ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2018 року м. ОдесаСправа № 915/78/18
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Діброви Г.І.

суддів Принцевської Н.М., Ярош А.І.

секретар судового засідання Молодов В.С.

за участю представників учасників справи:

від позивача не зявився;

від відповідача не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом, м. Київ в особі Відокремленого підрозділу Южно-Українська атомна електрична станція, м.Южноукраїнськ Миколаївської області

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 03.08.2018 року, суддя Мавродієва М.В., м. Миколаїв, повний текст складено 13.08.2018 року

у справі № 915/78/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Коприг, м. Дніпро

до відповідача: Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом, м. Київ в особі Відокремленого підрозділу Южно-Українська атомна електрична станція, м. Южноукраїнськ Миколаївської області

про стягнення боргу у розмірі 285 120 грн. 00 коп.

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції

29.01.2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю Коприг, м. Дніпро звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом, м. Київ в особі Відокремленого підрозділу Южно-Українська атомна електрична станція, м. Южноукраїнськ Миколаївської області, в якій просило суд стягнути з Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом, м. Київ в особі Відокремленого підрозділу Южно-Українська атомна електрична станція, м.Южноукраїнськ Миколаївської області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Коприг, м. Дніпро у розмірі 285 120 грн. 00 коп., а також відшкодувати позивачу за рахунок відповідача судові витрати.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач, на виконання укладеного договору на постачання товару від 04.09.2017 року № 53-123-01-17-03610, здійснив відповідачу постачання продукції по накладній від 05.10.2017 року № 5634, проте відповідач листом від 06.11.2017 року № 07/16218 повідомив, що товар є неякісним і просив його замінити. Товариство з обмеженою відповідальністю Коприг, м. Дніпро відмовило у заміні товару, оскільки строк на приймання продукції за якістю сплинув 31.10.2017 року і вважає, що відповідач безпідставно не оплачує поставлений товар.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 03.08.2018 року у справі №915/78/18 (суддя Мавродієва М.В.) позовні вимоги задоволено в повному обсязі, стягнуто з Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом, м. Київ в особі Відокремленого підрозділу Южно-Українська атомна електрична станція, м. Южноукраїнськ Миколаївської області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Коприг, м. Дніпро у розмірі 285 120 грн. 00 коп., а також відшкодовано позивачу за рахунок відповідача судові витрати.

Рішення суду мотивовано правомірністю та обґрунтованістю позовних вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Державне підприємство Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом, м. Київ в особі Відокремленого підрозділу Южно-Українська атомна електрична станція, м. Южноукраїнськ Миколаївської області з рішенням суду не погодилось, тому звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Миколаївської області від 03.08.2018 року у справі № 915/78/18 і ухвалити нове, яким у позові відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права та неповним зясуванням всіх обставин справи.

На думку скаржника, суд першої інстанції у рішенні у справі № 915/78/18, неповно зясувавши обставини, що мають значення для справи та не застосувавши закон, а саме ст. 672 Цивільного кодексу України, який підлягає застосуванню, безпідставно та неправомірно зробив висновки, зазначаючи те, що відповідач повинен був здійснити приймання продукції відповідно до Інструкції П-7, та оплатити товар, у той же час, коли положення цієї статті надають право покупцю не приймати та не оплачувати товар у випадку невідповідності асортименту товару умовам договору.

Скаржник посилається на те, що СОУ НАЕК 038:2017 «Управління закупівлями продукції. Організація Вхідного контролю продукції АЕС» не регламентує прийомку продукції, а регулює організацію вхідного контролю. І, оскільки під час здійснення вхідного контролю було виявлено, що продукція не вироблена фірмою «Далгакіран», як то передбачено специфікацією №1 до договору, то приймання продукції не повинно було здійснюватись, у звязку з чим уповноваженою комісією була складена довідка від 27.10.2017 року № 378 про виявлені невідповідності.

Також в апеляційній скарзі зазначено, що, враховуючи те, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Коприг» не передані разом із товаром документи, що підтверджують якість товару, Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», відмовилось від договору на постачання продукції від 04.09.2017 року №53-123-01-17-03610 без оплати товару, про що повідомило позивача, надіславши йому заяву про відмову від договору на постачання продукції листом від 06.03.2018 року № 07/3863.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

17.09.2018 року через канцелярію суду від Товариства з обмеженою відповідальністю Коприг, м. Дніпро надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Господарського суду Миколаївської області від 03.08.2018 року у справі № 915/78/18 без змін.

У відзиві позивач зазначає з посиланням на практику Верховного суду, що саме норми Інструкцій П-6 «Про порядок приймання продукції по кількості» та П-7 «Про порядок приймання продукції по якості» та СОУ НАЕК 038:2017 «Управління закупівлями продукції. Організація Вхідного контролю продукції АЕС» мають застосовуватись до спірних правовідносин.

Також позивач вказує про те, що товар за спірним договором було із самого початку прийнято відповідачем, й лише згодом щось у позиції відповідача було змінено з цього питання, про що свідчить також доказ, наданий самим відповідачем - довідка від 05.04.2018 року № 4 про взаємні розрахунки між відповідачем і позивачем за період з 01.08.2017 року по 05.04.2018 року. Зі змісту цієї довідки можна побачити, що на 01.08.2017 року заборгованість між позивачем та відповідачем була відсутня (сальдо 0). Нижче у довідці зазначається рух активів, за яким видно те, що товар було прийнято відповідачем, оскільки зазначено про кредитовий оборот на суму 285 120 грн. 00 коп. за накладною від 05.10.2017 року № 5634.

Судовою колегією відзив долучено до матеріалів справи.

В судове засідання представники учасників справи не зявились, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Учасники справи про причини неявки суд не повідомили та не скористались своїми процесуальними правами на участь у судових засіданнях. Ухвалами Одеського апеляційного господарського суду явка сторін не визнавалась обовязковою.

В судове засідання зявився представник відповідача ОСОБА_1, проте його повноваження не були оформлені належним чином, оскільки він не є адвокатом і в даній справі немає підстав для його участі тільки на підставі довіреності, зокрема, справа не є малозначною за законом. У звязку з цим він був присутній в судовому засіданні, проведення якого було оформлене протоколом, в якості вільного слухача і технічна фіксація судового процесу не здійснювалась на підставі ч. 3 ст. 222 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає за необхідне переглянути справу у межах доводів апеляційної скарги, оскільки для зясування фактичних обставин справи достатньо доказів, що знаходяться в справі № 915/78/18.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що обєктивно не залежали від нього. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права України в межах заявленої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Миколаївської області від 03.08.2018 року у справі № 915/78/18 є правомірним і не підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Місцевим господарським судом і апеляційним господарським судом встановлено та неоспорено учасниками справи такі обставини.

Між Державним підприємством Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Южно-Українська атомна електрична станція (покупець) і Товариством з обмеженою відповідальністю «Коприг» (постачальник) було укладено договір на постачання товару від 04.09.2017 року № 53-123-01-17-03610, за умовами якого постачальник зобовязався поставити покупцю насоси та компресори у кількості, асортименті і цінами, зазначеними у специфікації № 1, що є невідємною частиною договору, а відповідач, в свою чергу, зобовязався прийняти та оплатити товар.

У специфікації № 1 до договору вказано, що постачальник мав поставити ЗіП до компресора повітряного DVK 270 W. Масляний фільтр (10 одиниць, виробник фірма «Далгакіран» Туреччина, за ціною 2700 грн. 00 коп. без ПДВ); ЗіП до компресора повітряного DVK 270 W. Панельний фільтр (3 одиниці, виробник фірма «Далгакіран» Туреччина, за ціною 2500 грн. 00 коп. без ПДВ); ЗіП до компресора повітряного DVK 270 W. Панельний фільтр (1) (3 одиниці, виробник фірма «Далгакіран» Туреччина, за ціною 2500 грн. 00 коп. без ПДВ); ЗіП до компресора повітряного DVK 270 W. Повітряний фільтр (6 одиниць, виробник фірма «Далгакіран» Туреччина, за ціною 8500 грн. 00 коп. без ПДВ); ЗіП до компресора повітряного DVK 270 W. Елемент сепаратора (3 одиниці, виробник фірма «Далгакіран» Туреччина, за ціною 36000 грн. 00 коп. без ПДВ); ЗіП до компресора повітряного DVK 270 W. Ремінь клиновий ХРС-3000 (12 одиниць, виробник фірма «Далгакіран» Туреччина, за ціною 2000 грн. 00 коп. без ПДВ); ЗіП до компресора повітряного DVK 270 W. Ремінь клиновий ХРС-3150 (6 одиниць, виробник фірма «Далгакіран» Туреччина, за ціною 2100 грн. 00 коп. без ПДВ). Загальна сума поставки становила 285120 грн. 00 коп. (з ПДВ).

Відповідно до п. 3.1 договору, постачання мало здійснюватись з 15.09.2017 року по 31.10.2017 року транспортом постачальника відповідно до правил Інкотермс-2000 на умовах DDP м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, Южноукраїнське відділення ВП «Складське господарство».

Згідно з п. 2.2 Договору оплата за поставлений товар повинна була відбутись на протязі 45 днів після постачання товару згідно специфікації № 1 та виконання постачальником п. п. 3.2, 5.1 договору.

Пунктом 3.2 договору визначено, що постачальник надає покупцю разом з товаром видаткову накладну; податкову накладну, складену в електронній формі; документ, який підтверджує якість товару.

У п. 5.1 договору передбачено, що приймання товару по кількості і якості здійснюється покупцем відповідно до Інструкції П-6 «Про порядок приймання товару по кількості» та П-7 «Про порядок приймання продукції по якості», СОУ НАЕК 038:2017 «Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції АЕС».

З видаткової накладної від 05.10.2017 року № 5634 вбачається, що позивач поставив за адресою, вказаною у п. 3.1 договору товар на загальну суму 285 120 грн. 00 коп. (з ПДВ).

Сторонами підтверджено, що фактичною датою поставки було 11.10.2017 року, про що зроблено відмітку на екземплярі видаткової накладної від 05.10.2017 року № 5634, наданому відповідачем.

27.10.2017 року відповідачем складено довідку № 378 про виявлені невідповідності у продукції, поставленій по накладній від 05.10.2017 року № 5634, а саме: 1) не надані гарантії від виробника щодо постачання товару належної якості у повній відповідності до встановлених на нього технічних норм та стандартів; 2) згідно специфікації до договору від 04.09.2017 року №53-123-01-17-03610 замовлено паси клинові виробництва фірми «Далгакіран» Туреччина, фактично надійшли паси клинові фірми «ConCar IndustrietechnikGmbH»; 3) відсутні документи, що підтверджують якість продукції.

01.12.2017 року відповідачем складено ОСОБА_2 №1 про неусунення невідоповідностей, в якому комісією відповідача встановлено, що невідповідності, вказані у довідці від 27.10.2017 року № 378 у строки, вказані у п. 15.12., 15.14 ПЛ.0.0021.0037 не усунуті: не надана гарантія виробника, не надані документи про якість, поставлена продукція виробника, не вказаного у специфікації.

Позивачем факт отримання такої довідки та акту заперечується. Доказів направлення довідки від 27.10.2017 року № 378 та ОСОБА_2 від 01.12.2017 року №1 на адресу позивача будь-якими засобами звязку матеріали справи не містять.

Листом від 06.11.2017 року № 07/16218 відповідач звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «Коприг» з вимогою замінити товар на такий, який відповідає вимогам договору, у звязку з тим, що фірма «Далгакіран компресор» м.Стамбул не підтвердила постачання та якість поставлених Товариством з обмеженою відповідальністю «Коприг» по накладній від 05.10.2017 року № 5634 товарно-матеріальних цінностей.

Листом від 23.11.2017 року № 2 позивач залишив прохання про заміну ТМЦ без задоволення з посиланням на те, що строк приймання товару за якістю, встановлений Інструкцією П-7 сплив 31.10.2017 року, тому товар вважається прийнятим та підлягає оплаті.

Позивач направив на адресу відповідача претензію від 27.12.2017 року № 1, в просив провести оплату за отриманий товар.

07.03.2018 року відповідач направив на адресу позивача заяву від 06.03.2017 року №07/3863 про відмову від договору №53-123-01-17-03610, в якій зазначив, що при постачанні позивачем продукції було порушено істотні умови договору, а саме: у видатковій накладній не визначено виробника продукції, передбаченого специфікацією №1, а також не виконано умови п. 3.2 договору, оскільки не надано документ, який підтверджує якість товару. Оскільки продавцем не виконані вимоги покупця щодо заміни товару на такий, що відповідає умовам договору, а також не передані документи, що підтверджують якість товару, відповідач відмовляється від договору без оплати вартості товару.

За актом від 30.03.2018 року № 253 ЗіП до компресора повітряного DVK 270 W в кількості 43 шт. були прийняті та оприбутковані на складі Южноукраїнського відділення ВП «Складське господарство».

21.04.2018 року відповідач направив на адресу позивача лист від 13.04.2018 року №07/5899, в якому просив забрати продукцію, яка зберігається на складі Южноукраїнського відділення ВП «Складське господарство».

Листом від 17.04.2018 року № 45/4 відповідач повідомив позивача, що за умовами договору на склади Южноукраїнського відділення ВП «Складське господарство» були прийняті товарно-матеріальні цінності (ЗіП до компресора повітряного DVK 270 W) в кількості 43 шт. При проведенні вхідного контролю було виявлено низку зауважень, які вказані у довідці про виявлені невідповідності від 27.10.2017 року № 378. Зазначені товарно-матеріальні цінності перебувають на позабалансовому рахунку на складах підприємства, тому відповідач запропонував позивачу їх забрати або укласти договір зберігання.

Листом від 08.06.2018 року №45/0-766 відповідач направив позивачу для підписання проект договору від 07.06.2018 року № 75 про надання послуг відповідального зберігання ТМЦ на Южноукраїнському відділенні ВП «Складське господарство».

Норми права, які регулюють спірні правовідносини

За приписами ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до приписів ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

В силу приписів ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу приписів ч. 2 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 666 Цивільного кодексу України визначено правові наслідки невиконання продавцем обов'язку передати приналежності товару та документи, що стосуються товару. Якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання. Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Відповідно до ч.1 ст. 688 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару у строк, встановлений договором або актами цивільного законодавства, а якщо такий строк не встановлений, - в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.

Згідно з ст. 690 Цивільного кодексу України, а також п. 29 Положення про поставки товарів народного споживання, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 25.07.1988 року № 888, поставлені без згоди покупця товари, від яких покупець відмовився, повинні прийматися ним на відповідальне зберігання.

Згідно з п. 11.10, 11.11 СОУ НАЕК 038:2017 строк усунення виявлених невідповідностей не повинен перевищувати 10 робочих днів на етапі ВК-1 з моменту оформлення «Довідки про виявлені невідповідності». Допускається одноразове обґрунтоване продовження строків для усунення виявлених невідповідностей на 10 днів. У разі непродовження строку або його закінчення комісією з вхідного контролю складається «ОСОБА_2 про неусунення невідповідностей».

Пунктами 1, 2 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю від 25.04.1966 року № П-7 передбачено, що ця Інструкція застосовується в усіх випадках, коли стандартами, технічними умовами, основними та особливими умовами постачання або іншими обов'язковими для сторін правилами не встановлений інший порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю. Підприємство-постачальник повинно забезпечити своєчасне відправлення одержувачу документів, що засвідчують якість та комплектність продукції, що, за загальним правилом, відсилаються разом з продукцією, якщо інше не передбачено обов'язковими для сторін правилами чи умовами договору.

У п. 12, 14 Інструкції № П-7 визначено, що приймання продукції за кількістю здійснюється по транспортним і супровідним документам (рахункові-фактурі, специфікації, описові, пакувальним ярликам і ін.) відправника (виготовлювача). Відсутність зазначених супровідних документів або деяких з них не припиняє приймання продукції. У цьому випадку складається акт про фактичну наявність продукції, що надійшла, і в акті вказується, які документи відсутні. Приймання продукції по якості й комплектності проводиться в точній відповідності зі стандартами, технічними умовами, основними і особливими умовами постачання, іншими обов'язковими для сторін правилами, а також по супровідних документах, що засвідчують якість і комплектність продукції (технічний паспорт, сертифікат, посвідчення якості, рахунок-фактура, специфікація і т. п.). Відсутність вказаних супровідних документів або деяких з них не припиняє приймання продукції. В цьому випадку складається акт про фактичну якість і комплектність продукції, що поступила, і в акті вказується, які документи відсутні.

Відповідно до п. 16 Інструкції П-7 при виявлені невідповідності якості, комплектності, маркування отриманої продукції, тари або упаковки вимогам стандартів, технічним умовам, кресленням, зразкам (еталонам) договору або даним, зазначеним на маркуванні та супровідних документах, що підтверджують якість продукції (п. 14 цієї Інструкції), отримувач призупиняє подальший прийом продукції і складає акт, в якому зазначає кількість оглянутої продукції та характер виявлених при прийомі дефектів. Отримувач зобов'язаний забезпечити зберігання продукції неналежної якості або некомплектної продукції в умовах, запобігаючи погіршення її якості і змішування з іншою однорідною продукцією.

Отримувач зобов'язаний викликати для участі у продовженні приймання продукції та складання двостороннього акта представника виробника (відправника) з іншого міста, якщо це передбачено в основних та особливих умовах поставки, інших обов'язкових правилах та договорі.

Відповідно до п. 20 Інструкції П-7 порядок проведення перевірки якості продукції за відсутності представника виробника (відправника), у разі його неявки на виклик отримувача (покупця) у встановлений строк та у випадках, коли виклик представника не є обов'язковим.

За результатами проведення перевірки відповідно до п. 29 Інструкції П-7 складається акт про фактичну якість та комплектність отриманої продукції.

Доводи та мотиви відхилення аргументів, викладених позивачем в апеляційній скарзі, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог

Виходячи з вищевказаних норм та умов договору, загальний порядок виконання постачальником зобов'язань за договором поставки передбачає надання ним документів, що стосуються товару, разом з товаром, у той час як відсутність необхідних товаросупровідних документів підлягає фіксації при прийнятті товару шляхом складання відповідного засвідчувального документа (акту).

У відповідності до положень ст. 666 Цивільного кодексу України відповідач не був позбавлений права, в разі непередачі позивачем документів, які мають бути передані разом з товаром, встановити розумний строк для їх передання. Вказана вище вимога такого строку не містить. Також зазначена вимога не є актом про фактичну якість і комплектність товару у розмінні положень Інструкцій П-6, П-7, який складається в процесі приймання відповідної продукції протягом певного строку при дотриманні зазначених вище умов (конкретні строки такого приймання в присутності уповноважених представників іншої сторони складом комісії, призначеної в певному порядку відповідачем).

Водночас, судова колегія зазначає, що доказом щодо поставки неякісної або некомплектної продукції відповідно до вимог Інструкцій П-6 та П-7 може бути лише акт про фактичну якість та комплектність отриманої продукції, оскільки сторони в добровільному порядку, без заперечень та зауважень погодили саме такий порядок отримання товарно-матеріальних цінностей умовами укладеного договору, що є обовязковим до виконання.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 25.11.2017 року (термін оплати товару) відповідач не повідомив позивача про відсутність документів, що підтверджують якість товару та документів, що підтверджують гарантії виробника; не відправив повідомлення про виклик представника постачальника для спільного приймання продукції, що було передбачено нормами Інструкцій та СОУ НАЕК 038:2017 щодо проведення вхідного контролю. Причому, слід зауважити, що вхідний контроль проводиться сторонами не у випадку відсутності взагалі документів щодо підтвердження якості товару іншого виробника, ніж передбачено договором. В такому випадку мова йде про невідповідність товару умовам договору та некомплектність його поставки, які потрібно оформлювати в момент приймання продукції в присутності уповноважених представників сторін.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності жодних заперечень з боку відповідача при прийманні продукції відносно кількості, якості, асортименту та комплектності товару як в момент отримання товару на склад, так і в розумний строк, визначений умовами договору, і в строки, передбачені нормами вищезазначених Інструкцій, а також заперечень щодо неналежного виконання позивачем його договірних зобовязань за договором на постачання товару від 04.09.2017 року № 53-123-01-17-03610, в асортименті, кількості, в строки, за ціною та якісними характеристиками, які б були направлені йому в передбачений термін належними засобами звязку.

Акт № 1 про не усунення невідповідностей було складено відповідачем 01.12.2017 року, тобто з порушенням вказаних строків, та із вказівкою на те, що постачальником не усунуті невідповідності, вказані у довідці від 27.10.2017 року № 378, при тому, що матеріали справи не містять доказів направлення позивачу вимоги про усунення вказаних невідповідностей.

Навіть, якщо погодитись з позицією відповідача щодо проведення ним тільки вхідного контролю, то, відповідно до п. 11.19 СОУ НАЕК 038:2017, у разі відмови постачальника від врегулювання невідповідностей, готуються документи для претензійної роботи у відповідності до норм тих же Інструкцій П-6, П-7.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази по справі виконання відповідачем належним чином своїх договірних зобовязань в частині складання акту про некомплектність поставленої продукції, оскільки наявні в матеріалах справи листи, акт та довідка не є належними та допустимими доказами факту належного оформлення відповідачем, відповідно до вимог Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю № П-6 (зі змінами та доповненнями) та Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю № П-7, в належні строки відмови від приймання товарно-матеріальних цінностей позивача.

Крім того, матеріалами справи не підтверджений взагалі факт неякісності отриманої продукції, оскільки факт наявності недоліків поставленої продукції та питання щодо якості цієї продукції можливо визначити лише шляхом призначення по справі судової експертизи, однак в матеріалах справи відсутнє клопотання позивача з цього приводу і належними засобами доказування не встановлено факт поставки саме неякісної продукції. Як вже зазначалося вище, в даному випадку мова могла йти про некомплектність поставленого товару в звязку з відсутністю гарантій якості виробника, але такий факт відповідачем не підтверджено належними доказами по справі.

За таких обставин, відповідач має оплатити поставлений товар відповідно до умов укладеного договору.

Судова колегія погоджується з посиланням місцевого господарського суду про те, що посилання відповідача на те, що фірма «Далгакіран компресор» м. Стамбул не підтвердила постачання та якість поставлених Товариством з обмеженою відповідальністю «Коприг» по накладній від 05.10.2017 року № 5634 товарно-матеріальних цінностей, не може слугувати підставою для відмови відповідача від виконання умов договору щодо оплати продукції, без додержання приписів нормативних актів, які регулюють порядок приймання продукції по якості та комплектності в належні строки з оформленням належних документів.

До того ж, матеріали справи взагалі не містять належних та допустимих доказів, оформлених належним чином, наявності заперечень відповідача щодо комплектності, кількості, якості або асортименту поставленої продукції, щодо відмови відповідача від поставленого обсягу продукції в момент її отримання або в строки, передбачені нормами Інструкції П-7 і умовами договору. Відповідачем також не надані суду належні та допустимі докази, оформлені належним чином, щодо прийняття продукції у встановленому порядку на відповідальне зберігання, оскільки направлення через майже півроку проекту такого договору без його укладення у встановленому порядку з позивачем не відповідає нормам чинного законодавства України.

Отримання продукції на склад, неповернення її позивачу з причин некомплектної поставки свідчить про вчинення відповідачем конклюдентних дій на підтвердження факту здійснення сторонами господарської операції по поставці та прийняттю продукції саме на виконання договірних зобовязань.

Отже, судова колегія вважає, що судом першої інстанції правомірно задоволенні позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Коприг, м. Дніпро до Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом, м. Київ в особі Відокремленого підрозділу Южноукраїнська атомна електрична станція, м.Южноукраїнськ Миколаївської області про стягнення 285 120 грн. 00 коп.

Посилання скаржника на те, що судом першої інстанції помилково застосовано Інструкцію П-7 до спірних правовідносин, оскільки скриті недоліки (дефекти) поставленої продукції були виявлені не при прийманні продукції, а при передачі їх фірмі «Далгакіран компресор» м. Стамбул, колегією суддів апеляційної інстанції не приймаються до уваги, оскільки дана інструкція застосовується у всіх випадках, коли стандартами, технічними умовами, Основними та Особливими умовами поставки або іншими обов'язковими для сторін правилами не встановлений інший порядок приймання виробничо-технічного призначення, та товарів народного споживання по якості та комплектності, а також даною Інструкцією передбачено порядок складання як акту про приховані недоліки для товарів з встановленим гарантійним строком, на що неправомірно посилається відповідач, так і акту про некомплектність поставленого товару, який потрібно було складати в даному випадку відповідачем.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, то вони не спростовують вказаних висновків суду першої інстанції та не прийняті до уваги судовою колегією, оскільки спростовуються вищенаведеним.

Переглядаючи у апеляційному порядку рішення Господарського суду Миколаївської області від 03.08.2018 року у справі № 915/78/18, суд апеляційної інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи не виявив порушення чи неправильного застосування норм матеріального та процесуального права, які б призвели до прийняття Господарським судом Миколаївської області неправильного судового рішення у справі.

За таких обставин, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Миколаївської області від 03.08.2018 року у справі № 915/78/18 відповідає обставинам справи та вимогам закону і достатніх правових підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом, м. Київ в особі Відокремленого підрозділу Южноукраїнська атомна електрична станція, м. Южноукраїнськ Миколаївської області на рішення Господарського суду Миколаївської області від 03.08.2018 року у справі № 915/78/18 залишити без задоволення, рішення Господарського суду Миколаївської області від 03.08.2018 року у справі № 915/78/18 залишити без змін.

Постанова суду може бути оскаржена до Верховного Суду у випадку, передбаченому законом, протягом 20 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Вступна і резолютивна частина постанови проголошені в судовому засіданні 25.09.2018 року, повний текст постанови буде складено 27 вересня 2018 року.

Головуючий суддя ОСОБА_3
Судді ОСОБА_4
ОСОБА_2