04.10.2018Справа № 910/9112/18
за позовом Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування»
до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон»
про стягнення 34.500,00 грн.
Суддя Сівакова В.В.
11.07.2018 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» про стягнення 34.500,00 грн. виплаченого страхового відшкодування.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.07.2018 відкрито провадження у справі № 910/9112/18 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.09.2018 провадження у справі № 910/9112/18 закрито; стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» на користь Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» 1.762,00 грн. витрат по сплаті судового збору.
В ухвалі Господарського суду міста Києва від 26.09.2018 у справі № 910/9112/18 зазначено, що відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.
Разом з цим, при виготовлені повного тексту ухвали Господарського суду міста Києва від 26.09.2018 у справі № 910/9112/18 в мотивувальній частині ухвали судом не було зазначено обставини щодо розподілу сплачених Приватним акціонерним товариством «Просто-страхування» витрат на професійну правничу допомогу та відповідно не зазначено про це у висновку ухвали.
Відповідно до ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Згідно ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема до них належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно зі ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
16.04.2018 між позивачем (клієнт) та Адвокатським бюро «Синюк та партнери» був укладений договір про надання правової допомоги № 1 (далі - договір).
Відповідно до п. 1.1 договору клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов'язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.
Згідно з п. 2.4 договору безпосередньо представництво інтересів клієнта від імені бюро за цим договором здійснює адвокат Синок Станислав Леонідович.
Наявним в матеріалах свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія КС № 6423/10 від 15.02.2018 підтверджується, що Синюк С.Л. є адвокатом.
Відповідно до додатку від 06.06.2018 до договору, що є реєстром передачі страхових справ клієнт передав, а адвокат прийняв 9 справ, в тому числі за страховим випадком у даній справі, витрати на правову допомогу за якими (гонорар) визначено в загальній сумі 27.000,00 грн. (по 3.000,00 грн. за кожну справу).
Згідно детального опису робіт (наданих послуг) від 06.06.2018 на підставі договору адвокатом було витрачено на надання правової допомоги за страховим випадком у даній справі 5 годин, вартість яких становить 3.000,00 грн. (600,00 грн. за годину).
Відповідно до ч.ч. 4, 5, 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотриманням вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Враховуючи те, що позивачем підтверджено правовий статус адвоката, наявність доказів фактичного перерахування йому коштів на підставі договору, а також співмірність розміру витрат з наданими послугами, господарський суд дійшов висновку, що у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати позивача на правову допомогу покладаються повністю на відповідача в сумі 3.000,00 грн.
Керуючись ст.ст. 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).
СуддяВ.В. Сівакова