ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"03" жовтня 2018 р. Cправа № 902/477/18

Господарський суд Вінницької області у складу судді Матвійчука Василя Васильовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут" (пров. К.Широцького, 24, м. Вінниця, 21012)

до: Головного управління Держпродспоживслужби в Вінницькій області (вул. Максимовича, 19, м. Вінниця, 21036)

про стягнення 299 323,91 грн.

за участю секретаря судового засідання Незамай Д.Д.,

представників сторін:

позивача: ОСОБА_1 за довіреністю №007ДР-21-1217 від 19.12.2017р;

відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю № 02-15/3342 від 06.07.2018р.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовною заявою № Viz007.2СК-1303.0818 від 08.08.2018 про стягнення з Головного управління Держпродспоживслужби в Вінницькій області 299 323,91 грн., з яких: 244 464,69 грн. борг, що виник внаслідок неналежного виконання зобов'язань за договорами № 1141148МНVАВ127/228/17 від 06.12.2017 та № 114118МНVАВО48 від 16.04.2018 на постачання природного газу, 2 668,06 грн - 3% річних, 32 319,15 грн пеня, 19 872,01 грн інфляційні.

Відповідно до ч. 1 п. 16.1. Порядку автоматизованого розподілу судових справ в Господарському суді Вінницької області, здійсненого автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.08.2018 , позовну заяву № Viz007.2СК-1303.0818 від 08.08.2018 розподілено судді Тісецькому С.С..

Ухвалою суду від 10.08.2018 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/477/18 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 28.08.2018.

За заявою судді Тісецького С.С. від 20.08.2018 № 902/477/18/1068/18, на підставі ч.2 п. 16.1 Порядку автоматизованого розподілу судових справ в Господарському суді Вінницької області, здійснено повторний автоматизований розподіл справи № 902/477/18.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.08.2018 справу № 902/477/18 розподілено судді Матвійчуку В.В.

Ухвалою суду від 27.08.2018 справу прийнято до провадження. Розгляд справи розпочато з початку з призначенням підготовчого зсідання на 24.09.2018.

При розгляді справи 24.09.2018 за обопільним клопотанням представників сторін закрито підготовче провадження та призначено справу для судового розгляду по суті на 24.09.2018. (протокольна ухвала від 24.09.2018.)

В судовому засіданні 24.09.2018 судом оголошено перерву до 03.10.2018.

03.10.2018 до суду надійшла заява позивача № Viz007.2СК-1534-1018 від 02.10.2018 про зменшення позовних вимог, відповідно до якої останній просить стягнути з відповідача 244 464,69 грн. заборгованості за послуги постачання природного газу; 24 790,12 грн. пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат.

Розглядаючи, в судовому засіданні 03.10.2018, заяву № Viz007.2СК-1534-1018 від 02.10.2018 суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ч.2 ст. 46 ГПК України, крім прав та обов'язків, визначених у статті 42 цього Кодексу позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Заява про зменшення розміру позовних вимог подана позивачем в порушення положень ст.46 ГПК України, оскільки подана на стадії розгляду справи по суті, відтак не приймається судом до розгляду.

На визначену судом дату зявились представники сторін. У судовому засіданні позивач позов підтримав, відповідач позову не визнав з підстав, наведених у відзиві.

У судовому засіданні 03.10.2018 прийнято судове рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що 06.12.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» (Позивач) та Головним управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області (Відповідач) укладено договір № l 141148MHVAB127/228/17 на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів (Договір 1 ). Додатковою угодою № 1 до Договору від 29.12.2017 термін дії Договору продовжено до 31 березня 2018 року.

Крім цього, 01.04.2018 Сторонами укладено Договір № ОА-2018-03-01-000091-в/1141148МНVАВО48 на постачання природного газу (Договір 2).

Пунктом 1.1. укладених Договорів передбачено, що Постачальник (Позивач) зобов'язується передати у власність Споживачу (Відповідач) у 2018 році природний газ, а Споживач зобов'язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором.

На підставі укладених Договорів у лютому-квітні 2018 року Позивачем було поставлено Відповідачу природний газ кількості 26 048 куб.м загальною вартістю 280 211,90 грн.

Пунктом 4.2. Договорів погоджено строки оплати природного газу. Остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу, за змістом п. 4.2.3. Договорів, здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

На виконання договірних зобовязань Відповідачем було здійснено оплату за послуги постачання природного газу лише на суму 35 747,21грн. Таким чином, заборгованість Відповідача складає 244 464,69 грн, яку останній визнає в акті звірки від 16.07.2018.

Проте, Відповідач в добровільному порядку заборгованість за послуги постачання природного газу не сплачує, що і стало підставою звернення до суду з позовом та нарахування штрафних санкцій

Відповідач у відзиві № б/н від 18.09.2018 заперечує проти позову з огляду на наступне.

Так, відповідно до Договору №1141148МНVАВ127 від 06.12.2017 Позивачем, в грудні 2017 року, передано, а Відповідачем отримано природного газу на суму 177 810,93 грн. Оплата за поставлений природний газ здійснена в повному обсязі.

29 грудня 2017 року між Сторонами укладено Додаткову угоду до Договору № 1141148МНVАВ127, згідно з умовами якої дія згаданого Договору продовжена до 31.03.2018, але в обсязі, що не перевищує двадцяти відсотків суми, визначеної в Договорі. Виходячи із умов цього правочину, 09.02.2018 укладено Додаткову угоду № 2 до Договору № 1141148МНVАВ127, відповідно до пункту 1 якої Сторони дійшли згоди здійснити закупівлю природного газу на загальну суму 35648,31 грн. Відповідач не здійснював оплату отриманих обсягів газу в межах визначеної Додатковою угодою №1 суми, оскільки зазначена Додаткова угода не зареєстрована органами Державної казначейської служби з підстав, що не належать до предмету розгляду цієї справи.

16 квітня 2018 року між Сторонами укладено новий Договір на постачання природного газу № 114118МНVАВО48 в межах якого Позивачем передано, а Відповідачем отримано у власність природного газу на загальну суму 35585,85 грн. Оплата поставленого у квітні природного газу, на підставі Договору № 114118МНV АВО48, здійснена в повному обсязі.

При цьому Відповідач не заперечує щодо факту отримання 23507 куб. м природного газу за період лютий- березень 2018 року. Однак, наголошує, що не весь зазначений обсяг газу поставлений в межах договірних зобов'язань, а тому штрафні санкції, нараховані Позивачем не визнаються Відповідачем в повній мірі.

Окрім того Відповідач наголошує на неправомірності зарахування оплати, що проведена за газ, отриманий на підставі Договору від 16.04.2018 № 114118МНVАВО48, в рахунок погашення заборгованості, що виникла до 16 квітня 2018 року, оскільки пункт 4.5 Договору № 114118МНVАВ048 стосується лише оплати, яка здійснюється в межах цього конкретного Договору і не може застосовуватись ні до попереднього Договору, ні до позадоговірних зобовязань.

Із наявних у справі та досліджених судом доказів вбачається, що 06.12.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» (Позивач, зо Договором Постачальник) та Головним управлінням Держпродспоживслужби в Вінницькій області (Відповідач, за Договором Споживач) укладено Договір № 1141148МНVАВ127/228/17 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів. (надалі Договір 1)

Згідно з предметом Договору 1 Постачальник зобовязується передати у власність Споживачу у 2017 році природний газ (надалі газ), а Споживач зобовязується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором.

Відповідно до п.п. 1.2.,1.3. Договору 1 планові обсяги постачання газу в грудні 2017 році становлять 17,35 тис.куб.м.

Ціна газу з урахуванням тарифу на транспортування природного газу магістральними трубопроводами становить 8562,60 грн. за 1000 куб.м, крім того ПДВ 1712,52 грн, всього з ПДВ - 10275,12 грн. Загальна сума Договору складається із місячних сум вартості газу поставленого Споживачеві за даним Договором і становить 178 273,33 грн (п.п. 3.2., 3.6. Договору 1)

Оплата газу здійснюється Споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника в наступному порядку:

100% місячної вартості запланованого обсягу газу сплачується до 25 числа місяця, що передує місяцю постачання. Споживач самостійно розраховує сума платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати Споживач розраховує сума платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці.

У разі збільшення в установленому порядку підтвердженого обсягу газу протягом розрахункового періоду Споживач здійснює оплату вартості додатково заявлених обсягів газу в пятиденний строк після збільшення цього обсягу.

Остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу (п. 3.6. Договору) здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу. (п. 4.2. Договору 1)

Цей Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представника Сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) Сторін і діє в частині постачання газу з 06.12.2017 до 31.12.2017, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення. (п. 11.1. Договору 1)

Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії Договору жодною із Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. При цьому, Сторони мають внести зміни до Договору щодо планових обсягів постачання газу на продовжений строк. (п. 11.2. Договору 1)

Як свідчать матеріали справи, в межах Договору 1 Позивачем поставлено, а Відповідачем отримано 17,35 тис.куб.м природного газу загальною вартістю 177 810,93 грн. Розрахунки за поставлений природний газ відповідачем проведено у визначеному Договором 1 порядку та строки. (а.с. 95-123)

29.12.2017 між Сторонами укладено Додаткову угоду № 1 до Договору 1, згідно з якою Сторони дійшли згоди викласти п. 11.2 Договору 1 в такій редакції: « Дія Договору може бути продовжена на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку 2018 року, в обсязі, що не перевищує двадцяти відсотків суми, визначеної у Договорі».

Відповідно до п. 2 Додаткової угоди № 1 дію Договору 1 продовжено до 31 березня 2018 року.

В період лютий-березень 2018 року Позивачем поставлено Відповідачеві 23507 тис.куб. м природного газу загальною вартістю 241 537,25 грн. (а.с. 28-39)

16.04.2018 між Сторонами укладено Договір № UA-2018-03-01-000091-в на постачання природного газу. (надалі Договір 2)

Згідно з предметом Договору 2 Постачальник зобовязується передати у власність Споживачу у 2018 році «газове паливо» 09120000-6 за ДК 021:2015 згідно Наказу від 23.12.2015 № 1749, природний газ (надалі газ), а Споживач зобовязується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором.

Відповідно до п.п. 1.2. Договору 2 річний плановий обсяг постачання газу до 35,500 тис. куб. м.

Відповідно до п. 1.3. плановий обсяг постачання газу на квітень 2018 року складає 5000 куб.м.

Ціна газу з урахуванням тарифу на транспортування природного газу магістральними трубопроводами становить 6750,00 грн. за 1000 куб.м, крім того ПДВ 1350,00 грн, всього з ПДВ - 10275,12 грн. Загальна сума Договору складається із місячних сум вартості газу поставленого Споживачеві за даним Договором і становить 287 550,00 грн (п.п. 3.2., 3.6. Договору 2)

Оплата газу здійснюється Споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника в наступному порядку:

100% місячної вартості запланованого обсягу газу сплачується до 25 числа місяця, що передує місяцю постачання. Споживач самостійно розраховує сума платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати Споживач розраховує сума платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці.

У разі збільшення в установленому порядку підтвердженого обсягу газу протягом розрахункового періоду Споживач здійснює оплату вартості додатково заявлених обсягів газу в пятиденний строк після збільшення цього обсягу.

Остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу (п. 3.6. Договору) здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу. (п. 4.2. Договору 2)

Цей Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представника Сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) Сторін і діє в частині постачання газу з 16.04.2018 до 31.12.2018, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення. (п. 11.1. Договору 2)

Як свідчать матеріали справи, в межах Договору 2 Позивачем поставлено, а Відповідачем отримано 3308 куб.м природного газу загальною вартістю 35 585,85 грн. Розрахунки за поставлений природний газ Відповідачем проведено у визначені Договором 2 порядку та строки. (а.с.124-147)

Крім того, Сторонами складено та підписано Акт приймання-передачі від 30 квітня 2018 року №ЗВІ00011438 на поставку газу обсягом 1737 куб. м на загальну суму 18685,81 грн..

Як стверджує Позивач, розрахунки за поставлений природний газ Відповідачем не здійснено в повному обсязі. Неоплоченим залишається природний газ поставлений за Договором № 1 на суму 244 464,69 грн.

Відповідач, в свою чергу, не заперечує факту поставки природного газу та наявності заборгованості за поставлений природний газ. При цьому, не погоджується з порядком зарахування Позивачем платежів, та відповідно і сумами штрафних санкцій.

З врахуванням встановлених обставин, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Дії Позивача по передачі природного газу та дії Відповідача по прийняттю вказаного газу, за визначеною ціною свідчать про те, що у Відповідача виникло зобовязання по оплаті отриманого газу.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 691 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. (ч. 2 ст. 530 ЦК України)

Судом встановлено, що Позивачем предявлено Відповідачу вимогу № Viz007.2-СК-1195-0718 від 18.07.2018 про сплату заборгованості в сумі 244 464,69 грн, яка отримана Відповідачем, за повідомленням ДП «Укрпошта», 21.07.2018р.

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні положення викладені у ст. 193 Господарського кодексу України.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Враховуючи наведені вище приписи законодавства щодо умов поставки природного газу та порядок проведення розрахунків за нього за укладеними між Сторонами Договорами та Додаткової угоди № 1 від 29.12.2017, заборгованість у Відповідача виникла в межах Договору 1 в сумі 35 644,39 грн. Решта заявленої до стягнення Позивачем суми заборгованості в розмірі 208 820,30 грн. виникла поза межами договірних зобовязань, оскільки поставлений в період лютий, березень 2018 року природний газ перевищує обсяги, встановлені Договором 1 в редакції Додаткової угоди № 1 від 29.12.2017.

Суд зважає та ну обставину, що Відповідач підтверджує вказані вище спожиті ним понаддоговірні обсяги природного газу та відповідно заборгованість за спожитий природний газ.

Згідно з ст. 191 Господарського процесуального кодексу України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв'язку з визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З урахуванням наведеного, зважаючи, що заборгованість в сумі 244 464,69 грн підтверджена матеріалами справи, суд дійшов висновку, що Позивачем правомірно заявлено до стягнення 244 464,69 грн. боргу за природний газ.

Поряд з цим, за порушення Відповідачем взятих на себе зобов'язань, Позивачем заявлено до стягнення 2 668,06 грн. три відсотки річних, 32 319,15 грн пені та 19 872,01 грн. збитків від інфляції.

Розглядаючи зазначені вимоги, суд виходить з наступного.

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов'язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до п.3 ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України та ст. 230 Господарського кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

Згідно ч.1 ст.550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Стаття 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Одним із видів господарських санкцій, які відповідно до статті 217 ГК України можуть застосовуватися у сфері господарювання, є штрафні санкції, що можуть застосовуватися у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня) відповідно до умов договору між сторонами.

Відповідно до 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Пунктом 6.2.1. Договорів 1 та 2 передбачена відповідальність Споживача за порушення строків оплати у вигляді сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином суд вважає, що вимоги щодо стягнення пені, відсотків річних та збитків від інфляції є правомірними, оскільки відповідають умовам укладеного договору та чинному законодавству.

При цьому, суд погоджується з доводами Відповідача щодо неправомірності нарахування пені за поставку природного газу поза межами договірних зобовязань, та порушення Позивачем порядку зарахування платежів проведених Відповідачем в межах Договору 2.

Як встановлено судом поставка газу в сумі 208 820,30 грн є позадоговірною, відтак строк її оплати визначається в порядку ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу.

Разом з тим, Позивачем проведено нарахування пені, трьох відсотків річних та збитків від інфляції виходячи з положень Договору 1. До того ж проведені Відповідачем проплати за природний газ, отриманий на підставі Договору 2 Позивачем частково зараховано в рахунок погашення заборгованості, що виникла до 16.04.2018.

Допущення зазначених порушень визнав Позивач, подавши заяву про зменшення позовних вимог, яка судом не прийнята до розгляду, оскільки подана до суду на стадії розгляду справи по суті.

При розгляді справи судом наголошено на невідповідності розрахунку Позивача зазначених вище вимог. Проте останнім не надано суду розрахунку трьох відсотків річних та збитків від інфляції з врахуванням положень ст. 530 ЦК України. Не надано позивачем і розрахунку пені, виходячи з обсягів та вартості природного газу, поставлено в межах Договору 1 в редакції Додаткової угоди № 1 від 29.12.2017.

З таких обставин, ненадання позивачем обґрунтованого розрахунку, перешкоджає вирішенню по суті зазначених вимог, оскільки відсутність доказів та пояснень щодо питань, котрі виникають у суду з приводу обставин нарахування пені, трьох відсотків річних та збитків від інфляції, унеможливлюють всебічний, повний та об'єктивний розгляд зазначених вимог.

При цьому суд зважає, що здійснення судом розрахунку даних вимог за Позивача порушує принцип рівності та змагальності сторін.

З урахуванням наведеного, беручи до уваги визначені ч.4 ст.202 та п.4 ч.1 ст.226 ГПК України імперативні норми, суд прийшов до висновку про залишення позову позову в частині позовних вимог про стягнення пені, трьох відсотків річних та збитків від інфляції без розгляду без розгляду.

У відповідності до ч.2 ст.226 ГПК України про залишення позову без розгляду постановляється ухвала, в якій вирішуються питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, судом враховуються положення ст.7 ЗУ "Про судовий збір", якою врегульовано загальні питання повернення сплачених сум судового збору з підстав, які визначено цією статтею і перелік яких є вичерпним.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду.

Принагідно суд роз'яснює позивачу, що відповідно до ч. 4 ст. 226 ГПК Україна, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення обставин, що були підставою для залишення позову без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Згідно ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи обставини справи та наявні матеріали, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України на відповідача покладаються витрати по сплаті судового збору в сумі 3 666,97 грн..

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 191, .226 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області (вул. Максимовича, 19, м. Вінниця, 21036, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» (пров. К. Широцького, буд. 24, м. Вінниця, 21012, ) 244 464 (двісті сорок чотири тисячі чотириста шістдесят чотири) грн 69 коп. основного боргу; 3 666 (три тисячі шістсот шістдесят шість) грн 97 коп. - витрат зі сплати судового збору.

Позов в частині стягнення 2 668,06 грн. трьох відсотків річних, 32 319,15 грн пені та 19 872,01 грн. збитків від інфляції залишити без розгляду.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Копію рішення направити учасникам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 08 жовтня 2018 р.

Суддя Матвійчук В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (пров. К.Широцького, 24, м. Вінниця, 21012)

3 - відповідачу (вул. Максимовича, 19, м. Вінниця, 21036)