ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
У Х В А Л А

03 жовтня 2018 р. Справа №902/271/18

Суддя господарського суду Вінницької області Нешик О.С., розглянувши заяву фірми "Давос" у формі товариства з обмеженою відповідальністю б/н від 28.09.2018 про забезпечення позову у справі

за позовом фірми "Давос" у формі товариства з обмеженою відповідальністю, м.Одеса

до товариства обмеженою відповідальністю "ВІМЕКСІМ", м.Вінниця

про стягнення 3695159,48 грн заборгованості згідно договору на транспортно-експедиторське обслуговування

В С Т А Н О В И В :

В провадженні господарського суду Вінницької області перебуває справа №902/271/18 за позовом фірми "Давос" у формі товариства з обмеженою відповідальністю про стягнення з товариства обмеженою відповідальністю "ВІМЕКСІМ" 3695159,48 грн заборгованості згідно договору транспортно-експедиторського обслуговування №22/15ТЭО від 22.06.2015.

Ухвалою суду від 25.09.2018 постановлено закрити провадження у справі №902/271/18, її розгляд по суті призначити на 16.10.2018 на 12 год. 30 хв.

01.10.2018 фірма "Давос" у формі товариства з обмеженою відповідальністю звернулась до суду з заявою б/н від 28.09.2018 (вх.канц.суду №02.1-50/92/18), якою просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти товариства обмеженою відповідальністю "ВІМЕКСІМ" (), що знаходяться на його поточних рахунках в установах банку, на суму заявлених позовних вимог та понесених позивачем витрат по сплаті судового збору у розмірі 3750586,88 грн.

Обґрунтовуючи свою вимогу заявник зазначив, що товариство з обмеженою відповідальністю "ВІМЕКСІМ" понад рік ухиляється від виконання взятих на себе грошових зобов'язань по договору транспортно-експедиторського обслуговування №22/15ТЭО від 22.06.2015 щодо оплати за отримані послуги; позов не визнає; внаслідок протиправної поведінки відповідача позивач зазнав збитків та опинився у скрутному матеріальному становищі.

Надавши оцінку підставам застосування запропонованих позивачем способів забезпечення позову, їх доведеність належними та допустимими доказами, господарський суд задовольняє подану заяву з урахуванням наступного.

Відповідно до ст.136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст.137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Пунктом 4 постанови Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" №9 від 22.12.2006 роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Дослідивши наявні у справі документи суд дійшов висновку, що між сторонами у справі №902/271/18 дійсно існує спір щодо виконання договору транспортно-експедиторського обслуговування №22/15ТЭО від 22.06.2015.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд враховує положення міжнародного договору, а саме статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що передбачає право на справедливий суд. Під терміном справедливий судовий розгляд розуміється у тому числі забезпечення реального виконання рішення, на що Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу держав - членів Ради Європи. Обов'язок забезпечення механізмів реалізації права на справедливий суд покладено на держави - учасниці Конвенції. Одним з механізмів забезпечення реального виконання можливого рішення суду є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Також, відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту": кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Тому вжиття обраних судом заходів до забезпечення позову відповідає вимогам статей 6 та 13 Конвенції та зобов'язанням, взятим на себе Україною щодо забезпечення права на справедливе судочинство та виконання судових рішень.

Судом встановлено, що інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об’єктів нерухомого майна щодо об’єкта нерухомого майна не містить відомості про права товариства обмеженою відповідальністю "ВІМЕКСІМ" на нерухоме майно. Статутний фонд останнього згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань становить 850000,00 грн, що є значно меншим від суми, заявленої до стягнення у даній справі, а відтак, не може гарантувати виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Беручи до уваги низьку гарантійну спроможність статутного капіталу відповідача, відсутність будь-якого власного майна, позицію останнього під час здійснення провадження у даній справі, суд дійшов висновку, що існує реальна загроза порушенню прав позивача (в разі їх доведення) у вигляді неотримання оплати за надані послуги згідно укладеного з останнім договору транспортно-експедиторського обслуговування №22/15ТЭО від 22.06.2015, відтак незастосування заходів до забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі у разі задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 233, 234, 235 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву фірми "Давос" у формі товариства з обмеженою відповідальністю про забезпечення позову б/н від 28.09.2018 задовольнити.

2. Накласти арешт на грошові кошти товариства обмеженою відповідальністю "ВІМЕКСІМ" (код юридичної особи 37338260) в межах суми позовних вимог та понесених витрат по сплаті судового збору в розмірі 3750586,88 грн.

Стягувач: фірма "Давос" у формі товариства з обмеженою відповідальністю (65080 м.Одеса, вул.ак.Філатова, буд.23"А", кв.9; код юридичної особи 22471496).

Боржник: товариство обмеженою відповідальністю "ВІМЕКСІМ" (21036 Вінницька обл., м.Вінниця, вул.Максимовича, буд.4, офіс 211; код юридичної особи 37338260).

3. Ухвала суду від 03.10.2018 у справі №902/379/18 є виконавчим документом, що складена з додержанням вимог ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VІІІ від 02.06.2016.

4. Ухвала суду від 03.10.2018 у справі №902/379/18 може бути пред'явлена до примусового виконання протягом трьох років.

5. Копії даної ухвали надіслати сторонам у справі рекомендованими листами з повідомленнями про вручення поштових відправлень (зокрема позивачу - з підписом судді, засвідченим відбитком гербової печатки суду).

6. Дана ухвала підписана та набрала законної сили 03.10.2018.

7. Ухвала суду від 03.10.2018 у справі №902/379/18 може бути оскаржена в строки і порядку, визначеними ст.256 ГПК України з урахуванням п.17.5 Розділу ХІ ГПК України.

Суддя Нешик О.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2,3 - позивачу - Фірма "Давос" у формі ТОВ (юридична адреса: 65080, м.Одеса, вул.ак. Філатова, буд.23 "А", кв.9; адреса для листування: 65020, м.Одеса, вул.Спиридонівська, 31, офіс 1);

4,5 - відповідачу - ТОВ "ВІМЕКСІМ" (юридична адреса: 21036, Вінницька область, м.Вінниця, вул.Максимовича, буд.4, оф.211; адреса для листування: 28500, Кіровоградська область, м.Долинська, вул.Чумацький шлях,19).