ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"03" жовтня 2018 р. м. Ужгород Справа № 907/336/18

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф., розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖУССО УКРАЇНА», м. Берегово б/н від 29.09.2018 (вх. №02.3.1-09/12110/18 від 28.09.2018) про зменшення судових витрат по справі № 907/336/17 , -

У справі №907/336/18

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖУССО УКРАЇНА», м. Берегово

до компанії ОСОБА_1 АКЦІЕНГЕЗЕЛЬШАФТ (MEINL BANK AG) Республіка Австрія

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, м. Київ

про визнання недійсним Іпотечного договору від 22.04.2015, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, зареєстрованого в реєстрі за №254-269

Представники сторін: не викликались

в с т а н о в и в:

28.09.2018 року через канцелярію суду від товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖУССО УКРАЇНА», м. Берегово б/н від 29.09.2018 (вх. №02.3.1-09/12110/18 від 28.09.2018) про зменшення судових витрат по справі № 907/336/17, в якій останній просить суд зменшити присуджені до стягнення за ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 24.09.2018 з товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖУССО УКРАЇНА», м. Берегово судові витрати на професійну правничу допомогу у розмір 6000євро.

Щодо заяви товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖУССО УКРАЇНА», м. Берегово суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 п. 1 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

За приписами ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Приписами частин 5, 6 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов'язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У випадках, встановлених частинами третьою - п'ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв'язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини восьмої статті 129 цього Кодексу.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 27.08.2018 у справі №907/336/18 позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖУССО УКРАЇНА», м. Берегово до компанії ОСОБА_1 АКЦІЕНГЕЗЕЛЬШАФТ (MEINL BANK AG) Республіка Австрія за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, м. Київ про визнання недійсним Іпотечного договору від 22.04.2015, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, зареєстрованого в реєстрі за №254-269 було залишено без розгляду в порядку вимог п. 6 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України у звязку з невиконання вимог суду та відсутності доказів внесення коштів на депозит суду для забезпечення судових витрат відповідача у справі у розмірі 6000 євро. Повний текст ухвали суду складено та підписано 29.08.2018 та направлено сторонам.

Відповідно до вимог частини 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Статтею 130 ГПК України передбачено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов'язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У випадках, встановлених частинами третьою - п'ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв'язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини восьмої статті 129 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи заяви відповідача про відшкодування судових витрат подана суду 31.08.2018, тобто у строк, визначений ч.8 ст. 129 ГПК України.

Згідно наказу голови Господарського суду Закарпатської області від 30.08.18 року №02.4-08/37-к суддя Ремецькі О.Ф. перебувала у відпустці у період з 03.09.2018 по 14.09.2018, у звязку з чим розгляд заяви відповідача про відшкодування судових витрат розглянуто судом у строк, визначений ч.6 ст. 130 ГПК України, тобто, 24.09.2018.

При прийнятті даної ухвали судом враховано, що попередній розрахунок судових витрат поданий відповідачем разом з відзивом. У подальшому відповідачем подано суду докази розміру судових витрат, які поніс відповідач у справі №907/336/18.

При цьому, з часу звернення з позовом і до прийняття судом ухвали суду від 24.09.2018 позивачем не подавалась суду заява (клопотання) про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, хоча про відповідні вимоги відповідача позивачу було відомо, що вбачається із матеріалів справи та матеріалів оскарження ТОВ «ДЖУССО УКРАЇНА» ухвали суду від 03.07.2018 у справі №907/336/18.

Через недотримання норм частини 4 статті 126 ГПК України за змістом частини 5 цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зі змісту пункту 6 статті 126 ГПК України обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Таких доказів або обґрунтувань, в тому числі розрахунків, які б свідчили про неправильність розрахунку витрат або неналежність послуг адвоката до справи, Позивач не надав на час прийняття судом ухвали від 24.09.2018. Між тим, суд дослідив додані до клопотання про стягнення фактичних витрат на професійну правничу допомогу докази (рахунки, детальний опис виконаних робіт, акти виконаних робіт) та не встановив недотримання Відповідачем (його представником) вимог частини 3 статті 126 ГПК України.

Правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз'яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб'єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати.

Поряд з цим, аналіз наведених норм частини 4 статті 126 ГПК України, а також норм статті 129 цього кодексу, дає підстави для висновку що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: пов'язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін; вплив результат її вирішення на репутацію сторін публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

З огляду на вищенаведене, враховуючи звернення позивача ТОВ «ДЖУССО УКРАЇНА» з клопотанням про зменшення витрат на професійну правничу допомогу поза межами строку, визначеного ч.6 ст. 130 ГПК України та після постановлення судом ухвали від 24.09.2018, суд вважає за необхідне клопотання товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖУССО УКРАЇНА», м. Берегово б/н від 29.09.2018 (вх. №02.3.1-09/12110/18 від 28.09.2018) про зменшення судових витрат по справі № 907/336/17 повернути без розгляду.

Керуючись статтями 129, 130, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Закарпатської області,

УХВАЛИВ:

1. Клопотання товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖУССО УКРАЇНА», м. Берегово б/н від 29.09.2018 (вх. №02.3.1-09/12110/18 від 28.09.2018) про зменшення судових витрат по справі № 907/336/17 повернути без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Дата підписання: 03 жовтня 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ремецькі О.Ф.