підставі вимог, заперечень, аргументів, пояснень та міркувань щодо предмета спору, викладених учасниками справи виключно у заявах по суті справи.

Ухвалою суду від 10.07.2018 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 30.07.2018 прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 21.08.2018. Також цією ухвалою встановлено відповідачам п'ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали для подання до суду та іншим учасникам справи відзиву на позов з доданими до нього документами та зобов'язано відповідача-2 - ТОВ «Євроагромаркет» у строк, встановлений для подання відзиву на позовну заяву, надати суду належним чином засвідчені копії договорів оренди землі від 13.04.2018, укладених між Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області та ТОВ «Євроагромаркет» щодо земельних ділянок з кадастровим номером № :04:000:1324 (площею 10,2999 га) та з кадастровим номером № :04:000:2491 (площею 5,29 га).

Відповідно до поштових повідомлень про вручення ухвала суду від 30.07.2018 отримана відповідачем-1 01.08.2018, а відповідачем-2 - 09.08.2018.

Отже, останнім днем строку для подання відповідачем-1 відзиву є 16.08.2018, а відповідачем-2 - 27.08.2018.

Ухвалою суду від 10.08.2018 перенесено проведення підготовчого засідання з 21.08.2018 на 29.08.2018 та викликано сторін у це підготовче засідання.

Позивач був належним чином повідомлений про час та місце проведення підготовчого засідання, але у підготовче засідання 29.08.2018 не з'явився.

До початку підготовчого засідання 29.08.2018 від позивача надійшло клопотання, у якому він просить суд відкласти підготовче засідання на іншу дату та встановити позивачу строк для подання відповіді на відзив.

Подане клопотання обґрунтоване тим, що повісткою Летичівського районного суду Хмельницької області від 14.06.2018 ТОВ «Наташа-Агро» викликано як відповідача у судове засідання, призначене на 29.08.2018 на 12:00, у справі №678/970/17. Позивач зазначає, що присутність представника ТОВ «Наташа-Агро» при розгляді справи №678/970/17 є обов'язковою, оскільки у цьому судовому засіданні буде продовжено розгляд даної справи по суті, а товариство хоче долучити до справи нові докази. Також у поданому клопотанні вказано, що ТОВ «Наташа-Агро» не має достатньої кількості представників, які б мали належну юридичну освіту для представництва товариства у судових органах при одночасному розгляді декількох справ, та про неможливість 29.08.2018 вчасно дістатись з Господарського суду Чернігівського області до Летичівського районного суду Хмельницької області через значну відстань між містами. До поданого клопотання позивачем додано копію повістки Летичівського районного суду Хмельницької області від 14.06.2018 у справі №678/970/17.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

При цьому, позивач не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами 1, 3 статті 56 Господарського процесуального кодексу України, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами.

Позивачем у поданому клопотанні не обґрунтовано та не доведено належними доказами неможливість взяти участь у розгляді справи через свого керівника або члена виконавчого органу, а також неможливість направити до суду іншої особи, не пов'язаної з ним трудовими відносинами.

Неможливість взяти участь у судовому засіданні одного представника не є поважною причиною неможливості направити інших, вказаних вище осіб, а отже суд вважає, що причини неявки позивача у судове засідання, не є поважними.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 Господарського процесуального кодексу України підготовче засідання проводиться за правилами, передбаченими статтями 196-205 цього Кодексу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цією главою.

Згідно з нормами ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Оскільки суд визнав не поважними причини неявки позивача у судове засідання, підготовче засідання 29.08.2018 проводилось за відсутності позивача (його представника).

До початку підготовчого засідання від відповідача-2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з тим, що представник ТОВ «Євроагромаркет» буде брати участь 20.08.2018 у судовому засіданні Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполь і повернеться до м. Києва лише 21.08.2018 о 12:33.

У підготовчому засіданні 29.08.2018 суд залишив без розгляду клопотання відповідача-2 про відкладення розгляду справи у зв'язку з тим, що подане клопотання стосувалось підготовчого засідання, призначеного на 21.08.2018, яке ухвалою суду від 10.08.2018 було перенесено на 29.08.2018, і не є актуальним.

14.08.2018, тобто у встановлений судом строк, від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву з доданими до нього документами. У якості доказів направлення відзиву іншим учасникам справи відповідачем-1 надано квитанції ЧД ПАТ «Укрпошта» від 14.08.2018.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України до відзиву додаються документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Частиною 1 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати:

1) суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову;

2) позивачу, іншим відповідачам, а також третім особам - копію відзиву та доданих до нього документів.

Згідно з ч. 1 ст. 172 Господарського процесуального кодексу України позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов'язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

З пункту 61 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 (далі - Правила), вбачається, що у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

За змістом пункту 2 Правил реєстрованим поштовим відправленням є поштове відправлення, яке приймається для пересилання з видачею розрахункового документа, пересилається з приписуванням до супровідних документів та вручається одержувачу під розписку. При цьому, розрахунковим документом є документ встановленої відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв'язку.

У якості доказів направлення відзиву на позовну заяву та доданих до нього документів відповідачем-1 надано фіскальні чеки ЧД ПАТ «Укрпошта» від 14.08.2018 про направлення рекомендованих листів на адресу позивача та відповідача-2.

Описів вкладення у цінний лист відповідачем-1 суду не надано, а тому встановити, які саме документи направлялись позивачу та відповідачу-2, не є можливим.

За змістом п. 61 Правил опис вкладення заповнюється для цінного листа.

Згідно з п. 2 Правил рекомендоване поштове відправлення - це лист без оцінки.

Тому чек про направлення рекомендованого листа жодним чином не підтверджує направлення листа з оголошеною цінністю, а відтак наявність відправлення документа з описом.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем-1 не подано відзив у встановленому законом порядку у визначений судом строк.

Відповідно до ч. 9 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Системний аналіз наведених правових норм у поєднанні із наведеними у ст. 13, 14 ГПК України принципах диспозитивності і змагальності сторін свідчить про настання для учасника справи таких негативних наслідків, як неврахування судом при вирішенні спору поданих доказів у разі недотримання останнім без поважних на те причин встановленого законом порядку їх подання, і ризик настання цих негативних наслідків нормами ГПК України покладається саме на таких учасників.

У свою чергу, прийняття судом до розгляду доказів, які не направлені іншим учасникам справи без поважних на те причин, а лише через неналежну підготовку сторони щодо судового розгляду справи, порушує наведені норми Господарського процесуального кодексу України та унеможливлює дотримання принципу рівності учасників справи і неупередженості суду.

Належних доказів направлення доданих до відзиву документів іншим учасникам справи відповідачем-1 суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, у підготовчому засіданні 29.08.2018 суд долучив до матеріалів справи поданий відповідачем-1 відзив з доданими до нього документами, але у зв'язку з порушення відповідачем-1 вимог ст. 80, 165, 172 Господарського процесуального кодексу України, не прийняв їх до розгляду, а відтак спір вирішується без їх урахування.

У підготовчому засіданні 29.08.2018 представником відповідача-1 подано клопотання про відновлення процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву у зв'язку з ненаданням доказів направлення такого відзиву іншим учасникам справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Оскільки неприйняття відзиву, поданого відповідачем-1, та клопотання про відновлення процесуального строку пов'язано лише з відсутністю доказів направлення цих документів іншим учасникам справи, а як стверджує інший учасник справи - відповідач-2, він отримав цей відзив і усі додані до нього документи, суд у підготовчому засіданні 29.08.2018, відповідно до ч. 2 ст. 119 ГПК України, постановив ухвалу про продовження строку на подання відповідачем-1 відзиву на позов з доданими до нього документами на два дні з моменту проголошення даної ухвали суду, надавши суду належні докази направлення його усім учасникам справи.

20.08.2018, тобто у встановлений судом строк, від відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву з доданими до нього документами, у тому числі витребуваними копіями договорів оренди землі від 13.04.2018 та доказами направлення відзиву іншим учасникам справи (фіскальні чеки ПАТ «Укрпошта» та описи вкладення у цінний лист).

У підготовчому засіданні 29.08.2018 суд долучив до матеріалів справи поданий відповідачем-2 відзив на позовну заяву з доданими до нього документами, оскільки він поданий у порядку та строк, встановлені Господарським процесуальним кодексом України та судом, а тому спір вирішується з їх урахуванням.

Ухвалою суду від 29.08.2018 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 20.09.2018 та встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті: позивачу - п'ятиденний строк з дня отримання ухвали для подання до суду та відповідачам відповіді на відзив з доданими до неї документами, а відповідачам - п'ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання до суду та іншим учасникам справи заперечень з доданими до них документами. Також цією ухвалою викликано у судове засідання з розгляду справи по суті 20.09.2018 усіх учасників справи.

30.08.2018, тобто у встановлений судом строк, від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву з доданими до нього документами, у тому числі доказами їх направлення іншим учасникам справи.

У судовому засіданні 20.09.2018 суд долучив до матеріалів справи поданий відповідачем-1 відзив з доданими до нього документами, а спір вирішується з їх урахуванням.

10.09.2018 позивачем суду направлено відповідь на відзив, до якої додано докази її відправлення іншим учасникам справи.

У судовому засіданні 20.09.2018 суд долучив до матеріалів справи подану позивачем відповідь на відзив, а спір вирішується з її урахуванням.

17.09.2018 відповідачем-2 суду направлено заперечення, до яких додано докази їх відправлення іншим учасникам справи.

У судовому засіданні 20.09.2018 суд долучив до матеріалів справи подані відповідачем-2 заперечення, а спір вирішується з їх урахуванням.

У зв'язку з необхідністю представнику відповідача-2 підготуватись до судових дебатів, суд у судовому засіданні 20.09.2018 оголосив перерву до 25.09.2018.

У судовому засіданні 25.09.2018 представник відповідача-2 заявила клопотання про долучення до матеріалів справи заключного слова, викладеного у письмовій формі.

Представник позивача заперечив проти заявленого представником відповідача-2 клопотання, а представник відповідача-1 заперечень стосовно цього клопотання не висловила.

У судовому засіданні 25.09.2018 суд відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача-2, зважаючи на те, що положеннями ст. 42, 161, 165, 167 Господарського процесуального кодексу України визначено порядок подання письмових пояснень, клопотань, доказів та заперечень, а подання письмово викладеного заключного слова не відповідає нормам Господарського процесуального кодексу України. При цьому, згідно з висновками Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях «Меньшакова проти України» від 08.04.2010, «Мушта проти України» від 18.11.2010, право на доступ не є абсолютним і може підлягати регульованим державою обмеженням. Враховуючи те, що відповідач-2 вже скористався своїм правом на виступ у судових дебатах із заключним словом, які при цьому відображені на технічному записі судового засідання, суд вважає, що права учасника на доступ до суду порушені не будуть.

Розглянувши матеріали справи та перевіривши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, 08.07.2008 між Бобровицькою районною державною адміністрацією (далі - Орендодавець) та АТОВ «Дніпро» (далі - Орендар) укладено договір оренди землі (далі - Договір від 08.07.2008) (т. 1 а.с. 14-17).

Відповідно до п. 1 Договору від 08.07.2008 Орендодавець надає, а Орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку під господарськими будівлями і дворами (землі запасу), яка знаходиться на території Новобиківської сільської ради.

В оренду передається земельна ділянка загальною площею 10,9007 га, у тому числі під господарськими будівлями і дворами - 10,9007 га (п. 2 Договору від 08.07.2008).

Згідно з п. 3, 4 Договору від 08.07.2008 на земельній ділянці знаходяться об'єкти нерухомого майна - комплекс нежитлових будівель, а також інші об'єкти інфраструктури - під'їзди до ділянок, лінійні споруди. Земельна ділянка передається в оренду разом з комплексом нежитлових будівель, які розташовані за адресою: Чернігівська область, Бобровицький район, с. Старий Биків, вул. Леніна, 15 «а».

Договір укладено на 49 років (п. 8 Договору від 08.07.2008).

Згідно з п. 40 Договору від 08.07.2008 перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Договір від 08.07.2008 підписаний сторонами та зареєстрований у Бобровицькому відділі ЧРФДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 09.07.2008 за №26.

Відповідно до кадастрового плану, погодженого начальником відділу земельних ресурсів у Бобровицькому районі, земельна ділянка площею 10,9007 га, розташована за адресою: Чернігівська область, Бобровицький район, с. Старий Биків, вул. Леніна, 15 «а», має кадастровий номер :04:000:1139 (т. 1 а.с. 18).

Згідно з актом приймання-передачі від 08.07.2008 на виконання Договору від 08.07.2008 Орендодавець передав, а Орендар прийняв в оренду під господарські будівлі земельну ділянку площею 10,9007 га (т. 1 а.с. 20).

05.09.2008 між Бобровицькою районною державною адміністрацією (далі - Орендодавець) та АТОВ «Дніпро» (далі - Орендар) укладено договір оренди землі (далі - Договір від 05.09.2008) (т. 1 а.с. 21-24).

Відповідно до п. 1 Договору від 05.09.2008 Орендодавець надає, а Орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку під господарськими будівлями і дворами (землі запасу), яка знаходиться на території Новобиківської сільської ради.

В оренду передається земельна ділянка загальною площею 10,2999 га, у тому числі під господарськими будівлями і дворами - 10,2999 га (п. 2 Договору від 05.09.2008).

Згідно з п. 3, 4 Договору від 05.09.2008 на земельній ділянці знаходяться об'єкти нерухомого майна - нежитлова будівля, а також інші об'єкти інфраструктури - під'їзди до ділянок, лінійні споруди. Земельна ділянка передається в оренду разом з комплексом нежитлових будівель, які розташовані за адресою: Чернігівська область, Бобровицький район, с. Старий Биків, вул. Леніна, 6 «г».

Договір укладено на 49 років (п. 8 Договору від 05.09.2008).

Згідно з п. 40 Договору від 05.09.2008 перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Договір від 05.09.2008 підписаний сторонами та зареєстрований у Бобровицькому РВ ЧРФ ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 26.09.2008 за №49.

Відповідно до кадастрового плану, погодженого начальником відділу земельних ресурсів у Бобровицькому районі, земельна ділянка площею 10,2999 га, розташована за адресою: Чернігівська область, Бобровицький район, с. Старий Биків, вул. Леніна, 6 «г», має кадастровий номер :04:000:1324 (т. 1 а.с. 25).

Згідно з актом приймання-передачі від 05.09.2008 на виконання Договору від 05.09.2008 Орендодавець передав, а Орендар прийняв в оренду під господарські будівлі земельну ділянку площею 10,2999 га (т. 1 а.с. 27).

27.10.2008 між АТОВ «Дніпро» (далі - Продавець) та ТОВ «Євроагромаркет» (далі - Покупець) укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого Продавець зобов'язується передати, а Покупець прийняти у власність і оплатити нежитлову будівлю, склад, що знаходиться за адресою: с. Старий Биків, вул. Леніна, 6г, Бобровицького району Чернігівської області. Нежитлова будівля загальною площею 76,3 кв. м включає: склад «А» загальною площею 76,3 кв.м, свердловину «С» (т. 1 а.с. 228-229).

31.10.2008 між АТОВ «Дніпро» (далі - Продавець) та ТОВ «Євроагромаркет» (далі - Покупець) укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого Продавець зобов'язується передати, а Покупець прийняти у власність і оплатити 1/5 частину комплексу нежитлових будівель, що знаходиться за адресою: с. Старий Биків, вул. Леніна, 15а, Бобровицького району Чернігівської області. Комплекс нежитлових будівель загальною площею 805,0 кв. м, 1/5 частина комплексу, яка відчужується, складається з нежитлової будівлі їдальні «Д», загальною площею 157,2 кв. м (т. 1 а.с. 226-227).

У зв'язку з продажем 1/5 частини комплексу нежитлових будівель - їдальні, цьому об'єкту нерухомості присвоєно адресу вул. Леніна, 17-а, що підтверджується сторонами.

Відомості про право власності ТОВ «Євроагромаркет» на вказані об'єкти нерухомості внесені до Реєстру прав власності на нерухоме майно (т. 1 а.с. 231-232).

Розпорядженням Бобровицької РДА від 15.12.2008 №436 «Про надання дозволу на розробку технічної документації з передачі земельної ділянки в оренду» вирішено розірвати договір оренди земельної ділянки площею 10,9007 га, що знаходиться на території Новобиківської сільської ради, кадастровий номер :04:000:1139 від 09.07.2008 реєстраційний №26, який був укладений між райдержадміністрацією і АТОВ «Дніпро», у зв'язку з продажем 1/5 частини комплексу нежитлових будівель, та надати дозвіл АТОВ «Дніпро» на розроблення технічної документації з оформленням договору оренди земельної ділянки площею 5,6107 га, у тому числі для обслуговування господарського двору, нежитлових будівель і споруд 5,6107 га, на території Новобиківської сільської ради (т. 1 а.с. 222).

Розпорядженням Бобровицької РДА від 15.12.2008 №438 «Про надання дозволу на розробку технічної документації з передачі земельної ділянки в оренду» вирішено розірвати договір оренди земельної ділянки площею 10,2999 га, що знаходиться на території Новобиківської сільської ради, кадастровий номер :04:000:1324 від 26.09.2008 реєстраційний №49, який був укладений між райдержадміністрацією і АТОВ «Дніпро», у зв'язку з продажем нежитлових будівель і споруд, та надати дозвіл ТОВ «Євроагромаркет» на розробку технічної документації з оформленням договору оренди земельної ділянки площею 10,2999 га, у тому числі для обслуговування господарського двору, нежитлових будівель і споруд 10,2999 га, на території Новобиківської сільської ради, у зв'язку з купівлею нежитлових будівель і споруд (т. 1 а.с. 221).

Розпорядженням Бобровицької РДА від 08.01.2009 №4 «Про надання дозволу на розробку технічної документації з передачі земельної ділянки в оренду» надано дозвіл ТОВ «Євроагромаркет» на розробку технічної документації з оформлення договору оренди земельної ділянки площею 5,2900 га, у тому числі для обслуговування господарського двору, нежитлових будівель і споруд 5,2900 га, на території Новобиківської сільської ради, у зв'язку з купівлею 1/5 частини комплексу нежитлових будівель (т. 1 а.с. 223).

Розпорядженням Бобровицької РДА від 23.11.2009 №500 «Про передачу в оренду земельної ділянки» затверджено технічну документацію ТОВ «Євроагромаркет» з оформлення договору оренди земельної ділянки для обслуговування господарських дворів на території Новобиківської сільської ради та надано на умовах оренди ТОВ «Євроагромаркет» терміном на 49 років земельну ділянку загальною площею 5,2900 га (т. 1 а.с. 224).

Розпорядженням Бобровицької РДА від 23.11.2009 №501 «Про передачу в оренду земельної ділянки» затверджено технічну документацію ТОВ «Євроагромаркет» з оформлення договору оренди земельної ділянки для обслуговування господарських дворів на території Новобиківської сільської ради та надано на умовах оренди ТОВ "Євроагромаркет" терміном на 49 років земельну ділянку загальною площею 10,2999 га (т. 1 а.с. 225).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 02.08.2016 до Реєстру внесено відомості про право оренди АТОВ «Дніпро» земельної ділянки площею 10,2999 га, кадастровий номер :04:000:1324, розташованої за адресою: Чернігівська область, с. Старий Биків, вул. Центральна (Леніна), 6г, згідно з договором оренди від 05.09.2008 (т. 1 а.с. 215).

ТОВ «Євроагромаркет» звернулось до Головного управління із клопотаннями від 26.01.2017 про надання дозволу на розробку договору оренди земельної ділянки площею 10,2999 га, кадастровий номер :04:000:1324, яка розташована по вул. Центральна, 6-г в с. Старий Биків за межами населеного пункту, та про надання дозволу на розробку договору оренди земельної ділянки площею 5,2900 га, кадастровий номер :04:000:2491, яка розташована по вул. Центральна, 17-а в с. Старий Биків за межами населеного пункту (т. 2 а.с. 21-22).

Листом від 22.02.2017 №28-25-0332-5387/2-17 Головне управління (т. 2 а.с. 57) повідомила позивача про те, що відповідно до інформації, наданої Відділом Держгеокадастру у Бобровицькому районі земельна ділянка площею 5,2900 га включена в межі земельної ділянки площею 10,2999 га, яка згідно договору оренди від 05.07.2008 №26 перебуває у користуванні АТОВ "Дніпро". Право оренди земельної ділянки на даний час не припинено. Крім того, у листі зазначено, що враховуючи вимоги п. 5 ст. 116 Земельного кодексу України, Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області не має правових підстав щодо надання позивачу згоди на укладення договорів оренди земельних ділянок.

Вважаючи відмову Головного управління протиправною, ТОВ «Євроагромаркет» звернулось до Київського окружного адміністративного суду із позовом про визнання протиправним та скасування розпорядження (рішення) Головного управління від 22.02.2017 №28-25-0332-5387/2-17; зобов'язання Головного управління укласти з ТОВ "Євроагромаркет" договір оренди земельної ділянки розміром 10,2999 га, кадастровий номер :04:000:1324 на 49 років та договір оренди земельної ділянки розміром 5,2900 га, кадастровий номер :04:000:2491 на 49 років.

Загальними зборами учасників ТОВ «Наташа-Агро» 11.08.2017 прийнято рішення про погодження приєднання Агропромислового товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпро» () до Товариства з обмеженою відповідальністю «Наташа-Агро» (), погодження передавального акту, яким АТОВ «Дніпро» передає, а ТОВ «Наташа-Агро» приймає усі майнові та немайнові права та обов'язки АТОВ «Дніпро», про що зазначено у протоколі №11-08/17 від 11.08.2017 (т. 1 а.с. 37-38).

На підставі передавального акту, затвердженого 31.07.2017 загальними зборами учасників ТОВ «Наташа-Агро» та засвідченого 10.08.2017 приватним нотаріусом, АТОВ «Дніпро» передало, а ТОВ «Наташа-Агро» прийняло усі майнові та немайнові праав та обов'язки АТОВ «Дніпро» (т. 1 а.с. 97-98).

11.08.2017 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР) внесено запис про припинення Агропромислового товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпро»; правонаступником АТОВ «Дніпро» є ТОВ «Наташа-Агро», , що підтверджується витягом з ЄДР (т. 1 а.с. 33-36).

Відомості про те, що ТОВ «Наташа-Агро» є повним правонаступником усіх прав та обов'язків АТОВ «Дніпро» зазначені у статуті ТОВ «Наташа-Агро», затвердженого загальними зборами учасників, протокол №27-03/18 від 27.03.2018 (т. 1 а.с. 39-40).

Право власності ТОВ «Наташа-Агро» щодо комплексу нежитлових приміщень загальною площею 647,8 кв. м, яка знаходиться за адресою: Чернігівська область, Бобровицький район, с. Старий Биків, вул. Леніна (Центральна), 15а, підтверджується також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, (т. 1 а.с. 96).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права за ТОВ «Наташа-Агро» зареєстровано право оренди земельної ділянки площею 10,9007 га, кадастровий номер :04:000:1139, за адресою: Чернігівська область, с. Старий Биків, вул. Центральна (Леніна), 15а (т. 1 а.с. 82).

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 28.08.2017 у справі №810/1361/17 адміністративний позов ТОВ «Євроагромаркет» задоволено частково; визнано протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області у наданні дозволу на укладання договорів оренди земельних ділянок площею 5,2900 га, кадастровий номер :04:000:2491 та площею 10,2999 га, кадастровий номер :04:000:1324 для обслуговування господарського двору, нежитлових будівель і споруд на території Новобиківської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області, викладеної у листі від 22.02.2017 №28-25-0332-5387/2-17; зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області повторно розглянути заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроагромаркет" про надання дозволу на укладання договорів оренди земельних ділянок площею 5,2900 га, кадастровий номер :04:000:2491 та площею 10,2999 га, кадастровий номер :04:000:1324 для обслуговування господарського двору, нежитлових будівель і споруд на території Новобиківської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області, з урахуванням висновків суду (т. 1 а.с. 216-218).

У зв'язку з прийняттям судом вказаної постанови, ТОВ «Євроагромаркет» звернулось до Головного управління із заявами від 09.10.2017 №23, №24 про надання дозволів на укладення договорів оренди земельних ділянок площею 10,2999 га, кадастровий номер :04:000:1324 та площею 5,2900 га, кадастровий номер :04:000:2491 (т. 2 а.с. 23-24).

10.01.2018 Головним управлінням видано наказ №25-318/14-18-сг, яким надано в оренду ТОВ «Євроагромаркет» земельну ділянку площею 5,2900 га, у тому числі: 5,2900 га під господарськими будівлями і дворами (кадастровий номер :04:000:2491) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель сільськогосподарського призначення державної власності строком на 7 років, розташовану на території Новобиківської сільської ради Бобровицького району (т. 2 а.с. 10).

10.01.2018 Головним управлінням видано наказ №25-318/14-18-сг, яким надано в оренду ТОВ «Євроагромаркет» земельну ділянку площею 10,2999 га, у тому числі: 10,2999 га під господарськими будівлями і дворами (кадастровий номер :04:000:1324) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель сільськогосподарського призначення державної власності строком на 7 років, розташовану на території Новобиківської сільської ради Бобровицького району (т. 2 а.с. 9).

13.04.2018 між Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області (далі - Орендодавець) та ТОВ «Євроагромаркет» (далі - Орендар) укладено договір оренди землі (Договір оренди-1 від 13.04.2018) (т. 1 а.с. 203-207).

Відповідно до п. 1 Договору оренди-1 від 13.04.2018 Орендодавець надає, а Орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва) з кадастровим номером :04:000:2491, яка розташована на території Новобиківської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області.

В оренду передається земельна ділянка площею 5,2900 га, у тому числі під господарськими будівлями і дворами 5,2900 га (п. 2 Договору оренди-1 від 13.04.2018).

На земельній ділянці розміщені об'єкти нерухомого майна, які належать Орендарю на правах власності згідно договору купівлі-продажу (п. 3 Договору оренди-1 від 13.04.2018).

Судом встановлено, що земельна ділянка площею 5,2900 га (кадастровий номер :04:000:2491), розташована за адресою с. Старий Биків, вул. Центральна (Леніна), 17-а, є складовою частиною земельної ділянки площею 10,9007 га (кадастровий номер :04:000:1139), розташованої за цієї ж адресою, та яка була надана позивачу в оренду згідно з Договором від 08.07.2008.

13.04.2018 між Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області (далі - Орендодавець) та ТОВ «Євроагромаркет» (далі - Орендар) укладено договір оренди землі (Договір оренди-2 від 13.04.2018) (т. 1 а.с. 208-212).

Відповідно до п. 1 Договору оренди-2 від 13.04.2018 Орендодавець надає, а Орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва) з кадастровим номером :04:000:1324, яка розташована на території Новобиківської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області.

В оренду передається земельна ділянка площею 10,2900 га, у тому числі під господарськими будівлями і дворами 10,2999 га (п. 2 Договору оренди-2 від 13.04.2018).

На земельній ділянці розміщені об'єкти нерухомого майна, які належать Орендарю на правах власності згідно договору купівлі-продажу (п. 3 Договору оренди-2 від 13.04.2018).

Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 13.04.2018 за ТОВ «Євроагромаркет» зареєстровано право оренди земельних ділянок з кадастровим номером :04:000:1324 площею 10,2999 га, розташованої за адресою: вул. Центральна (Леніна), 6-Г, та з кадастровим номером :04:000:2491 площею 5,29 га, розташованої за адресою: вул. Центральна (Леніна), 17-А у с. Старий Биків Бобровицького району Чернігівської області, згідно з укладеними договорами оренди від 13.04.2018 (т. 1 а.с. 29-32).

Листом від 27.04.2018 №6 ТОВ «Єврогаромаркет» повідомило ТОВ «Наташа-Агро» про те, що було укладені договори оренди земельних ділянок з кадастровим номером :04:000:2491 площею 5,2900 га, розташованої за адресою: вул. Центральна (Леніна), 17-А у с. Старий Биків Бобровицького району Чернігівської області, та земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:1324 площею 10,2999 га, розташованої за адресою: вул. Центральна (Леніна), 6-Г. У цьому листі вказано, що ТОВ «Євроагромаркет» буде використовувати вказані земельні ділянки згідно з цільовим призначенням у своїй господарській діяльності (т. 1 а.с. 28).

Позивачем надано копії платіжних доручень про сплату орендної плати за період з січня 2015 року по жовтень 2015 року, за період з січня 2016 року по червень 2017 року та за період з січня 2018 року по березень 2018 року, а також копії податкових декларацій з плати за землю за 2016-2018 роки (т. 1 а.с. 41-77, 99-108).

Щодо платіжних доручень про сплату орендної плати за листопад-грудень 2015 року та за липень-грудень 2017 року позивачем надано письмові пояснення, у яких зазначено, що внаслідок сплати орендної плати за період з січня 2015 року по жовтень 2015 року та за період з січня 2017 року по червень 2017 року у більшому розмірі, ніж було зазначено у Договорах оренди землі, виникла переплата, а тому ці платіжні доручення відсутні.

Згідно з наданих копій квитанцій Приватбанку від 07.05.2018 відповідачем-2 сплачено орендну плату за спірні земельні ділянки на загальну суму 44661,51 грн (т. 1 а.с. 220).

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить з такого.

Земельні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Статтею 13 Конституції України встановлено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

У статті 14 Конституції України зазначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Відповідно до ч. 2 даної статті право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності (ч. 3 ст. 78 Земельного кодексу України).

Суб'єктами права на землі державної власності згідно зі ст. 80 Земельного кодексу України є держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Отже, враховуючи норми ст. 58 Конституції України, до спірних правовідносин має застосовуватись та редакція закону, яка була чинною на момент їх виникнення.

Суд відхиляє доводи відповідача-2 про те, що до спірних відносин повинна застосовуватись редакція закону, чинна на момент укладення спірних договорів оренди, оскільки спором у взаємовідносинах сторін є не просто факт укладення договорів оренди, але саме правомірність припинення права оренди у позивача та виникнення відповідного права у відповідача-2 безпосередньо за наслідками переходу права власності на нерухоме майно, що відбулось у 2008 році.

Згідно з ч. 1 ст. 377 Цивільного кодексу України (у редакції, чинній на момент укладення договорів купівлі-продажу від 27.10.2008 та від 31.10.2008) до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

Відповідно до ч. 2 ст. 377 Цивільного кодексу України та ч. 2 ст. 120 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на момент укладення договорів купівлі-продажу від 27.10.2008 та від 31.10.2008) якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Таким чином, при переході права власності на нежитлову будівлю не відбувається переходу права користування усією земельною ділянкою, яка перебувала в оренді у попереднього власника нежитлової будівлі, а лише переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вона розміщена, та частиною ділянки, яка необхідна для її обслуговування.

На підставі договору купівлі-продажу від 27.10.2008 до відповідача-2 перейшло право власності на нежитлову будівлю загальною площею 76,3 кв. м, розташованою за адресою: Чернігівська область, с. Старий Биків, вул. Центральна (Леніна), 6-г.

Відповідач-2 вважає, що у зв'язку з набуттям права власності на нежитлову будівлю до нього перейшло право користування усією земельною ділянкою, на якій знаходиться ця будівля і яка перебувала в оренді у АТОВ «Дніпро», тобто площею 10,2999 га (102999 кв. м).

Як вважає відповідач-2, це ж саме стосується і земельної ділянки площею 5,29 га (52900 кв. м) за адресою: Чернігівська область, с. Старий Биків, вул. Центральна (Леніна), 15-а, на якій розташована 1/5 частина комплексу - нежитлова будівля площею 157,2 кв.м, яка належить відповідачу-2 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 31.10.2008.

При цьому, розмір земельної ділянки за адресою вул. Центральна (Леніна), 6-г, яка надана ТОВ «Євроагромаркет» в оренду, становить 102999 кв. м, тоді як площа нежитлової будівлі, яка належить відповідачу-2 та праві власності та знаходиться на цій земельній ділянці, становить лише 76,3 кв. м.

Відповідачем-2 не обґрунтовано та не доведено, що решта площі цієї земельної ділянки розміром 102922,7 кв. м була необхідна йому для обслуговування нежитлової будівлі площею лише 76,3 кв.м.

Відповідно це відноситься і до земельної ділянки за адресою вул. Центральна (Леніна), 15-а, площа якої становить 52900 кв. м, а площа нежитлової будівлі, яка перебуває у власності відповідача-2, - 157,2 кв. м.

Ще одним аргументом неправомірності визначення такої площі суд вважає і необґрунтованість відповідачем-2 непропорційності поділу земельної ділянки між власниками нерухомого майна. Так, при відчуженні лише 1/5 нежитлової будівлі земельна ділянка, на які вона розташована, була поділена по суті навпіл.

Згідно зі ст. 141 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на момент укладення договорів купівлі-продажу від 27.10.2008 та від 31.10.2008) підставами припинення права користування земельною ділянкою є:

а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою;

б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом;

в) припинення діяльності державних чи комунальних підприємств, установ та організацій;

г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам;

ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням;

д) систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Отже, статтею 141 Земельного кодексу України не було передбачено такої підстави припинення права користування усією земельною ділянкою як відчуження права власності на будівлю, яка знаходиться на цій земельній ділянці, і перебувала в оренді у попереднього власника.

При цьому, на відміну від теперішньої редакції ст. 377 Цивільного кодексу України, ст. 120 Земельного кодексу України, на які посилаються відповідачі, чинні на той час відповідні норми не передбачали автоматичного припинення права землю у попереднього власника.

Також відповідачі посилались на ч. 3 ст. 7 Закону України «Про оренду землі», відповідно до якої до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

Проте, ст. 7 Закону України «Про оренду землі» доповнено частиною 3 згідно із Законом № 1702-VI від 05.11.2009, тобто вже після укладення договорів купівлі-продажу від 27.10.2008 та від 31.10.2008, а отже на момент набуття відповідачем-2 права власності на об'єкти нерухомості ці норми не існували.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що автоматичного припинення права користування земельними ділянками у АТОВ «Дніпро» та переходу такого права до ТОВ «Євроагромаркет» не відбулось.

За наведених обставин, суд не приймає висновки адміністративного суду, викладені у постанові від 28.08.2017 у справі №810/1361/17, на які посилаються відповідачі, що з часу коли позивач набув у власність комплекс нежитлових будівель, які знаходяться за адресами: Чернігівська область, Бобровицький район, с. Старий Биків, вул. Леніна, буд. 6г, вул. Леніна, буд. 17а, у АТОВ "Дніпро" в силу положень ч. 1, ч. 2 ст. 120 Земельного кодексу України у поєднанні з положеннями ст. 377 Цивільного кодексу України припинилося право користування земельними ділянками, на яких розташовані ці об'єкти.

Відповідно до ст. 124 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на момент укладення Договорів від 08.07.2008 та від 05.09.2008) передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Передача у власність, користування, оренду, встановлення розміру орендної плати є складовими поняття щодо розпорядження землею.

Згідно з ч. 3 ст. 122 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на момент укладення Договорів від 08.07.2008 та від 05.09.2008) районні державні адміністрації на їх території передають земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів, зокрема, для сільськогосподарського використання.

Як вбачається з Договорів від 08.07.2008 та від 05.09.2008, Орендодавцем є Бобровицька районна державна адміністрація, яка на час їх укладення діяла у межах повноважень, встановлених ст. 122 Земельного кодексу України.

Частиною 2 ст. 125 Земельного кодексу України право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Як встановлено судом, вказані Договори від 08.07.2008 та від 05.09.2008 були зареєстровані у Бобровицькому РВ ЧРФ ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено записи від 09.07.2008 та від 26.09.2008, відповідно.

Отже, відповідно до умов п. 8, 43 Договорів від 08.07.2008 та від 05.09.2008 ці договори набрали чинності з моменту їх реєстрації строком на 49 років, а у Орендаря - АТОВ «Дніпро» виникло право оренди земельних ділянок, які є предметом цих договорів.

Відповідачі вважають, що Договори від 08.07.2008 та від 05.09.2008 були розірвані за клопотаннями АТОВ «Дніпро» на підставі розпоряджень Бобровицької районної державної адміністрації від 15.12.2008 №436, №438, що також встановлено постановою Київського окружного адміністративного суду від 28.08.2017 у справі №810/1361/17, яка набрала законної сили, а отже ці обставини не підлягають доказуванню.

Вказані доводи відхиляються судом, враховуючи наступне.

У розпорядженнях Бобровицької РДА від 15.12.2008 №436, №438 зазначено, що вони прийняті відповідно до законів України та на підставі клопотань АТОВ «Дніпро» та ТОВ «Євроагромаркет», проте вказаних клопотань відповідачами суду надано не було, а отже не можливо оцінити зміст цих клопотань та беззаперечно встановити, що АТОВ «Дніпро» самостійно відмовилось від оренди земельних ділянок за Договорами від 08.07.2008 та від 05.09.2008, як зазначили відповідачі.

Відповідно до ст. 654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Умовами Договорів від 08.07.2008 та від 05.09.2008 іншої форми правочину щодо розірвання договору, ніж у тій, у якій укладались ці договори, не передбачено, а отже такі правочини повинні вчинятись сторонами у письмовій формі.

Правочину щодо розірвання цих договорів у письмовій формі сторонами не вчинялось, а отже розірвання договорів оренди від 08.07.2008 та від 05.09.2008 лише на підставі розпоряджень Бобровицької районної державної адміністрації від 15.12.2008 №436, №438 не відбулось.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Водночас стаття 75 названого Кодексу визначає підстави, за яких ці особи звільняються від обов'язку доказування.

Підстави звільнення від доказування можна поділити на три групи:

а) обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі;

б) обставини, визнані господарським судом загальновідомими;

в) преюдиціальні факти.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Частини 4, 6 статті 75 Господарського процесуального кодексу України вказують на факти, які містяться у винесених раніше судових рішеннях. Ці факти мають для суду преюдиціальний характер.

Преюдиціальність - обов'язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу.

Тобто, преюдиціальні факти слід відрізняти від оцінки іншим судом певних обставин.

У постанові Київського окружного адміністративного суду від 28.08.2017 у справі №810/1361/17 вказано: «Крім того, матеріалами справи підтверджено, що договори оренди спірних земельних ділянок із АТОВ "Дніпро" розірвано відповідно до розпоряджень Бобровицької РДА від 15.12.2008 №436, №438 та, зокрема, за клопотанням АТОВ «Дніпро».

Однак, зазначення у цій постанові про те, що договори оренди було розірвано, є висновком суду, зробленим на підставі оцінки певних обставин, а не обставинами, встановленими судом, у зв'язку з чим ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України у цьому випадку застосуванню не підлягає.

Крім того, відповідно до правової позиції Верховного суду, викладеної у постанові від 10.04.2018 у справі №910/19751/14, до компетенції адміністративних судів не відноситься вирішення господарських спорів, у зв'язку з чим адміністративні суди не мають повноважень на здійснення оцінки доказів у господарському процесі.

Якщо в результаті прийняття рішення особа набуває речового права на земельну ділянку, то спір щодо набуття (припинення) цивільних прав на земельну ділянку стосується приватноправових відносин і підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Стосовно доводів відповідача-2 з посиланням на п. 40 Договорів від 08.07.2008 та від 05.09.2008, що до позивача не перейшли права та обов'язки за відповідними договорами оренди і будь-які позовні вимоги, які стосуються цих договорів є безпідставними, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників.

Як встановлено судом, правонаступником АТОВ «Дніпро» є ТОВ «Наташа-Агро», до якого перейшли усі майнові та немайнові права та обов'язки АТОВ «Дніпро».

Згідно з п. 40 Договорів від 08.07.2008 та від 05.09.2008 перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Отже, п. 40 Договорів від 08.07.2008 та від 05.09.2008 передбачено, що реорганізація юридичної особи-орендаря є лише підставою для розірвання договору оренди та не свідчить про їх автоматичне розірвання.

Таким чином, суд доходить висновку, що до ТОВ «Наташа-Агро» перейшло право оренди земельних ділянок, які є предметом Договорів від 08.07.2008 та від 05.09.2008.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права за ТОВ «Наташа-Агро» зареєстровано право оренди земельної ділянки площею 10,9007 га, кадастровий номер :04:000:1139, за адресою: Чернігівська область, с. Старий Биків, вул. Центральна (Леніна), 15а.

Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 02.08.2016 за АТОВ «Дніпро» зареєстровано право оренди земельної ділянки площею 10,2999 га, кадастровий номер :04:000:1324, розташованої за адресою: Чернігівська область, с. Старий Биків, вул. Центральна (Леніна), 6г, згідно з договором оренди від 05.09.2008.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За приписами ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» загальними засадами державної реєстрації прав є:

1) гарантування державою об'єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження;

2) обов'язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав;

3) публічність державної реєстрації прав;

4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом;

5) відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до п. 1, 2 ч.1 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягають:

1) право власності;

2) речові права, похідні від права власності, у тому числі право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки.

Виходячи з положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» набуття, зміна або припинення речових прав на нерухоме майно виникає з моменту їх державної реєстрації шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державної реєстрації припинення права оренди земельних ділянок, наданих відповідно до Договорів від 08.07.2008 та від 05.09.2008, проведено не було.

Враховуючи те, що Договори від 08.07.2008 та від 05.09.2008 розірвані та припинені не були, вони є чинними на теперішній час, ці земельні ділянки Орендодавцю повернуті не були, а отже вони продовжують перебувати на праві оренди у ТОВ «Наташа-Агро».

Одночасно, суд відхиляє доводи позивача про те, що за період з моменту укладення Договорів від 08.07.2008 та від 05.09.2008 та по теперішній час АТОВ «Дніпро», а пізніше ТОВ «Наташа-Агро», сплачувалась орендна плата у повному обсязі та на підтвердження цього, як зазначає позивач, він надає докази сплати орендної плати, з огляду на наступне.

Позивачем надано копії платіжних доручень про сплату орендної плати за період з січня 2015 року по жовтень 2015 року, за період з січня 2016 року по червень 2017 року та за період з січня 2018 року по березень 2018 року, а також копії податкових декларацій з плати за землю за 2016-2018 роки.

Щодо платіжних доручень про сплату орендної плати за листопад-грудень 2015 року та за липень-грудень 2017 року позивачем надано письмові пояснення, у яких зазначено, що внаслідок сплати орендної плати за період з січня 2015 року по жовтень 2015 року та за період з січня 2017 року по червень 2017 року у більшому розмірі, ніж було зазначено у Договорах оренди землі, виникла переплата, а тому ці платіжні доручення відсутні.

Проте, з наданих платіжних доручень не вбачається наявності переплати орендної плати, а будь-яких обґрунтованих розрахунків щодо сплати орендної плати за період з січня 2015 року по жовтень 2015 року та за період з січня 2017 року по червень 2017 року у більшому розмірі позивачем суду не надано.

Водночас, несплата орендної плати не спростовує чинність договорів оренди від 08.07.2008 та від 05.09.2008, а розірвання договорів з такої підстави не є предметом спору.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 28.08.2017 у справі №810/1361/17 було зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області повторно розглянути заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроагромаркет" про надання дозволу на укладання договорів оренди земельних ділянок площею 5,2900 га, кадастровий номер :04:000:2491 та площею 10,2999 га, кадастровий номер :04:000:1324 для обслуговування господарського двору, нежитлових будівель і споруд на території Новобиківської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області, з урахуванням висновків суду.

При цьому, судом не було зобов'язано відповідача-1 надати відповідачу-2 в обов'язковому порядку дозвіл на укладення спірних договорів оренди.

Отже, повторно розглядаючи заяви ТОВ "Євроагромаркет", Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області повинно було врахувати не тільки висновки суду, а і фактичні обставини щодо наявності вже зареєстрованого права оренди спірних земельних ділянок за іншими юридичними особами.

Проте ці обставини відповідачем-1 враховані не були, натомість, по суті автоматично прийнято рішення про надання дозволу на укладення спірних договорів оренди, з подальшим їх укладенням, щодо земельних ділянок, які вже перебувають в оренді у позивача, чим порушено права ТОВ «Наташа-Агро».

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч.1); особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч.2); волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч.3); правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч.4); правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч.5); правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (ч.6).

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно зі статтею 215 Цивільного кодексу України недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним;

Частиною 2 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом, зокрема, визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом.

Згідно з ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання угоди недійсною.

Отже, вказаними правовими нормами передбачено такий спосіб захисту порушених прав та інтересів як визнання недійсними договорів.

При цьому, позивач просить визнати недійсними лише договори оренди без скасування наказів Головного Держгеокадастру у Чернігівській області, якими надано в оренду спірні земельні ділянки.

Відповідно до правового висновку Великої палати Верховного суду, викладеного у постанові від 30.05.2018 у справі №923/466/17, особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачено нормою матеріального права. На таку особу (позивача) не можна покладати обов'язок об'єднання вимог про визнання протиправним і скасування рішення органу місцевого самоврядування та вимог про скасування правовстановлюючих документів на земельну ділянку, укладених (виданих) на підставі такого рішення.

Отже, позивач не позбавлений права звернутись до суду із окремим позовом про визнання наказів Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області про передачу в оренду земельної ділянки, а визнання недійсними договорів оренди з одночасним скасування ненормативних актів органу місцевого самоврядування не є обов'язковим.

Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Інші докази та пояснення учасників справи судом не приймаються, оскільки не подані у встановленому порядку та не спростовують вищевикладені висновки суду.

За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", «Серявін та інші проти України» обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Зазначене і було зроблено господарським судом при вирішенні цієї справи.

Враховуючи вищевикладене, за наведених у їх сукупності обставин, суд доходить висновку, що спірні договори оренди землі від 13.04.2018 суперечать вимогами чинного законодавства та порушують права позивача, а тому підлягають визнанню недійсними.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідачів у рівних частинах.

Керуючись ст. 13, 14, 42, 73-80, 86, 129, 165, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним договір оренди землі від 13.04.2018, укладений між Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Євроагромаркет», щодо земельної ділянки з кадастровим №:04:000:1324, площею 10,2999 га.

3. Визнати недійсним договір оренди землі від 13.04.2018, укладений між Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Євроагромаркет», щодо земельної ділянки з кадастровим №:04:000:2491, площею 5,2900 га.

4. Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області (, проспект Миру, 14, м. Чернігів, 14000) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Наташа-Агро" (, вул. Циганівка, 27, с. Нова Басань, Бобровицький район, Чернігівська область, 17461) 1762,00 грн витрат зі сплати судового збору.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроагромаркет" (, вул. Переяславська, 19, м. Переяслав-Хмельницький, Київська область, 08400) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Наташа-Агро" (, вул. Циганівка, 27, с. Нова Басань, Бобровицький район, Чернігівська область, 17461) 1762,00 грн витрат зі сплати судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного господарського суду, з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, у строки, визначені ст. 256 цього Кодексу.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено 05.10.2018.

Суддя В.В. Шморгун