ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20.09.2018 Справа № 905/345/18

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю Горлівське АТП, смт. Курахівка Донецької області

до відповідача 1: Комунального підприємства Автотранспортне підприємство, м. Селидове Донецької області

до відповідача 2: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Покровськ

про визнання недійсним договору про надання послуг з перевезення організованих груп пасажирів на маршруті регулярних спеціальних перевезень м. Курахове (ЗА- ДП) м.Мар'їнка, ЗА-КПВВ від 10.07.2017р..

Суддя Матюхін В.І.

Секретар судового засідання Гайдар М.А.

Представники:

позивача: ОСОБА_2 - за дов.;

відповідача ОСОБА_3 за дов.;

відповідача 2: не зявився.

Товариство з обмеженою відповідальністю Горлівське АТП звернулось до господарського суду з позовом до Комунального підприємства Автотранспортне підприємство, фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання недійсним укладеного між відповідачами договору про надання послуг з перевезення організованих груп пасажирів на маршруті регулярних спеціальних перевезень м. Курахове (ЗА- ДП) м. Мар'їнка, ЗА-КПВВ від 10.07.2017р.

Також у позовній заяві позивач спочатку вимагав стягнути у дохід держави одержані КП «Автотранспортне підприємство» та ФОП ОСОБА_1 кошти, отримані внаслідок виконання договору про надання послуг з перевезення організованих груп пасажирів на маршруті регулярних спеціальних перевезень «м. Курахове (ЗА-ДП) - м. Марїнка (ЗА-КПВВ)» №5/17 від 10.07.2017р., який має бути визнано недійсним, проте заявою від 02.03.2018 відмовився від вимог у цій частині і просив «здійснювати розгляд справи без застосування наслідків недійсності правочину»..

Позиція позивача полягає у наступному:

Умови оспорюваного договору не відповідають вимогам законодавства, що висуваються до даного виду перевезень, а саме: Закону України «Про автомобільний транспорт», «Правилам надання послуг пасажирського автомобільного транспорту», затверджених Постановою КМУ №176 від 18.02.1997р. та «Порядку розроблення та затвердження паспорта автобусного маршруту», затвердженого Наказом Мінтрансу №278 від 07.05.2010р. Відповідно до вимог законодавства, в основу регулярних спеціальних перевезень покладено перевезення організованих груп пасажирів, обєднаних однією метою, які мають певний зв'язок з замовником таких перевезень, який і здійснює оплату регулярних спеціальних перевезень. Законодавцем передбачено відшкодування перевізнику вартості послуг з перевезення організованих груп пасажирів виключно замовником, мова щодо платності даного перевезення для пасажира, який є членом даної організованої групи, законодавцем не ведеться. Окрім відсутності плати пасажира замовнику, відмінною ознакою регулярних спеціальних пасажирських перевезень від регулярних пасажирських перевезень є перевезення саме організованої групи пасажирів, що належать до певної категорії (працівників підприємств, школярів, студентів, туристів, екскурсантів).

Під час розгляду справи №905/1793/17 КП «АТП» підтвердило факт збирання плати з пасажирів, які здійснюють проїзд за маршрутом регулярних спеціальних перевезень «м. Курахове (ЗА-ДП) - м. Марїнка (ЗА-КПВВ)». У судовому засіданні КП «АТП» було надано копії агентських угод від 10.07.2017р. №№10, 14, умови яких є типовими, що укладені з фізичними особами-підприємцями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідно. Предметом агентських угод, згідно п.1.1, є здійснення Агентом від імені Принципалу (КП «АТП») організації груп пасажирів - осіб, які мають намір дістатися до КПВВ Марїнка, зокрема, з м. Курахове, видачу таким пасажирам посадкових талонів, що надають право переміщатися за спеціальним маршрутом та інше. За виконання вищезгаданих послуг Агентом з пасажирів стягується плата, розмір якої встановлюється Принципалом (КП «АТП») (п. 1.2. Агентської угоди). При цьому, цим же пунктом угоди встановлюється, що стягувані кошти належать на праві власності Принципалу.

Наведене свідчить про те. що Відповідач визнає та підтверджує факт стягнення плати за проїзд з пасажирів за ціною, що ним встановлюється на власний розсуд та стягується через Агентів, які діють від його імені та в його інтересах, шляхом придбання пасажирами посадкових талонів, за наявністю яких пасажири й відносяться до «організованих груп пасажирів». Фактичні обставини свідчать про те, що оспорюваний договір передбачає укладення Замовником за допомогою власної агентської мережі, публічних договорів на перевезення з усіма пасажирами, яким необхідно здійснити поїздку за встановленим маршрутом «м. Курахове - КПВВ Марїнка», що спростовує мету спеціальних перевезень, адже пасажири не мають жодного відношення до КП «АТП» та не повязані між собою спільними ознаками приналежності до певної категорії, а лише мають намір здійснити проїзд за маршрутом «м. Курахове - КПВВ Марїнка». Чинне законодавство не містить терміну спеціальний маршрут, яким оперує Відповідач.

КП «АТП» разом з ФОП ОСОБА_1 вчинено удаваний правочин. передбачений ч. 1 ст. 235 ЦК України. Укладаючи ОСОБА_6 про надання послуг з перевезення організованих груп пасажирів на маршруті регулярних спеціальних перевезень «м. Курахове (ЗА-ДП) - м. Марїнка (ЗА-КПВВ)» №5/17 від 10.07.2017р. сторони фактично приховали свої наміри досягнути іншого правового результату, який не є законним наслідком укладеного правочину, а саме здійснення регулярних пасажирських перевезень за маршрутом «м. Курахове (ЗА-ДП) - м. Марїнка (ЗА-КПВВ)», що відповідно до положень ЦК України відноситься до прихованого правочину.

Вимоги до паспортів автобусних маршрутів регулярних та регулярних спеціальних перевезень, процедуру розроблення, погодження та затвердження таких паспортів, встановлені Порядком розроблення та затвердження паспорта автобусного маршруту, затвердженого наказом Міністерства транспорту та звязку України №278 від 07.05.2010р. (далі - Порядок №278). Згідно пункту 2.1 Порядку №278 паспорт маршруту включає: схему автобусного маршруту; умови здійснення перевезень на маршруті; характеристику маршруту; розклад руху автобусів; графік режиму праці та відпочинку водіїв; таблицю вартості проїзду для регулярних приміських та міжміських маршрутів або відомості про вартість проїзду для міських маршрутів; список пасажирів (для регулярних спеціальних перевезень), перевезення яких передбачено договором про регулярні спеціальні перевезення та які застраховані в установленому законодавством порядку (крім маршрутів регулярних спеціальних перевезень в межах населеного пункту та маршрутів, що виходять за межі території населеного пункту, протяжність яких не більше ніж 50 кілометрів, а також туристично-екскурсійних перевезень); відомості про зміни на маршруті; акт відповідності паспорта маршруту умовам перевезень; договір про надання послуг (для регулярних спеціальних перевезень); відомості про виявлені порушення умов здійснення перевезень пасажирів на маршруті регулярних спеціальних перевезень, що розміщуються на зворотному боці титульного аркуша паспорта (далі - відомості про порушення).

В підтвердження удаваності правочину, укладеного між Відповідачами, на думку позивача, свідчить Паспорт автобусного маршруту регулярних спеціальних перевезень за маршрутом «м. Курахове (ЗА-ДП) - м. Марїнка (ЗА-КПВВ)» від 10.07.2017р. №9. Умови здійснення перевезень та затверджені розклади руху випусків №1 та №2, свідчать, що перевезення за оспорюваним договором виконуються на регулярній основі з 6 год. 00 хв. до 19 год. 30 хв. щоденно 26 рейсами, що у свою чергу свідчить про перевезення всіх без винятку людей за встановленим маршрутом.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту регулюються «Законом України «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон). Відповідно до ст. 5 Закону, основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг. Виходячи зі змісту ст. 31 Закону, відносини автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування визначаються відповідним дозволом або договором про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування. Згідно ст. 42 Закону договір про організацію перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування міському, приміському та міжміському, які не виходять за межі території області (внутрішньо обласні маршрути), укладається між органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування та автомобільним перевізником і вважається укладеним з моменту його підписання сторонами. Стаття 43 Закону наголошує, що визначення автомобільного перевізника на автобусному маршруті загального користування здійснюється виключно на конкурсних засадах.

Процедура підготовки та проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування визначається Порядком проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого Постановою КМУ від 03.12.2008р. №1081 (далі Порядок №1081). Вимоги даного Порядку №1081 є обов'язковими для виконання органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами (організаціями), залученими на договірних умовах для організації забезпечення проведення конкурсів, конкурсними комітетами та автомобільними перевізниками. Відповідно до п. 5 Порядку №1081, метою визначення автомобільного перевізника на конкурсних засадах є:

реалізація основних напрямів розвитку галузі автомобільного транспорту, створення безпечних умов для перевезення пасажирів автомобільним транспортом, покращення якості пасажирських перевезень;

створення конкурентного середовища;

забезпечення оновлення рухомого складу;

підвищення рівня безпеки перевезень пасажирів;

забезпечення виконання соціально значущих перевезень.

З наведеного вбачається, що укладення прихованого правочину між КП «АТП» та ФОП ОСОБА_1 , яким фактично регулюються правовідносини з пасажирських регулярних перевезень на автобусному маршруті загального користування вочевидь суперечить не тільки вимогам законодавства, оскільки КП «АТП» не має законодавчо визначених повноважень вчиняти такі дії, але й інтересам держави та суспільства, оскільки даними перевезеннями нівелюється існування конкурентного середовища, забезпечення виконання соціально значущих послуг населенню (пільгові перевезення пасажирів) та ін. Укладання даного договору можливе виключно органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування. Також незаконність правочину. який насправді вчинено, полягає у тому, що визначення автомобільного перевізника здійснюється виключно на конкурсних засадах.' що звісно зроблено не було.

Враховуючи загальні принципи цивільного права, на підставі ст.ст. 4, 203, 204 ЦК України, правочини не повинні суперечити положенням законів, галузевих законодавчих актів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції та моральним засадам суспільства. Частиною 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1 ст. 203 цього Кодексу, є підставою для визнання правочину недійсним. Бажаємо зауважити, що прихований Відповідачами правочин. укладено всупереч вимогам законодавства, яке регулює відповідні правовідносини, що автоматично зводить нанівець його правомірність, а безпосереднє волевиявлення Відповідачів містить ознаки прямого умислу та протиправності.

ТОВ «Горлівське АТП» є повноправним заявником даного позову, оскільки на момент укладення удаваного правочину між Відповідачами воно було законним перевізником на автобусному маршруті загального користування «Курахове (АС) - Марїнка (КПВВ)» на підставі ОСОБА_7 про перевезення пасажирів №1119-54/12 від 28.12.2012р., укладеного відповідно до вимог законодавства у встановленому порядку за результатами проведеного конкурсу. До того ж. метою подання даного позову є запобігання вчинення порушення законодавства у сфері пасажирських перевезень.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 21.02.2018р., позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 13.03.2018р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 26.04.2018р.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 26.04.2018, зазначив зокрема наступне.

1. Відповідач на власний розсуд в спосіб не заборонений законом обирає контрагентів, форму та порядок господарських правовідносин з ними, самостійно встановлює ціни на послуги, роботи. КП АТП самостійно могло вибрати форму та порядок господарських правовідносин які б забезпечили - послуги з перевезення організованих груп пасажирів автобусами на маршруті регулярних спеціальних перевезень. Порядок організації цих груп закріплений в цьому договорі, який не суперечить діючому законодавству.

2. Відповідно до Закону України «Про автомобільний транспорт», перевезення пасажирів автобусами в режимі регулярних спеціальних пасажирських перевезень здійснюють автомобільні перевізники на автобусних маршрутах спеціальних перевезень на договірних умовах із замовниками транспортних послуг.

Відповідно до п.п. 45 та 46 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених Постановою від 18.02.1997 року за № 176, регулярні спеціальні перевезення організовуються, окрім перелічених, і для «інших організованих груп пасажирів», на підставі договору, відповідно до якого перевізник надає підприємству, який виступає замовником послуг, послуги з перевезення організованої групи пасажирів за певним маршрутом і визначеним розкладом руху, протягом передбаченого договором строку.

10 липня 2017 року між КП «АТП» та ФО-П ОСОБА_1 було укладено договір № 5/17 про надання послуг з перевезення організованих груп пасажирів на маршруті регулярних спеціальних перевезень «м. Курахове (ЗА-ДП - м. Марїнка ЗА-КПВВ), відповідно до якого Замовник - КП «АТП» замовляє, а Перевізник (ФОП ОСОБА_1) надає послуги з перевезення організованих груп пасажирів автобусами на маршруті, в якому визначено схему маршруту, протяжність, періодичність, кількість задіяних транспортних засобів, їх тип та клас тощо.

Фактично договір почав виконуватися сторонами 21 липня 2017 року, що підтверджується Актом приймання-передачі наданих послуг за вказаним ОСОБА_7 і не заперечується Позивачем.

Відповідно до цього ж ОСОБА_7 (№ 5/17 від 10 липня 2017 року), а саме п.2.25 замовник також має право залучати до організації виконання обов'язків, визначеними пунктами 2.1.1.-2.1.6. ОСОБА_7, третіх осіб.

Так, 10 липня 2017 року КП «АТП», в особі в.о. директора, діючого на підставі Статуту, з однієї сторони та ФО-П ОСОБА_5, з іншої сторони було укладено агентську угоду № 14. Відповідно до цієї угоди КП «АТП» за винагороду доручив ФО-П ОСОБА_5, від імені КП «АТП» здійснювати посередницькі, які полягали, відповідно до п. 1.1 в наступному:

· організація груп пасажирів - осіб, які мають намір перетнути лінію зіткнення у межах Донецької області у той чи інший бік... та пересуватися автобусом (наданим КП «АТП») до КПВВ «Марїнка» з одного з населених пунктів м. Курахове, м. Селидове, м. Покровськ, м. Новогродівка - Донецької області або від КПВВ «Марїнка» до одного з населених пунктів м. Курахове, м. Селидове, м. Покровськ, м. Новогродівка - Донецької області;

· посадка осіб з організованої групи пасажирів в автобуси перевізника, визначеного КП АТП;

· видача посадкових талонів особам, що посвідчують їх участь в організованій групі пасажирів, які переміщуються за спеціальним маршрутом;

За п. 1.2. цієї угоди - за надані послуги, ФОП ОСОБА_1 збирає з пасажирів, які входять до організованої групи плату, розмір якої встановлюється КП АТП, отримані ФОП ОСОБА_1 кошти в межах діяльності за цією угодою є власністю КП АТП, які ФОП ОСОБА_1 зобов'язується перерахувати на поточний рахунок КП АТП в порядку та строки, встановлені цією ж Угодою.

Тобто, за укладеною Угодою плата стягується за організацію регулярних спеціальних перевезень, а не за самі перевезення, до того ж групам пасажирів видаються лише посадочні талони, а не квитки.

Крім того, но тих самих умовах 10 липня 2017 року було укладено і Агентську угоду № 10 між КП «АТП», в особі в.о. директора, діючого на підставі Статуту, з однієї сторони га ФОП ОСОБА_4, з іншої сторони.

На підтвердження виконання умов Агентських угод № 10 від 10 липня 2017 року та № 14 від 10 липня 2017 року та ОСОБА_7 № 5/17 від 10 липня 2017 року служать Акти приймання-передачі наданих послуг за цими ж Агентськими угодами №№ 10 та 14, ОСОБА_7 № 5/17:

· акт приймання - передачі наданих послуг за Агентською угодою № 14 від 31 липня 2017 року ФО-П ОСОБА_5 та акт приймання-передачі наданих послуг за Агентською угодою № 10 від 31 липня 2017 року ФО-П ОСОБА_4;

· акт приймання-передачі наданих послуг до ОСОБА_7 № 5/17 від 10 липня 2017 року ФО-П ОСОБА_1

Тобто, при такій формі організації перевезень КП АТП не порушує діюче законодавство про перевезення, і у цьому випадку не потрібно проводити конкурс.

3. Судом першої та Апеляційної інстанції встановлено, що укладений між Відповідачами ОСОБА_6 не порушує прав Позивача та не зачіпає законних інтересів, крім того, ці обставини не підлягають встановленню в судовому засіданні. Також при зверненні із заявою позивач не вказав, в чому саме було порушено його право і які саме права були порушені.

Ухвалою суду від 26.04.2018р. відкладено підготовче судове засідання на 11.05.2018р.

Ухвалою суду від 02.05.18р. відкладено підготовче засідання на 31.05.2018 р. о 12:00 год.

Відповіддю від 07.05.18 року на відзив, яка надійшла на адресу суду 18.06.2018, позивач зазначив наступне.

1. Що стосується права ТОВ «Горлівське АТП» на звернення до суду з відповідним позовом, то воно гарантовано ч. 2 ст. 4 ГПК України, яка передбачає право юридичних осіб на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. З наведеного вище вбачається, що підставою для звернення до суду з даним позовом стало:

- захист законних інтересів ТОВ «Горлівське АТП», як законного перевізника на автобусному маршруті загального користування «Курахове (АС) Марїнка (КПВВ)» відповідно до ОСОБА_7 про перевезення пасажирів №1119-54/12 від 28.12.2012р., чинного на момент укладання правочину між Відповідачами, що зазнало збитки у вигляді зниження пасажиропотоку у даному напрямку пасажирських перевезень внаслідок протиправної поведінки Відповідачів, що полягає в укладені удаваного правочину;

- запобігання вчинення порушення законодавства у сфері пасажирських перевезень шляхом визнання правочину, укладеного між відповідачами недійсним, оскільки ними фактично виконується інший вид пасажирських перевезень - регулярні пасажирські перевезення, що мають інший порядок правового регулювання та впорядкування правовідносин.

Ч. 5 п. 5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» зазначено, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. У свою чергу, п. 2.10. вищезгаданої Постанови встановлює, якщо чинне законодавство прямо не визначає кола осіб, які можуть бути позивачами у справах, пов'язаних з визнанням правочинів недійсними, господарському суду для вирішення питання про прийняття позовної заяви слід керуватися правилами статей 1 і 2 ГПК. Отже, крім учасників правочину (сторін за договором), позивачем у справі може бути будь-яке підприємство, установа, організація, а також фізична особа, чиї права та охоронювані законом інтереси порушує цей правочин.

2. Метою подання позову було доведення факту протиправної поведінки Відповідачів при укладанні правочину, наявність ознак прямого умислу та протиправності, недодержання ними в момент вчинення правочину вимог; які встановлені ч.1 ст. 203 цього Кодексу, що є підставою для визнання правочину недійсним (ч. 1 ст. 215 ЦК України). ТОВ «Горлівське АТП» жодним чином не втручається у статутну діяльність Відповідача 1, не ставить під сумнів легітимність та особливості його діяльності, зважаючи на організаційно-правову форму існування та підпорядкування.

Системний аналіз повного змісту п. 45 та 46 Порядку №176, cт. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», Порядку розроблення та затвердження паспорта автобусного маршруту», затвердженого Наказом Мінтрансу №278 від 07.05.2010р. спростовує позицію Відповідача 1 з огляду на наступне.

Так, п. 45 Правил №176 передбачено, що регулярні спеціальні перевезення організовуються для перевезення працівників підприємств, установ та організацій, учнів, студентів. туристів, екскурсантів та інших організованих груп пасажирів. Регулярні спеціальні перевезення, відповідно до п. 46 Правил №176, здійснюються на підставі договору, згідно з яким перевізник надає підприємству, установі та організації, яка виступає замовником послуг, послуги з перевезення організованої групи пасажирів за певним маршрутом і визначеним розкладом руху, протягом передбаченого договором строку. Тобто, в основу регулярних спеціальних перевезень покладено перевезення організованих груп пасажирів, обєднаних однією метою, які мають певний зв'язок з замовником таких перевезень, який і здійснює оплату регулярних спеціальних перевезень та належать до певної категорії (працівників підприємств, школярів, студентів, туристів, екскурсантів). В оспорюваному випадку, жоден з членів «організованої групи» не має жодного зв'язку з Відповідачем 1, їх приналежність до «організованої групи» здійснюється штучно, шляхом видачі посадкових талонів, які не містять суттєвих відмінностей від квитка. Що визнається самим відповідачем 1, його агентами з пасажирів стягується плата за видачу посадкових талонів і байдуже, що ця плата стягується під виглядом «за організацію груп пасажирів», адже в кінцевому випадку, за своїм внутрішнім переконанням пасажир впевнений, що сплачує кошти саме за проїзд за маршрутом «Курахове - KПBB Мар'їнка» відповідно до укладеного між Відповідачами правочину, незважаючи яким документом це оформлено, квитком чи посадковим талоном, адже в кінцевому випадку останній за своїм призначенням надає пасажиру право проїзду за встановленим маршрутом.

Як слідує з вищезгаданого аналізу вимог профільного законодавства, стягнення з пасажирів коштів, незважаючи на привід, під якими вони стягуються, якщо фактично вони сплачуються за проїзд, свідчить про удаваність укладеного між Відповідачами правочину, адже законодавцем передбачено відшкодування перевізнику вартості послуг з перевезення організованих груп пасажирів виключно замовником, мова щодо платності даного перевезення для пасажира, який є членом даної організованої групи, про яку йде мова, законодавцем не ведеться.

Відповідно до ст. 295 Господарського кодексу України, агентська діяльність є підприємницькою діяльністю, що полягає в наданні комерційним агентом послуг суб'єктам господарювання при здійсненні ними господарської діяльності шляхом посередництва від імені, в інтересах, під контролем і за рахунок суб'єкта, якого він представляє. Тобто, послуги з організації груп пасажирів, що надаються/здійснюються агентом за дорученням відповідача 1, згідно з п. 1.2. агентських угод, повинні відшкодовуватися самим Відповідачем 1, як принципалом за даними агентськими угодами. Стягнення плати з третіх осіб за виконання агентської угоди заборонено законом (ст.297 ГК України). В нашому ж випадку, що підтверджується змістом агентських угод, Відповідач 1, будучи організатором групи перевезень та замовником перевезень, через своїх агентів стягує з пасажирів плату за їх організацію, що аж ніяк не узгоджується з сутністю регулярних спеціальних перевезень і байдуже, що така плата стягується «за організацію груп пасажирів та видачу посадкових талонів», адже за своїм змістом це і є плата за проїзд/перевезення.

Наведені вище факти вочевидь свідчать, що Відповідачами по справі під виглядом регулярних спеціальних перевезень фактично організовано регулярні пасажирські перевезення. Відповідно до змісту агентських угод, діяльність його агентів жодним чином не відрізняється від діяльності автостанцій або агентств з продажу квитків, які так само стягують з пасажирів плату за проїзд або організацію їх перевезення за відповідним маршрутом. А відтак, твердження Відповідача 1 щодо не порушення ним законодавства та відсутності необхідності проводити конкурс є хибними та необґрунтованими, що у свою чергу, свідчить про укладання удаваною правочину.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду Донецької області від 24.05.18р., у звязку з закінченням повноважень судді Мельниченко Ю.С., справа передана на повторний автоматичний розподіл.

Згідно протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 24.05.18р. автоматизованою системою документообігу суду визначений новий склад суду для розгляду справи 905/345/18: суддя Матюхін В.І.

В запереченнях на відповідь, які надійшли на адресу суду 29.05.2018, КП «АТП» зазначило наступне.

1. Позивач не є субєктом звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним. ТОВ «Горлівське АТП» вказує, що воно було законним перевізником на автобусному маршруті загального користування «м. Курахове (АС) - м. Марїнка (КПВВ), на підставі договору 1119-54/12 від 28.12.2012 року. Проте, вказана позивачем інформація не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_6 №1119-54/12 від 28.12.2012 року, було розірвано ОСОБА_8 розвитку базових галузей промисловості, енергетики та енергоефективності Донецької облдержадміністрації, що виступав організатором перевезень з позивачем, з 21 липня 2017 в односторонньому порядку. Підставою розірвання вказаного ОСОБА_7 між позивачем та організатором перевезень слугували умови ОСОБА_7 № 1119-54/12 від 28.12.2012, вимоги пунктів 20-22 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затвердженого постановою КМУ від 18.02.1997 року № 176. На підтвердження зазначеного факту свідчить ОСОБА_8 розвитку базових галузей промисловості, енергетики та енергоефективності Донецької облдержадміністрації 23.08.2017 року № д001-12-2744-06/01. Рішення організатора про розірвання ОСОБА_7 перевезення пасажирів № 1119-54/12 є чинним. Тому позивач з 21 липня 2017 року немає законних підстав здійснювати пасажирські перевезення за марш на підставі договору, який розірвано.

2. В постанові Верховного суду по справі № 905/1793/17 за позовом ТОВ «Горлівське АТП» до КП «Автотранспортне підприємство», третя особа ФОП ОСОБА_1, зазначено наступне:

«як правильно встановлено судами попередніх інстанцій, умови спірного договору про надання послуг з перевезення організованих груп пасажирів на маршруті № 5/17 від 10.07.2017 року не передбачають оплату послуг перевізника за рахунок бюджетних коштів. Встановлений спірним договором порядок розрахунків передбачає оплату послуг перевізника за рахунок власних коштів підприємства, що ним отримуються внаслідок здійснення комерційної діяльності, що підтверджується умовами спірного договору, довідкою відповідача-1 № 135 від 14.09.2017 року, банківськими виписками по рахунку відповідача-1 та листом ОСОБА_8 розвитку базових галузей промисловості Донецької обласної державної адміністрації № 77/0/111-17 від 05.10.2017 року, в якому повідомлялось про те, що фінансування відповідача-1 на оплату послуг з регулярних спеціальних перевезень у 2017 році ОСОБА_8 не передбачено та не здійснювалось. Наведеним спростовуються твердження про те що передбачені спірним договором послуги з регулярних спеціальних перевезень організованих груп пасажирів не є прибутковим видом перевезення для відповідача-1 (КП АТП).

Крім того колегія суддів погоджується з висновками суду про те, що укладення спірного договору між відповідачами у справі не порушує та не зачіпає прав та законних інтересів позивача та не приймає до уваги твердження позивача про те, що спірний договір порушує його права та інтереси, оскільки на момент його укладення він був законним перевізником на автобусному маршруті, який визначений в спірному договорі, на підставі договору про перевезення пасажирів від 28.12.2012 року, укладеного за результатами проведеного конкурсу.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, предметом укладеного між позивачем та Головним управлінням розвитку базових галузей промисловості, енергетики та енергоефективності Донецької облдержадміністрації договору № 1119-54/12 від 28.12.2012 року були регулярні перевезення пасажирів на приміському внутрішньообласному маршруті «Курахове (АС) - Донецьк (АВ-1)" тоді як спірний договір був укладений на перевезення організованих груп пасажирів автобусами на маршруті регулярних спеціальних перевезень за напрямком "м. Курахове (ЗА - ДП) - м. Мар'їнка ЗА-КПВВ" та в зворотному напрямку».

«Прийнявши до уваги наведені норми чинного законодавства та встановлені обставини, судами обґрунтовано зазначено про те, що укладений між відповідачами спірний договір стосується іншого предмету регулювання, ніж договір, укладений між позивачем та Головним правлінням розвитку базових галузей промисловості, енергетики та енергоефективності Донецької облдержадміністрації, що, як правильно зазначив суд апеляційної інстанції не свідчить про порушення прав та законних інтересів позивача укладеним між відповідачами у справі спірним договором».

Поясненнями від 30.05.18 року на заперечення, які надійшли на адресу суду 18.06.2018, позивач зазначив наступне:

У своїх запереченнях на відзив, Відповідач 1 зазначає, що Позивач не є субєктом звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним з підстав установлення преюдиційних обставин рішеннями судів у праві №905/1793/17.

Предметом позову у справі №905/1793/17 було визнання недійсним договору про надання послуг з перевезення організованих груп пасажирів на маршруті регулярних спеціальних перевезень «м. Курахове (ЗА-ДП) І м. Марїнка (ЗА-КПВВ)» №5/17 від 10.07.2017р. (далі-Договір) з підстав недотримання Відповідачем 1 вимог Закону України «Про публічні закупівлі», як потенціального замовника послуг у розумінні вимог вищезгаданого Закону. Рішенням суду першої інстанції у задоволенні позовних вимог було відмовлено та підтверджено правомірність поведінки Відповідача 1 з укладання оспорюваного правочину. Судом апеляційної інстанції дане рішення було залишено в силі. Однак поряд з цим, судом апеляційної інстанції було надано правову оцінку факту, що ТОВ «Горлівське АТП» не є субєктом зверненням до суду з відповідним позовом з підстав різної правової природи договорів на перевезення пасажирів, а саме №5/17 від 10.07.2017р. та №1119-54/12 від 28.12.2012р., що відповідно до положення ч. 7 ст. 75 ГПК України не є обовязковою для господарського суду.

Поважаючи принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їх рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів, вважаємо, що право звернення до суду не було предметом дослідження та його істина не встановлювалася у справі №905/1793/17, а відтак посилання Відповідача 1 на ч. 4 ст. 75 ГГІК України як на можливість застосування преюдиціально встановлених фактів, з питання того, що ТОВ «Горлівське АТП» не є субєктом звернення до суду є недоречним та не повинно прийматися судом до уваги.

В межах даної справи підлягають розгляду та дослідженню позовні вимоги відносно визнання укладеного між Відповідачами ОСОБА_7 недійсним, оскільки даний правочин вчинено всупереч вимогам законодавства, внаслідок свідомого протиправного волевиявлення Відповідачів при його укладанні. З підстав визначених у позові, зважаючи на фактичні обставини виконання договірних правовідносин, даний ОСОБА_6 відноситься до оспорюваних удаваних правочинів. Тобто, у разі задоволення позовних вимог ТОВ «Горлівське АТГІ», судом буде підтверджено здійснення Відповідачами по справі регулярних пасажирських перевезень поза межами законодавчо визначених вимог за маршрутом ідентичним з Позивачем, що й буде свідчить про порушення прав і інтересів ТОВ «Горлівське АТП», як законного перевізника по маршруту «Курахове (АС) Марїнка (КПВВ)» на підставі ОСОБА_7 №1119-54/12 від 28.12.2012р. На підтвердження очевидного порушення прав та інтересів Позивача в даному випадку буде свідчити ухвала Донецького окружного адміністративною суду від 25.07.2017р. у справі №805/2609/17-а про забезпечення адміністративного позову, якою було заборонено ОСОБА_8 розвитку базових галузей промисловості Донецької обласної державної адміністрації вчиняти будь-які дії, повязані з достроковим припиненням ОСОБА_7 №1119- 54/12 від 28.12.2012р. До речі, дана ухвала діяла у період фактичного виконання Відповідачами спірного правочину.

На теперішній час триває судовий розгляд справи №804/363/18 за позовом ТОВ «Горлівське АТП» до ОСОБА_8 розвитку базових галузей промисловості Донецької обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення про дострокове припинення ОСОБА_7 №1119-54/12 від 28.12.2012р. Остаточне рішення з цього питання досі не прийнято, а відтак посилання Відповідача 1 на дострокове розірвання ОСОБА_7 №1119-54/12 від 28.12.2012р. є передчасним.

На підтвердження правовірності займаної позиції Відповідач 1 посилається на роз'яснення ВГСУ, не конкретизуючи їх, а тому не є зрозумілим, що саме Позивач порушив звернувшись до суду з даним позовом, у той час, коли право звернення до суду ТОВ «Горлівське АТП» з даним позовом гарантовано ст. 55 Конституції України, ст. 4 ГПК України та прямо передбачено п. 2.10., ч. 5 п. 5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними».

18.06.2018р. позивачем з посиланням на ст.81 Господарського процесуального кодексу України подане клопотання про витребування від відповідачів доказів, необхідних для розгляду справи по суті, а саме:

1) у Комунального підприємства Автотранспортне підприємство і фізичної особи-підприємця ОСОБА_1:

- акти здачі-приймання наданих послуг, що оформлюються відповідно до п. 3.2. ОСОБА_7 про надання послуг з перевезення організованих груп пасажирів на маршруті регулярних спеціальних перевезень м. Курахове (ЗА-ДП) - м. Мар'їнка, ЗА-КПВВ) №5/17 від 10.07.2017р. у період з 10.07.2017р. по 31.12.2017р.;

- інформацію про взаєморозрахунки між відповідачами, підтверджену відповідними банківськими виписками, платіжними дорученнями, засвідченими належним чином у період з 10.07.2017р. по 31.12.2017р.;

2) у Комунального підприємства Автотранспортне підприємство:

- розпорядження голови облдержадміністрації, керівника обласної військово-цивільної адміністрації Донецької області від 09.07.2015р. №312 з усіма змінами та доповненнями станом па 18.06.2018р.;

- бланк посадочного талону;

- письмові звіти агентів про кількість виданих посадочних талонів та акти виконаних робіт, складені під час виконання агентських угод №№10, 14 від 10.07.2017р. у період з 10.07.2017р. по 31.12.2017р.;

- письмове підтвердження про пролонгацію агентських угод №№10, 14 від 10.07.2017р.;

- інформацію про отримані від агентів грошові кошти, підтверджену відповідними банківськими виписками, платіжними дорученнями, засвідченими належним чином у період з 10.07.2017р. по 31.12.2017р.;

- письмове підтвердження або заперечення відносно пролонгації договору про надання послуг з перевезення організованих груп пасажирів на маршруті регулярних спеціальних перевезень м. Курахове (ЗА-ДП) - м. Мар'їнка, ЗА-КПВВ) №5/17 від 10.07.2017р. у період з 10.07.2017р. по 31.12.2017р. №5/17 від 10.07.2017р.

Клопотання судом задоволено частково.

Зобовязано Комунальне підприємство Автотранспортне підприємство і фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 надати:

- акти здачі-приймання наданих послуг, що оформлюються відповідно до п. 3.2. ОСОБА_7 про надання послуг з перевезення організованих груп пасажирів на маршруті регулярних спеціальних перевезень м. Курахове (ЗА-ДП) - м. Мар'їнка, ЗА-КПВВ) №5/17 від 10.07.2017р. у період з 10.07.2017р. по 31.12.2017р.;

- інформацію про взаєморозрахунки між відповідачами, підтверджену відповідними банківськими виписками, платіжними дорученнями, засвідченими належним чином у період з 10.07.2017р. по 31.12.2017р.

Зобовязано Комунальне підприємство Автотранспортне підприємство надати:

- бланк посадочного талону;

- письмові звіти агентів про кількість виданих посадочних талонів та акти виконаних робіт, складені під час виконання агентських угод №№10, 14 від 10.07.2017р. у період з 10.07.2017р. по 31.12.2017р.;

- письмове підтвердження про пролонгацію агентських угод №№10, 14 від 10.07.2017р.;

- інформацію про отримані від агентів грошові кошти, підтверджену відповідними банківськими виписками, платіжними дорученнями, засвідченими належним чином у період з 10.07.2017р. по 31.12.2017р.

На виконання вимог ухвали від 18.06.18р. Комунальне підприємство Автотранспортне підприємство 02.08.18р. через канцелярію надало до господарського суду Донецької області витребувані документи, а саме копії:

1. актів приймання-передачі наданих послуг до договору 5/17 від 10 липня 2017 року, в період з 10.07.2017 року по 31.12.2017 рік включно (Додаток на 16 аркушах);

2. платіжних доручень, в кількості 17 штук, про розрахунки між Відповідачем 1 та Відповідачем 2, за послуги з перевезення за ОСОБА_7 5/17 від 10 липня 2017 року (Додаток на 5 аркушах);

3. щодо звітів Агентів та Агентських угод:

3.1 2х актів приймання-передачі наданих послуг за Агентською угодою № 14 від 10.07.17 року, щодо формування груп пасажирів за маршрутом м. Курахове - КПВВ Марїнка; 2х меморіальних ордерів та 2х звітів про кількість виданих посадочних талонів, на виконання умов п.2.2.5 Агентської угоди № 14 від 10.07.2017 року (Додаток на 6 аркушах);

3.2 2х актів приймання-передачі наданих послуг за Агентською угодою № 10 від 10.07.17 року, щодо формування груп пасажирів за маршрутом КПВВ Марїнка - м. Курахове; 2х актів приймання-передачі наданих послуг за Агентською угодою № 10 від 10.07.17 року, щодо формування груп пасажирів за маршрутом КПВВ Марїнка - м. Покровськ; 2х меморіальних ордерів та 2х звітів про кількість виданих посадочних талонів, на виконання умов п.2.2.5 Агентської угоди № 14 від 10.07.2017 року (Додаток на 8 аркушах);

4. банківські виписки за поточним рахунком, на підтвердження отриманих від агентів грошових коштів за Агентськими угодами №10 та №14, в період фактичної дії Агентських угод.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 18.06.18р. підготовче провадження продовжено на 30 днів, до 22.08.18р. включно та відкладено підготовче засідання на 02.08.18р.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 02.08.18р. підготовче засідання відкладено на 13.08.18р.

Ухвалою від 13.08.2018 підготовче провадження було закрите і справу призначено до судового розгляду по суті на 23.08.2018 року о 09:50 год.

Ухвалою від 23.08.2018 судове засідання відкладено на 06.09.2018 року, а у судовому засіданні 06.09.2018 оголошену перерву у до 20.09.2018 року о 12:00 год.

На питання суду про різницю (відмінність) між регулярними пасажирськими перевезеннями та регулярними спеціальними пасажирськими перевезеннями, відповідач 06.09.2018 надав наступні пояснення:

«Відповідно до статті 35 ЗУ «Про автомобільний транспорт», послуги з перевезення пасажирів автобусами можуть надаватися за видами режимів організації перевезень: регулярні, регулярні спеціальні, нерегулярні.

Статтею 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначені, зокрема, такі види пасажирських перевезень, як регулярні пасажирські перевезення, тобто перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування за умовами, визначеними паспортом маршруту, затвердженим в установленому порядку органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування або уповноваженими органами Договірних Сторін у разі міжнародних перевезень та регулярні спеціальні пасажирські перевезення - перевезення певних категорій пасажирів (працівників підприємств, школярів, студентів, туристів, екскурсантів та інших) на автобусному маршруті за умовами, визначеними паспортом маршруту, затвердженим в установленому порядку замовником транспортних послуг або уповноваженими органами Договірних Сторін у разі міжнародних перевезень.

Відповідно до статті 7 ЗУ «Про автомобільний транспорт» - забезпечення організації пасажирських перевезень на міжміських і приміських автобусних маршрутах загального користування, що виходять за межі території області (міжобласні маршрути), покладається на центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту. На міських автобусних маршрутах загального користування - на виконавчий орган сільської, селищної, міської ради відповідного населеного пункту.

Відповідно до Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування та організатора пасажирських перевезень, який затверджено Постановою КМУ № 1081 від 03.12.2008 року - визначається процедура підготовки та проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування (далі - конкурс) і є обовязковим для виконання органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами (організаціями), залученими на договірних умовах для організації забезпечення проведення конкурсів, конкурсними комітетами та автомобільними перевізниками.

Статтею 44 ЗУ «Про автомобільний транспорт» передбачено, що порядок проведення конкурсів визначає Кабінет Міністрів України.

Згідно відомостей, наданих ОСОБА_8 розвитку базових галузей промисловості від 31.08.2018 року № 1399/0/110-18, на звернення Відповідача 1, в підтвердження обґрунтованих заперечень та наданих пояснень повідомлено, що в період часу з 17.07.2017 року по 31.12.2017 року конкурс з визначення автомобільного перевізника на маршруті «м.Курахове (ЗА-ДП) - м.Марїнка (ЗА-КПВВ) не проводився.

Крім того, з 21 липня 20І7 року ОСОБА_8 розвитку базових галузей промисловості облдержадміністрації в односторонньому порядку розірвано ОСОБА_6 з ТОВ «Горлівське АТП» на перевезення пасажирів від 28 грудня 2012 року № 1119-54/12.

Управління АТП, в межах повноважень визначених органом управління, здійснює відповідний структурний підрозділ облдержадміністрації.

Відповідно до переліку структурних підрозділів облдержадміністрації, які здійснюють управління обєктами спільної власності територіальних громад, сіл, селищ, міст, що перебувають в управлінні обласної ради, ОСОБА_8 здійснює управління дальністю КП «АТП» відповідно до вимог чинного законодавства та положень Статуту комунального підприємства «АТП», не втручаючись при цьому в господарську діяльність КП «АТП», повязану з організацією регулярних спеціальних перевезень.

Розділом 2 Статуту підприємства визначено мету створення АТП як надання передбачених статутом автотранспортних послуг, задоволення соціальних та економічних потреб трудового колективу та територіальних громад Донецької області.

П. 4, вказаного Розділу визначено, що АТП може виступати замовником з перевезення та укладати відповідні договори.

Відповідно до п.1 розділу 5 Статуту підприємства, з поміж інших прав, КП «АТП» наділене правами здійснювати на основі договорів відносини з іншими підприємствами, організаціями і громадянами в усіх сферах господарської діяльності, вільно обирати предмет договору, визначити зобовязання та інші умови господарських взаємовідносин, що не суперечать чинному законодавству.

Так, підставою недійсності угоди Позивач по справі визначає, що ОСОБА_6 5/17 про надання послуг з перевезення організованих груп пасажирів на маршруті регулярних спеціальних перевезень «м.Курахове (ЗА-ДП) - м.Марїнка (ЗА-КПВВ) - є удаваний правочин.

В той час, відповідно до ст. 235 ИК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Крім того, п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів не дійсними» розяснено, що за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Позивач, заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним, має довести:

- факт укладання правочину, що, на його думку є удаваним;

- спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети, ніж приховати інший правочин;

- настання між сторонами інших прав та обов'язків, ніж ті, що передбачені удаваним правочином.

Тобто, за удаваним правочином обидві сторони свідомо, з певною метою, документально оформлюють правочин, але насправді між ними встановлюються інші правовідносини.

Стаття 13 ГПК України зазначає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів про те, що між Відповідачем 1 з однієї сторони та Відповідачем 2 з другої сторони, виникли інші правовідносини, ніж передбачені договором 5/17 від 10 липня 2017 року, та, що воля сторін була спрямована на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені укладеним між ними договором».

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, не заперечив проти позовних вимог, не скористався своїм правом на участь у підготовчому і судовому засіданні, відзив на позов у встановлений судом строк без поважних причин не надав, у звязку з чим господарським судом справа на підставі ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України розглянута за наявними у ній матеріалами.

Причиною виникнення спору є різне тлумачення сторонами термінів «регулярні пасажирські перевезення» і «регулярні спеціальні пасажирські перевезення».

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін у відкритому судовому засіданні, господарський суд встановив:

Статтею 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» (в редакції станом на час укладення оспорюваного правочину) надане визначення термінів, які вживаються в цьому Законі, зокрема:

регулярні пасажирські перевезення це перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування за умовами, визначеними паспортом маршруту, затвердженим в установленому порядку органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування або уповноваженими органами Договірних Сторін у разі міжнародних перевезень;

регулярні спеціальні пасажирські перевезення - перевезення певних категорій пасажирів (працівників підприємств, школярів, студентів, туристів, екскурсантів та інших) на автобусному маршруті за умовами, визначеними паспортом маршруту, затвердженим в установленому порядку замовником транспортних послуг або уповноваженими органами Договірних Сторін у разі міжнародних перевезень.

Статтею 35 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що перевезення пасажирів автобусами в режимі:

- регулярних пасажирських перевезень здійснюють автомобільні перевізники на автобусних маршрутах загального користування на договірних умовах із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування;

- регулярних спеціальних пасажирських перевезень здійснюють автомобільні перевізники на автобусних маршрутах спеціальних перевезень на договірних умовах із замовниками транспортних послуг.

Стаття 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначений перелік документів, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення, а саме:

· «для регулярних пасажирських перевезень:

для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України;

для пасажира - квиток на проїзд в автобусі та на перевезення багажу (для пільгового проїзду - посвідчення особи встановленого зразка чи довідка, на підставі якої надається пільга), а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - електронний квиток та документи для пільгового проїзду».

· «для регулярних спеціальних пасажирських перевезень:

для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із замовником транспортних послуг, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, схема маршруту, розклад руху, інші документи, передбачені законодавством України».

Розділом «Регулярні спеціальні перевезення» Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених Постановою КМУ №176 від 18.02.1997р. (в редакції станом на час укладення оспорюваного правочину) визначено:

« 45. Регулярні спеціальні перевезення організовуються для перевезення працівників підприємств, установ та організацій, учнів, студентів, туристів, екскурсантів та інших організованих груп пасажирів.

46. Регулярні спеціальні перевезення здійснюються на підставі договору, згідно з яким перевізник надає підприємству, установі та організації, яка виступає замовником послуг, послуги з перевезення організованої групи пасажирів за певним маршрутом і визначеним розкладом руху, протягом передбаченого договором строку.

47. Перевізник проводить стажування водіїв перед переведенням його на новий маршрут або на відмінну модель автобуса, видає паспорт маршруту із зазначенням схеми маршруту, графіка руху автобуса, графіка роботи та відпочинку водіїв.

48. Під час здійснення регулярних спеціальних перевезень пасажирський перевізник забезпечує в установленому законодавством порядку страхування пасажирів.

49. Передній трафарет автобуса повинен містити напис чорною фарбою "Спеціальне перевезення" та офіційне найменування (повне або скорочене) замовника послуг.

У салоні автобуса розміщується інформація про перевізника та страховика із зазначенням найменування, адреси, номера телефону і страхової суми.

50. Під час здійснення регулярного спеціального перевезення водій повинен мати копію договору із замовником послуг та паспорт маршруту».

Порядком розроблення та затвердження паспорта автобусного маршруту, затвердженого наказом Мінтрансу №278 від 07.05.2010р., встановлені вимоги до паспортів автобусних маршрутів регулярних та регулярних спеціальних перевезень, процедура розроблення, погодження та затвердження таких паспортів. Зокрема, згідно п.2.1. цього Порядку паспорт маршруту має включати:

схему маршруту;

характеристику маршруту, у тому числі відомості щодо усіх залізничних переїздів, через які проходить автобусний маршрут (у разі їх наявності);

копію затвердженого організатором розкладу руху автобусів;

графік режиму праці та відпочинку водіїв;

таблицю вартості проїзду, затверджену перевізником (для регулярних перевезень);

список пасажирів (для регулярних спеціальних перевезень), перевезення яких передбачено договором про регулярні спеціальні перевезення та які застраховані в установленому законодавством порядку (крім маршрутів регулярних спеціальних перевезень у межах населеного пункту та маршрутів, що виходять за межі території населеного пункту, протяжність яких не більше ніж 50 кілометрів, а також туристично-екскурсійних перевезень);

відомості про зміни на маршруті;

умови здійснення перевезень на маршруті (для регулярних спеціальних перевезень);

акт відповідності паспорта автобусного маршруту умовам здійснення перевезень на маршруті (для регулярних спеціальних перевезень);

договір про надання послуг (для регулярних спеціальних перевезень);

відомості про виявлені порушення умов здійснення перевезень пасажирів, що розміщуються на зворотному боці титульного аркуша паспорта (для регулярних спеціальних перевезень).

У паспорті маршруту зазначають назву маршруту, яка складається з назв початкового та кінцевого пунктів маршруту (зупинок), а для приміських, міжміських автобусних маршрутів загального користування - з назв автостанцій, у разі їх відсутності - з назв зупинок, передбачених розкладом руху.

Відповідно до підпункту 2.4.4. п.2.4. Порядку розроблення та затвердження паспорта автобусного маршруту, затвердженого наказом Мінтрансу №278 від 07.05.2010р., розклад руху автобусів для автобусних маршрутів регулярних спеціальних перевезень має включати:

час відправлення автобуса з початкової зупинки, год. хв.;

час прибуття та відправлення з проміжних зупинок;

час прибуття на кінцеву зупинку, год. хв.

Порядком розроблення та затвердження паспорта автобусного маршруту, затвердженого наказом Мінтрансу №278 від 07.05.2010р., також передбачено:

« 2.7. Список пасажирів, яких перевозять на регулярному спеціальному автобусному маршруті, містить інформацію про:

категорію пасажирів (працівники підприємств, установ та організацій, учні, студенти, туристи, екскурсанти та інші організовані групи пасажирів);

прізвища, імена, по батькові;

приналежність пасажирів до замовника послуг.

У разі здійснення туристично-екскурсійних перевезень замість списку пасажирів наводяться відомості про мету поїздки (короткий перелік об'єктів, огляд яких включено до туристичної пропозиції), назва туристично-екскурсійного маршруту та додається копія ліцензії на туроператорську чи турагентську діяльність замовника перевезень.

2.9. Акт відповідності паспорта маршруту регулярних спеціальних перевезень умовам перевезень складається комісією, утвореною відповідним організатором перевезень, до складу якої входять представники відповідного організатора перевезень, Державної служби України з безпеки на транспорті, перевізника, замовника послуг, Державтоінспекції.

2.10. Складові паспорта маршруту регулярних перевезень виготовляються в кількості, необхідній для забезпечення організації перевезень, та зберігаються в перевізника. Один примірник паспорта маршруту регулярних перевезень зберігається в організатора перевезень.

2.11. Паспорт маршруту регулярних спеціальних перевезень повинен бути пронумерований і прошнурований та скріплений паперовим ярликом з написом: «Паспорт містить ___ сторінок, пронумерованих та прошнурованих». Ярлик підписується відповідальними особами та скріплюється печатками замовника послуг, перевізника і організатора перевезень. Один примірник паспорта маршруту регулярних спеціальних перевезень зберігається в організатора перевезень.

2.12. Паспорт маршруту регулярних спеціальних перевезень (в частині схеми автобусного маршруту та характеристики маршруту) згідно з підпунктом 33 пункту 4 Положення про Державну автомобільну інспекцію Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.04.97 № 341, погоджується відповідним підрозділом Державтоінспекції:

міського маршруту - підрозділом Державтоінспекції міста;

приміського та міжміського маршруту - підрозділом Державтоінспекції області за місцезнаходженням перевізника.

2.13. Затвердження паспорта діючого автобусного маршруту регулярних перевезень (додаток 1) здійснюється перевізником;

затвердження паспорта автобусного маршруту регулярних спеціальних перевезень (додаток 2) здійснюється замовником послуг за погодженням з організатором перевезень на відповідній території (у частині маршруту та графіка руху);

затвердження паспорта нового автобусного маршруту регулярних перевезень (додаток 3) здійснюється організатором перевезень на відповідній території.

2.14. Інформація про перевізника, який отримав право обслуговувати маршрут регулярних перевезень, вноситься до відповідного реєстру автобусних маршрутів згідно з вимогами наказу Міністерства інфраструктури України від 20 травня 2013 року № 305 «Про затвердження Порядку формування, затвердження та ведення реєстру міжнародних, міжміських та приміських автобусних маршрутів загального користування», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 9 липня 2013 року за № 1144/23676.

Інформація про погоджені паспорти маршрутів регулярних спеціальних перевезень вноситься до журналу обліку таких паспортів».

Системний аналіз зазначених норм дає суду право зробити висновок, що критеріями регулярних спеціальних перевезень є:

- перевезення організованих груп пасажирів (працівників підприємств, установ та організацій, учнів, студентів, туристів, екскурсантів і інших організованих груп);

- пасажири мають бути обєднані однією метою поїздки, а саме доставка до роботи, учбового закладу, екскурсія, виїзд на відпочинок і т.п.;

- пасажири повинні мати певний зв'язок з замовником таких перевезень, за виключенням туристично-екскурсійних перевезень;

- замовник має здійснювати оплату регулярних спеціальних перевезень.

І тільки за наявності усіх цих критеріїв перевезення буде вважатись регулярним спеціальним. При цьому суд вважає, що перевезення пасажирів з одного пункту (початкової зупинки) до іншого (кінцевої зупинки), які не обєднані ніякою іншою метою окрім доїхати до кінцевої зупинки не може вважатись регулярним спеціальним перевезенням.

Рішенням господарського суду Донецької області від 13.11.2017 у справі №905/1793/17, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 22.01.2018 і постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського від 08 травня 2018 року встановлено наступне:

« 10.07.2017р. між Комунальним підприємством «Автотранспортне підприємство» (замовник) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (перевізник) був укладений договір №5/17 про надання послуг з перевезення організованих груп пасажирів на маршруті регулярних спеціальних перевезень «м. Курахове (ЗА ДП) м. Марїнка ЗА-КППВ». ОСОБА_6 набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2017р. (п.6.1 договору). Тобто, договір є чинним на час розгляду справи.

Відповідно до п.1.1. договору замовник замовляє, а перевізник надає послуги з перевезення організованих груп пасажирів автобусами на маршруті регулярних спеціальних перевезень за напрямком «м. Курахове (ЗА - ДП) - м. Марїнка ЗА-КПВВ» та в зворотному напрямку, в порядку та на умовах, передбачених цим договором та у відповідності з паспортом маршруту, в якому визначено схему маршруту, його протяжність, періодичність, кількість задіяних на маршруті транспортних засобів, їх тип та клас тощо.

Оплата наданих послуг за цим договором здійснюється замовником у безготівковій формі в національній валюті України гривні шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок перевізника (п.3.1 договору).

Вартість послуг, відповідно до п.3.2 договору, визначається подекадно з розрахунку 23,00грн. за 1 км пробігу автобуса за маршрутом і фіксується в акті здачі-приймання наданих послуг.

Згідно паспорта №9 автобусного маршруту регулярних спеціальних перевезень від 10.07.2017р. та розкладу руху автобуса на приміському автобусному маршруті регулярних спеціальних перевезень, за маршрутом м. Курахове (ЗА - ДП) - м. Марїнка ЗА-КПВВ, за день здійснюється 26 рейсів на відстань 21,8км кожний.

З урахуванням вартості послуги, встановленої п.3.2 договору у розмірі 23,00грн. за 1 км пробігу автобуса, загальна вартість послуг протягом дії договору, з 10.07.2017р. по 31.12.2017р. (174 дні), складає 2 268 333,60грн.

Засновником Комунального підприємства «Автотранспортне підприємство» є Донецька міська рада із часткою у статутному капіталі у розмірі 100%.

Згідно статуту Комунального підприємства «Автотранспортне підприємство», затвердженого розпорядженням голови Донецької облдержадміністрації, керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 25.06.2015р. № 291 (в редакції розпорядженням голови облдержадміністрації, керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 11.05.2017р. № 479):

- АТП створено з метою надання передбачених статутом автотранспортних послуг, задоволення соціальних та економічних потреб трудового колективу та територіальних громад Донецької області (п.1 розділу 2 статуту);

- майно АТП є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст, що знаходиться в управлінні обласної ради, закріплюється за АТП на праві господарського відання (п.3 розділу 4 статуту);

- АТП має право самостійно планувати свою діяльність, визначати стратегію та основні напрямки свого розвитку відповідно до галузевих, науково-технічних прогнозів та пріоритетів, кон'юнктури ринку продукції, товарів, робіт, послуг та економічної ситуації, а також виходячи із необхідності забезпечення виробничого та соціального розвитку АТП, збільшення його прибутків (п.1 розділу 5 статуту)».

Відповідно до ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України «обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом».

Умовами оспорюваного договору також передбачено:

п.6.1. «договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до 1 грудня 2017 року»;

п.2.1. «Обовязки замовника:

2.1.1. Організовує групи пасажирів для перевезення особисто або з використанням довірених осіб, які діють на підставі договорів доручення (агентських угод), укладених замовником. Групи пасажирів за даним маршрутом формуються з фізичних осіб, які мають намір дістатися до м. Марїнка ЗА-КПВВ, порядок переміщення яких регулюється тимчасовим порядком контролю за переміщенням осіб через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, затвердженим наказом першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) від 14.04.2017 року №222ог;

2.1.2. Організовує місця для посадки і висадки пасажирів;

2.1.3. Організовує своєчасну, безпечну посадку та висадку пасажирів;

2.1.4. В спосіб, передбачений чинним законодавством, сприяє перевізнику у підготовці паспорту маршруту;

2.1.5. Здійснює своєчасну та у повному обсязі оплату за надані послуги;

2.1.6. Здійснює контроль за виконанням умов договору».

Таким чином, відповідно до умов договору «групи пасажирів … формуються з фізичних осіб, які мають намір дістатися до м. Марїнка ЗА-КПВВ», тобто ніякої іншої мети окрім доїхати до м. Марїнка ЗА-КПВВ і в зворотному напрямку м. Курахове (ЗА ДП) пасажири, перевезення яких мало здійснюватись за оспорюваним договором, не мали; фізичні особи, перевезення яких повинно було здійснюватись ФОП ОСОБА_1 за маршрутом «м. Курахове (ЗА ДП) м. Марїнка ЗА-КППВ» не мали і не мають ніякого зв'язку з замовником таких перевезень (КП «АТП»), не є туристами чи екскурсантами, тобто за оспорюваним договором має здійснюватись перевезення усіх громадян без обмежень і, як наслідок, вони (пасажири) не є організованими групами (наданими під час розгляду справи Комунальним підприємством «Автотранспортне підприємство» поясненнями і документами зазначене не спростоване), у звязку з чим господарський суд вважає, що:

- між відповідачами (КП «АТП» і ФОП ОСОБА_1С.) фактично був укладений договір з перевезення пасажирів на маршруті регулярних перевезень «м. Курахове (ЗА ДП) м. Марїнка ЗА-КППВ»;

- оспорюваний позивачем договір про надання послуг з перевезення організованих груп пасажирів на маршруті регулярних спеціальних перевезень м. Курахове (ЗА- ДП) м. Мар'їнка, ЗА-КПВВ від 10.07.2017р. є удаваним правочином, правове регулювання якого (удаваного правочину) передбачене ст. 235 ЦК України.

Приписами ст.235 Цивільного кодексу України встановлено:

«Удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили».

Укладаючи договір про надання послуг з перевезення організованих груп пасажирів на маршруті регулярних спеціальних перевезень «м. Курахове (ЗА-ДП) - м. Марїнка (ЗА-КПВВ)» №5/17 від 10.07.2017р. відповідачі фактично приховали свої наміри досягнути іншого правового результату, який не є законним наслідком укладеного правочину, а саме здійснення регулярних пасажирських перевезень за маршрутом «м. Курахове (ЗА-ДП) - м. Марїнка (ЗА-КПВВ)», що відповідно до положень ЦК України відноситься до прихованого правочину.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про автомобільний транспорт» основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Виходячи зі змісту ст. 31 Закону України «Про автомобільний транспорт», відносини автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування визначаються відповідним дозволом або договором про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування.

Згідно ст. 42 Закону України «Про автомобільний транспорт» «договір про організацію перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування міському, приміському та міжміському, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), укладається між органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування та автомобільним перевізником і вважається укладеним з моменту його підписання сторонами».

Статтею 43 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено: « Визначення автомобільного перевізника на автобусному маршруті загального користування здійснюється виключно на конкурсних засадах».

Процедура підготовки та проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування регламентована Порядком проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 03.12.2008р. №1081 (далі Порядок №1081). Вимоги Порядку №1081 є обов'язковими для виконання органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами (організаціями), залученими на договірних умовах для організації забезпечення проведення конкурсів, конкурсними комітетами та автомобільними перевізниками. Відповідно до п. 5 Порядку №1081, метою визначення автомобільного перевізника на конкурсних засадах є:

реалізація основних напрямів розвитку галузі автомобільного транспорту, створення безпечних умов для перевезення пасажирів автомобільним транспортом, покращення якості пасажирських перевезень;

створення конкурентного середовища;

забезпечення оновлення рухомого складу;

підвищення рівня безпеки перевезень пасажирів;

забезпечення виконання соціально значущих перевезень.

З наведеного вбачається, що укладення прихованого правочину між відповідачами, яким фактично регулюються правовідносини з пасажирських регулярних перевезень на автобусному маршруті загального користування, суперечить не тільки вимогам законодавства, оскільки КП «АТП» не мало законодавчо визначених повноважень вчиняти такі дії, але й інтересам держави та суспільства, оскільки такими діями, як правильно зазначив позивач у позову, «нівелюється існування конкурентного середовища, забезпечення виконання соціально значущих послуг населенню (пільгові перевезення пасажирів) та інше».

Суд констатує, що укладання такого договору (про надання послуг з перевезення пасажирів на маршруті регулярних перевезень м. Курахове (ЗА- ДП) м. Мар'їнка, ЗА-КПВВ) повинно було здійснюватись органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, а визначення автомобільного перевізника на маршруті «м. Курахове (ЗА-ДП) - м. Марїнка (ЗА-КПВВ)» мало відбуватись виключно на конкурсних засадах, чого у дійсності під час укладення оспорюваного договору не було.

Враховуючи загальні принципи цивільного права, на підставі ст.ст. 4. 203. 204 Цивільного кодексу (ЦК) України, правочини не повинні суперечити положенням законів, галузевих законодавчих актів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції та моральним засадам суспільства.

Частиною 1 ст.215 Цивільного кодексу України передбачено, що недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1 ст.203 цього Кодексу, є підставою для визнання правочину недійсним. При цьому, за змістом ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актами цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Таким чином, договір №5/17 про надання послуг з перевезення організованих груп пасажирів на маршруті регулярних спеціальних перевезень «м. Курахове (ЗА ДП) м. Марїнка ЗА-КППВ», укладений 10.07.2017р. між Комунальним підприємством «Автотранспортне підприємство» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, суперечить вищенаведеним вимогам законодавства та підлягає визнанню недійсним відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України.

За таких обставин господарський суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Твердження Комунального підприємства Автотранспортне підприємство про те, що укладений між відповідачами договір не порушує прав позивача та не зачіпає його законних інтересів і це встановлено судом 1-ї та апеляційної інстанції, судом до уваги не взяте, оскільки у разі проведення конкурсу щодо визначення автомобільного перевізника на маршруті «м. Курахове (ЗА-ДП) - м. Марїнка (ЗА-КПВВ)», як це передбачено чинним законодавством, позивач і/або інші особи мали би можливість взяти у ньому участь. До того ж у період, коли укладалась оспорювана угода (10.07.2017р.), позивач був перевізником на автобусному маршруті загального користування «Курахове (АС) - Марїнка (КПВВ)» на підставі договору про перевезення пасажирів №1119-54/12 від 28.12.2012р., додатковою угодою №5 від 7 вересня 2016 року до якого були внесені зміни щодо маршруту перевезення і який станом на момент укладення оспорюваного договору №5/17 (10.07.2017р.) не був розірваний, про що він зазначає у наданих поясненнях (за твердженням КП «АТП» «договір № 1119-54/12 від 28.12.2012 року, було розірвано ОСОБА_8 розвитку базових галузей промисловості, енергетики та енергоефективності Донецької облдержадміністрації (надалі - організатор), що виступав організатором перевезень з позивачем, з 21 липня 2017 року в односторонньому порядку». Також суд зауважує, що рішенням господарського суду Донецької області від 13.11.2017 у справі №905/1793/17 висновок про те, що укладений між відповідачами договір не порушує прав позивача та не зачіпає його законних інтересів не робився. А якби і був зроблений, то це був би висновок, а не обставина, встановленою рішенням суду в господарській справі, що не одне і те ж. Відповідно до ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України тільки «обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом».

Заперечення відповідача і подані ним документи на підтвердження своїх заперечень судом також до уваги не взяті, оскільки:

- оспорювана угода на предмет відповідності чинному законодавству оцінюється на момент її укладення, а не в процесі її виконання;

- та обставина, що «фактично договір почав виконуватися сторонами 21 липня 2017 року, що підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг за вказаним договором», на чому наполягає КП «АТП», не впливає на вирішення спору по суті, оскільки договір набув чинності з моменту його підписання обома сторонами (п.6.1. договору);

- укладення агентських угод було наслідком укладення оспорюваної угоди, а не навпаки, тобто укладені агентські угоди є похідними від договору №5/17.

Судові витрати в межах, встановлених законодавством, покладаються на відповідачів.

На підставі вищевикладеного і керуючись ст.ст.210, 233, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017), господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір №5/17 про надання послуг з перевезення організованих груп пасажирів на маршруті регулярних спеціальних перевезень «м. Курахове (ЗА ДП) м. Марїнка ЗА-КППВ», укладений 10.07.2017р. між Комунальним підприємством «Автотранспортне підприємство» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1.

Стягнути з Комунального підприємства «Автотранспортне підприємство» (адреса: 85400, Донецька обл., м. Селидове, вул. Перемоги, буд. 38, код ЄДРЮОФОПГФ 20359602) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Горлівське АТП» (адреса: 85490. Донецька обл., смт. Курахівка, вул. Прокофєва, буд. 25, код ЄДРЮОФОПГФ 35063511) 881,00грн. на відшкодування витрат з оплати судового збору.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (відомості щодо дня народження не відомі, адреса місця проживання: 85301, Донецька обл., м. Покровськ, вул. Халтуріна, буд. 26, ІПН НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Горлівське АТП» (адреса: 85490. Донецька обл., смт. Курахівка, вул. Прокофєва, буд. 25, код ЄДРЮОФОПГФ 35063511) 881,00грн. на відшкодування витрат з оплати судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у порядку, передбаченому п.17.5 перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, протягом двадцяти днів з дня його проголошення (складення повного судового рішення).

Повний текст судового рішення складено 01.10.2018р.

Суддя В.І. Матюхін