РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.09.2018Справа № 910/8155/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В., за участі секретаря судового засідання Жука В.М., розглянувши матеріали справи

За позовом Комунального підприємства «Автопідприємство санітарного транспорту»

до Департаменту патрульної поліції

третя особа ОСОБА_1

про стягнення 140900,50 грн.

Представники сторін:

від позивача - Бевза М.О. (представник за довіреністю);

від відповідача - Ковтун А.М. (представник за довіреністю);

від третьої особи - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Автопідприємство санітарного транспорту» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Департаменту патрульної поліції, третя особа - ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 139900,50 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.10.2016 близько 02 год. 50 хв., водій - рядова поліції поліцейської роти №4 батальйону №1 Управління патрульної поліції в м. Дніпро Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1, керуючи службовим автомобілем марки «Toyota» д.н.з.НОМЕР_3, рухаючись по вул. Радищева у м. Дніпро, на перехресті вул. Радищева та вул. Воронезька, в наслідок порушення правил дорожнього руху, здійснила зіткнення з каретою швидкої медичної допомоги, автомобілем НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_4 внаслідок чого вказані автомобілі зазнали механічних ушкоджень, крім того водій та пасажири автомобіля НОМЕР_1 також зазнали ушкоджень.

Постановою слідчого прокуратури Дніпропетровської області від 19.12.2016 про закриття кримінального провадження №0000970 було встановлено, що внаслідок неправомірних дій ОСОБА_1, які вчинені нею під час керування службовим автомобілем «Toyota» д.н.з.НОМЕР_3, було спричинено шкоду автомобілю НОМЕР_1, внаслідок порушення нею Правил дорожнього руху України.

Так, відповідно до висновку експертного дослідження про оцінку вартості матеріального збитку №2412/16/16 від 14.12.2016, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобілю НОМЕР_1 склала 189960,50 грн., частина з яких в розмірі 50000 грн. була відшкодована позивачу страховиком належного відповідачу автомобіля - Товариством з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус»

Таким чином, просить стягнути з Департаменту патрульної поліції як особи, відповідальної за завдані позивачу збитки в розмірі 139900,50 грн.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 1000 грн. вартості проведення експертного дослідження.

На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути на свою корить з відповідача збитки в загальному розмірі 140900,50 грн.

Відповідач у поданому до суду відзиві на позов заперечив проти задоволення позовних вимогу у повному обсязі, зокрема зазначив, що позивачем не надано належних доказів підтвердження вини ОСОБА_1, оскільки матеріали справи не містять рішення суду про притягнення вказаної особи до адміністративної відповідальності за наслідками скоєння вказаної ДТП. Крім того вказав, що посилання позивача на постанову про закриття кримінального провадження не є належним доказом підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні розглядуваної ДТП.

В ході розгляду справи, 26.06.2017 позивачем через загальний відділ діловодства господарського суду міста Києва подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просив суд стягнути з відповідача шкоду в розмірі 139960,50 грн. та 1000 грн. вартості проведення експертного дослідження.

В обґрунтування вказаної заяви позивач вказує на те, що останнім в позові помилково було зазначено вартість матеріального збитку визначеного на підставі Звіту №2412/16/16 від 14.12.2016 в сумі 189900,50 грн., та відповідно неправильно було обраховано суму завданої відповідачем шкоди, оскільки із наявного в матеріалах справи звіту вбачається, що вартість матеріального збитку завданого позивачу становить 189960,50 грн. У зв'язку з викладеним позивач просив прийняти до розгляду вказану заяву.

Разом з тим, в ході розгляду справи позивачем та відповідачем було подано клопотання про призначення у справі судової експертизи у справі.

За приписами ч.1 ст.99 Господарського процесуального кодексу України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не може замінити інші засоби доказування.

Так, ухвалою господарського суду міста Києва від 14.09.2017 судом призначено судову експертизу у справі №910/8155/17. На вирішення експерта поставлено наступні питання: яка дійсна ринкова вартість автомобіля марки «Peugeot», модель «Boxer», державний номерний знак НОМЕР_2, 2013 року випуску, що належить Комунальному підприємству «Автопідприємство санітарного транспорту» Дніпровської міської ради, до його пошкодження в результаті ДТП, яка сталася 26.10.2016?; яка вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Peugeot», модель «Boxer», державний номерний знак НОМЕР_2, 2013 року випуску, в результаті його пошкодження в ДТП, яка сталася 26.10.2016?; яка вартість відновлювального ремонту автомобіля «Peugeot», модель «Boxer», державний номерний знак НОМЕР_2, 2013 року випуску, в результаті його пошкодження в ДТП, яка сталася 26.10.2016?.

Проведення експертизи доручено Державному науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України. Провадження у справі №910/8155/17 зупинено до одержання результатів судової експертизи.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.12.2017 судом було задоволено клопотання експертів та уточнено питання, які були поставлені на вирішення експерта, а саме було зазначено, що відповіді на поставленні експертам питання останнім слід надати станом на дату проведення експертного дослідження.

05.06.2018 через загальний відділ діловодства від Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України надійшов Висновок №19/13-1/2-СЕ/18 від 15.05.2018 відповідно до якого, поставлені судом питання, щодо того яка дійсна ринкова вартість автомобіля марки «Peugeot», модель «Boxer», державний номерний знак НОМЕР_2, 2013 року випуску, що належить Комунальному підприємству «Автопідприємство санітарного транспорту» Дніпровської міської ради, до його пошкодження в результаті ДТП, яка сталася 26.10.2016?; яка вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Peugeot», модель «Boxer», державний номерний знак НОМЕР_2, 2013 року випуску, в результаті його пошкодження в ДТП, яка сталася 26.10.2016?, судовим експертом не вирішувались, з огляду на те, що станом на момент проведення судової експертизи, пошкоджений транспортний засій, який був об'єктом дослідження було розукомплектовано, зокрема було відсутнє спеціальне медичне обладнання, а також з огляду на відсутність у розпорядженні судового експерта інформації щодо вартості спеціального медичного обладнання з урахуванням технічного його зносу.

Стосовно поставленого судом питання, щодо того, яка вартість відновлювального ремонту автомобіля «Peugeot», модель «Boxer», державний номерний знак НОМЕР_2, 2013 року випуску, в результаті його пошкодження в ДТП, яка сталася 26.10.2016?, судовий експерт у наданому висновку зазначив, що вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Peugeot», модель «Boxer», державний номерний знак НОМЕР_2, в результаті його пошкодження в ДТП, яка сталася 26.10.2016, могла складати 384537,67 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.06.2018 поновлено провадження у справі №910/8155/17 та призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні.

В ході розгляду справи відповідачем було подано до суду додатковий відзив на позов, в якому останній додатково зазначив, що Департамент патрульної поліції є юридичною особою публічного права - територіальним органом центрального органу виконавчої влади, Національної поліції України, і фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України, а відтак, відповідно до приписів статті 1174 Цивільного кодексу України, обов'язок по відшкодуванню завданої позивачу шкоди покладається не на державний орган, а на державу, відповідно джерелом відшкодування шкоди мають бути кошти Державного бюджету України, а відшкодовувати таку шкоду має Державне казначейство України, як головний розпорядник бюджетних коштів.

Крім того, 24.07.2018 позивачем через загальний відділ діловодства господарського суду міста Києва було подано уточнену позовну заяву, відповідно до якої позивач просив суд стягнути з відповідача збитки в розмірі 278156,16 грн. та 1000 грн. вартості проведення експертного дослідження.

В обґрунтування вказаної заяви позивач зазначив, що в ході розгляду даної справи, останнім було здійснено відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля НОМЕР_1, який відповідно до рахунку №186 від 26.06.2018 коштував 278156,16 грн. з урахуванням попередніх оплат, здійснених страховою компанією на користь СТО. У зв'язку з чим, позивач просить суд задовольнити позов та стягнути з відповідача суму фактично понесених збитків.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.46 Господарського процесуального кодексу України крім прав та обов'язків, визначених у статті 42 цього Кодексу позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

В той же час, суд зазначає, що чинним господарським процесуальним законодавством не передбачено можливості позивачу подавати заяви про уточнення позовних вимог, проте згідно приписів ст.46 Господарського процесуального кодексу України, позивач не позбавлений права подати до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог.

За таких обставин, дослідивши зміст поданої позивачем уточненої позовної заяви, судом встановлено, що остання спрямована на фактичне збільшення розміру позовних вимог, а відтак суд вважає за можливе прийняти вказану заяву, як заяву про збільшення розміру позовних вимог, та здійснювати подальший розгляд справи з урахуванням вказаної заяви.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та просив суд відмовити у задоволенні позову.

Третя особа в судове засідання не з'явилась, жодних пояснень по суті спору не надала, разом з тим, через загальний відділ діловодства господарського суду міста Києва подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Розглянувши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, 26.10.2016 о 02 год. 50 хв. водій ОСОБА_1 керуючи службовим транспортним засобом «Toyota» д.н.з.НОМЕР_3 рухаючись на перехресті нерівнозначних доріг вул. Воронезька та вул. Радищева в м. Дніпрі виїжджаючи на головну дорогу не надала перевагу в русі автомобілю карети швидкої медичної допомоги «Peugeot» д.н.з.НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, що рухався по головній дорозі по вул. Воронезька, та скоїла з ним зіткнення, внаслідок зіткнення автомобіль «Peugeot» перекинувся на правий бік. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушила п.1.5, 16.11 Правил дорожнього руху, спричинивши пошкодження зазначеним транспортним засобам. Водій автомобіля «Peugeot» ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої ЧМТ та забою головного мозку, пасажири автомобіля «Peugeot» ОСОБА_5 отримав ушкодження у вигляді забою поясничного відділу хребта, садна правого предзап'ясного суглобу правої руки, пасажирка ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої ЧМТ, забою грудної клітини, забою поперекового відділу хребта.

Зазначені обставини, зокрема, підтверджуються наявною в матеріалах справи копією постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20.09.2017 у справі №203/3183/17.

Вказаною постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.11.2017, водія автомобіля марки «Toyota» д.н.з.НОМЕР_3, ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до Наказу №482-К від 21.12.2012 Автопідприємства санітарного транспорту Дніпропетровської міської ради ОСОБА_4 прийнято на роботу на посаду водія для роботи на автомобілі швидка медична допомога марки «ГАЗ» д.н.з.НОМЕР_4.

Відповідно до наказу директора Автопідприємства санітарного транспорту Дніпропетровської міської ради №128-к/тр від 28.04.2014, водія автотранспортних засобів 2 автоколони перевести з 25.04.2014 з автомобіля швидка медична допомога марки «ГАЗ» д.н.з.НОМЕР_4 для роботи на автомобілі «Пежо» д.н.з.НОМЕР_2.

З наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 вбачається, що автомобіль НОМЕР_1 з 17.12.2014 зареєстровано за Комунальним підприємством «Автопідприємство санітарного транспорту».

Таким чином наявними в матеріалах справи документів підтверджується, що станом на момент настання вказаної ДТП, належним позивачу автомобілем НОМЕР_1 керував робітник підприємства позивача у визначений підприємством робочий час.

Так, звертаючись із розглядуваним позовом до суду, позивач зазначив, що в результаті вказаної ДТП, останньому завдано збитки в розмірі 278156,16 грн. які полягають у вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Статтею 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди передбачено у статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з ч.1 ст.1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до ч.2 ст.1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як вбачається із матеріалів справи, розрахунок спричиненої позивачу шкоди останнім здійснено на підставі Звіту №2412/16/16 від 14.12.2016 експертного дослідження з визначення вартості матеріального збитку спричиненого власнику автомобіля НОМЕР_5 в результаті розглядуваної ДТП, складного судовим експертом ОСОБА_7 на замовлення позивача.

Так, відповідно до вказаного висновку, вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу становить 384537,67 грн., вартість матеріального збитку завданого позивачу складає 189960,50 грн.

Крім того, з наявного в матеріалах справи Висновку №19/13-1/2-СЕ/18 від 15.05.2018 Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, складного за наслідками проведення судової експертизи у даній справі, призначеної ухвалою господарського суду міста Києва від 14.09.2017 вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Peugeot», модель «Boxer», державний номерний знак НОМЕР_2, в результаті його пошкодження в ДТП, яка сталася 26.10.2016, могла складати 384537,67 грн.

Також позивачем додано до матеріалів справи докази фактичного ремонту пошкодженого автомобіля, здійсненого на підставі Договору про виконання ремонту автомобіля №72АП від 25.01.2018, укладеного позивачем із ФОП Голодом Д.О., зокрема позивачем надано Акт прийому передачі виконаних робіт №91 від 26.06.2018 та Рахунок №186 від 26.06.2018 з яких вбачається, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля НОМЕР_1 склала 278156,16 грн.

Разом з тим, відповідно до положень ч.4, 6 ст.75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Так наявною в матеріалах справи копією постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20.09.2017 у справі №203/3183/17 підтверджується, що саме з вини ОСОБА_1 якою було скоєно адміністративне правопорушення передбачене ст.124 КУпАП, автомобіль НОМЕР_1 зазнав механічних ушкоджень, а також пасажири вказаного транспортного засобу зазнали тілесних ушкоджень.

Крім того, з наявних у матеріалах справи копій матеріалів кримінального провадження №0000970 вбачається, що ОСОБА_1, яка керувала патрульним автомобілем «Toyota» д.н.з.НОМЕР_3, на час скоєння розглядуваної ДТП працювала патрульним поліцейським роти №4 батальйону №1 Управління патрульної поліції в м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції.

На підставі викладеного, враховуючи приписи чинного законодавства, а саме положення ст. 1172 ЦК України, та наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що обов'язок з відшкодування шкоди, завданої позивачу патрульним поліцейським роти №4 батальйону №1 Управління патрульної поліції в м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 при здійсненні нею своїх повноважень, покладаються на відповідача.

Разом з тим, заперечення відповідача стосовно того, що Департамент патрульної поліції є юридичною особою публічного права - територіальним органом центрального органу виконавчої влади, Національної поліції України, і фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України, а відтак, відповідно до приписів статті 1174 Цивільного кодексу України, обов'язок по відшкодуванню завданої позивачу шкоди покладається не на державний орган, а на державу, відповідно джерелом відшкодування шкоди мають бути кошти Державного бюджету України, а відшкодовувати таку шкоду має Державне казначейство України, як головний розпорядник бюджетних коштів, судом відхиляються з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Фактично підставою для застосування вказаного виду відповідальності є наявність в діях особи складу цивільного правопорушення, складові якого у сукупності надають право на відшкодування завданої шкоди (шкода, протиправна поведінка, причинно-наслідковий зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою).

Проте суд зазначає, що органи поліції не належать до суб'єктів відповідальності за нормами статей 1173, 1174 ЦК України, у зв'язку із тим, що не мають статусу органів, які реалізують надані державою функції і повноваження у сфері управління, однак такими органами є державні адміністрації та органи місцевого самоврядування.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, а відповідно до статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових/службових обов'язків.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що шкода завдана позивачу саме внаслідок неправомірних дій особи, яка перебувала при виконанні своїх службових обов'язків як патрульного поліцейського, у даному випадку стягнення повинно проводитись не з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України, а з рахунків винних органів, як розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів, рахунки яких відкриті в територіальному органі Державної казначейської служби України (тобто, безспірне списання коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти бюджетних установ).

Отже, окремі юридичні особи, в тому числі, Департамент патрульної поліції, самостійно несуть відповідальність за своїми зобов'язаннями, є розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня та шкода, у разі дійсного її заподіяння, повинна відшкодовуватись з рахунків таких органів, тобто за рахунок бюджетів, передбачених для вказаних органів, а останні зобов'язані вжити всіх заходів щодо забезпечення відповідних асигнувань.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.08.2018 у справі №520/4116/16-ц.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що наявні у матеріалах справи документи в повному обсязі підтверджують доводи позивача, щодо завдання відповідачем шкоди в розмірі 278156,16 грн. реально понесених збитків відповідно до акту приймання передачі виконаних робіт, а відтак позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Разом з тим, стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача 1000 грн. вартості проведення автотоварознавчого дослідження пошкодженого транспортного засобу, суд вважає за необхідне зазначити, що позивачем доведено факт понесення витрат з оплати вказаного дослідження, зокрема додано до матеріалів справи копію Квитанції про оплату експертних послуг від 14.12.2016 на суму 1000 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення позову у цій частині.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем не надано суду належних доказів на спростування викладених у позові обставин.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст.13, 73, 74, 75, 76, 77, 86, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Ф. Ернста, 3; ідентифікаційний код 40108646) на користь Комунального підприємства «Автопідприємство санітарного транспорту» (49008, м. Дніпро, вул. Надії Алексєєнко, 88А; ідентифікаційний код 01995663) 278156 (двісті сімдесят вісім тисяч сто п'ятдесят шість) грн. 16 коп. завданої шкоди, 1000 (одну тисячу) грн. витрат на проведення експертизи, а також 4187 (чотири тисячі сто вісімдесят сім) грн. 34 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 01.10.2018

Суддя Я.В. Маринченко