ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2018 р. м. Київ Справа № 911/1500/18

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Імпера Трейд

до Споживчого товариства Своє молоко

про стягнення 168403,58грн

Суддя Чонгова С.І.

За участю секретаря судового засідання Горової О.В.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність б/н від 03.07.2018);

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю Імпера Трейд (далі - ТОВ Імпера Трейд) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Споживчого товариства Своє молоко (далі СТ Своє молоко) про стягнення 169403,58грн, а саме:

- 161 290,47грн сума основного боргу;

- 8 113,11грн пеня за період з 11.05.2018 по 03.07.2018.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на порушення відповідачем зобовязань за договором поставки молока №27/04-18 від 27.04.2018 в частині своєчасної оплати за поставлене натуральне коровяче молоко незбиране.

Відповідач у справі СТ Своє молоко документально обґрунтованого відзиву на позовну заяву не надало.

Ухвалою господарського суду Київської області від 17.07.2018 порушено провадження у справі; підготовче судове засідання призначено на 09.08.2018.

Ухвалою господарського суду Київської області від 09.08.2018 підготовче судове засідання відкладено на 10.09.2018; прийнято до розгляду заяву про зменшення позовних вимогв в якій позивач просить стягнути з відповідача 168403,58грн у т.ч.:

- 160 290,47грн сума основного боргу;

- 8 113,11грн пеня за період з 11.05.2018 по 03.07.2018.

Ухвалою господарського суду Київської області від 10.09.2018 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Від відповідача надійшло заперечення на позовну заяву в якому позов не визнає та зазначає, що вимоги позивача не відповідають умовам договору, позивачем не надано суду оригінали доказів поставки товарів, тому просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

27.04.2018 між Споживчим товариством «Своє молоко» (далі - покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Імпера Трейд» (далі - постачальник) укладено договір поставки молока №27/04-18 (далі - договір).

За умовами договору, постачальник зобовязується систематично поставляти і передавати у власність покупця натуральне коровяче молоко незбиране (в подальшому за текстом-продукція) на умовах визначених цим договором, а покупець зобовязується приймати і своєчасно оплачувати вартість продукції (п.1.1 договору).

Згідно з п. 2.1 договору, загальна вартість цього договору не обмежується сторонами та складається з суми вартості окремих партій продукції, що постачаються постачальником покупцю відповідно до умов даного договору, що визначається відповідно до даних, які містяться у спеціальній товарній накладній складеній за формою 1-ТН (МС).

Загальна кількість продукції, що постачається за цим договором становить суму усіх поставок (які носять ритмічний характер) здійснених за цим договором. Поставка продукції здійснюється транспортом продавця та за рахунок продавця зі складу (молокоприймального пункту продавця), якщо інше не узгоджено сторонами щодо поставки конкретної партії товару. Поставка продукції вважається виконаною постачальником з моменту передачі її покупцю (перевізнику покупця), про що буде свідчити відмітка на товарно-транспортній накладній, або на товарній накладній за формою 1-ТН (МС) (п.п. 4.1, 4.2, 4.7 договору).

У відповідності до п. 8.1 договору, оплата здійснюється покупцем в безготівковій формі шляхом перерахунку грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

Відповідно до п.8.3 договору, покупець проводить розрахунки з постачальником з відстрочкою платежу 5 (пять) календарних днів з дня поставки, підтверджених спеціалізованими ТТН або підписаними видатковими накладними.

Згідно з п. 9.2 договору, за прострочення виконання своїх зобовязань винна сторона сплачує іншій стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від суми простроченого зобовязання.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2018 року, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами взятих на себе зобовязань.

Сторонами підписано Протокол №1 погодження договірної ціни до договору, відповідно до якого встановили планову закупівельну ціну за 1 (одну) тону молока 8200,00грн.

На виконання умов договору позивачем поставлено відповідачу продукцію на загальну суму 181290,47 грн, що підтверджується видатковими накладними №152 від 30.04.2018 на суму 97725,66грн, №153 від 02.05.2018 на суму 77428,42грн та №154 від 05.05.2018 на суму 6136,39грн.

Відповідачем здійснено часткову оплату за поставлену продукцію позивачем у розмірі 20 000,00грн, що підтверджується платіжним дорученням №1191 від 04.05.2018, копія якого міститься в матеріалах справи.

Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача (з урахуванням зменшення позовних вимог) 160 290,47грн заборгованості за поставлену продукцію.

Предметом спору у даній справі є застосування до відповідача відповідальності, встановленої договором та чинним законодавством за порушення відповідного зобовязання.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як визначено ч.1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Правило, визначене відповідною нормою, також встановлено ст. 712 ЦК України, відповідно до якої за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу ч.2 ст.712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 692 ЦК України, яка регулює порядок оплати товару за договором купівлі-продажу, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідачем під час розгляду справи не надано суду доказів оплати за поставлену продукцію на суму 160290,47грн.

За вказаних обставин, суд вважає вимоги позивача у даній справі щодо стягнення 160290,47грн обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені в розмірі 8113,11 за період з 11.05.2018 по 03.07.2018.

В силу ч. ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Одним з видів господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. штраф та пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Як визначено ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, згідно з п.2 ч.1 цієї норми, сплата неустойки.

Штраф та пеня є видами неустойки згідно з ст.549 ЦК України. При цьому, відповідно до вказаної норми, неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно з п. 9.2 договору, за прострочення виконання своїх зобовязань винна сторона сплачує іншій стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від суми простроченого зобовязання.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд вважає його арифметично вірним, а вимоги позивача у відповідній частині такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

В силу ст. 129 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у звязку з оплатою позову судовим збором, підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, у розмірі 2541,06грн.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 236-238, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Споживчого товариства «Своє молоко» (08400, Київська область, м. Переяслав-Хмельницький, вул. Шкільна, 45; ідентифікаційний код 38349671) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпера Трейд» (16600, Черкаська область, м. Ніжин, вул. Московська, 1/20Б; ідентифікаційний код 35030380) 160290,47грн основної заборгованості, 8113,11грн пені, а також 2541,06грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 09.10.2018

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.І. Чонгова