ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18 вересня 2018 р. Справа № 903/351/18

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю госпрозрахункова фірмаКамаз-Транс-Сервіс

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю КМТ Транс-Логістик

про стягнення 13 798,00 грн.

Суддя Шум М.С.

секретар с/з ОСОБА_1

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність №б/н від 29.01.2013р.

від відповідача: ОСОБА_3 директор

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю госпрозрахункова фірмаКамаз-Транс-Сервіс просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю КМТ Транс-Логістик 13798 грн. та судові витрати по справі. Позов обґрунтований невиконанням відповідачем взятих на себе зобовязань в частині оплати за надані позивачем послуги по технічному обслуговуванню та ремонту транспортних засобів.

Ухвалою суду від 18.09.2018р. повідомлено сторони про відкладення розгляду справи по суті на 18.09.2018р.

В судовому засіданні 18.09.2018р. представник позивача просив суд позовні вимоги задоволити повністю, вважає їх підставними та такими, що підлягають до задоволення.

Представник відповідача просив в позові відмовити, додатково зазначив, що ним не була погоджена вартість робіт по ремонту автомобіля у заявленому позивачем розмірі, та не було надано переліку документів, який надається для підтвердження виконання технічного обслуговування чи ремонту, а також відповідач не отримував жодного гарантійного зобов'язання позивача щодо проведених робіт, що є істотними умовами договору про технічне обслуговування і ремонт транспортного засобу.

У відзиві на позовну заяву від 17.09.2018р. за вих.№16 відповідач заперечив підпис директора ОСОБА_3 на довіреностях №22 від 17.11.2017р. та №23 від 20.11.2017р., оскільки директор ніколи на уповноважував та не видавав таких довіреностей.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав, -

встановив:

13.07.2017р. між Товариством з обмеженою відповідальністю госпрозрахункова фірмаКамаз-Транс-Сервіс (виконавець по договору, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю КМТ Транс-Логістик (замовник по договору, відповідач) укладено договір №З-146 на технічне обслуговування та ремонт транспортних засобів.

Згідно п.1.1 договору замовник доручає, а виконавець бере на себе зобовязання по технічному обслуговуванню та ремонту транспортних засобів замовника, а замовник зобовязується в строк та на умовах даного договору оплачувати роботи та послуги.

Відповідно до п.4.1 договору замовник зобовязаний прийняти у виконавця виконані роботи протягом 3-х робочих днів від дати отримання повідомлення про завершення робіт.

Згідно п.5.3 договору розрахунок за виконані роботи та надані послуги здійснюється замовником на умовах 100% передоплати або із відтермінуванням платежів. На умовах відтермінування, оплата здійснюється замовником протягом 14 банківських днів після підписання сторонами акта виконаних робіт.

На виконання умов договору, виконавцем проведено роботи від 17.11.2017р., ремонтні роботи ТЗ АС958ВС, доручення №22 від 17.11.2017р., акт №С від 17.11.2017р. та від 21.11.2017р., ремонтні роботи ТЗ АС6635ВЕ/АС0656ХР, доручення №23 від 20.11.2017р., акт №С від 21.11.2017р.

Проте, як зазначає позивач, в порушення взятих на себе зобов'язань, відповідач за виконані позивачем роботи по вищезазначених рахунках та актах надання послуг не розрахувався, у зв'язку з чим за ним утворилася заборгованість у розмірі 13 798,00 грн .

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відносини між замовниками транспортних послуг, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулюються Законом України «Про автомобільний транспорт», а взаємовідносини між замовником і виконавцем послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, їх складових частин (систем), а також вимоги щодо контролю за відповідністю наданих послуг Правилами надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, затвердженими наказом міністерства інфраструктури України № 615 від 28.11.2014.

Статтею 25 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що договір про технічне обслуговування і ремонт транспортного засобу укладають відповідно до вимог цивільного законодавства між замовником і виконавцем (договір, наряд-замовлення, накладна, квитанція тощо). Істотними умовами договору про технічне обслуговування і ремонт транспортного засобу є: найменування та місце розташування сторін за цим договором; перелік робіт з технічного обслуговування чи ремонту та термін їх виконання; вартість робіт та порядок розрахунків; перелік складових частин (матеріалів), використаних виконавцем, а також наданих замовником виконавцю для виконання робіт із технічного обслуговування або ремонту транспортного засобу; перелік документів, який надається замовнику для підтвердження виконання технічного обслуговування чи ремонту, та гарантійні зобов'язання виконавця щодо проведених робіт. Виконавець за договором про технічне обслуговування і ремонт транспортного засобу під час його укладання чи виконання не може нав'язувати замовнику за цим договором додаткові оплачувані послуги.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про автомобільний транспорт» виконавець за договором про технічне обслуговування і ремонт транспортних засобів зобов'язаний, зокрема, підтверджувати документально види та обсяги виконаних робіт та надавати замовнику відповідні документи із зазначенням дати виконання.

Згідно з ст. 27 Закону України «Про автомобільний транспорт» замовник за договором про технічне обслуговування і ремонт транспортного засобу має право, зокрема, отримувати від виконавця документальне підтвердження виду та обсягу виконаного технічного обслуговування чи ремонту транспортного засобу.

Пунктом 3 розділу ІІІ Правил надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, затверджених наказом міністерства інфраструктури України № 615 від 28.11.2014 (надалі Правила), передбачено, що послуги з технічного обслуговування і ремонту колісного транспортного засобу (надалі КТЗ) чи його складових частин (систем) надаються замовникові на підставі договору про технічне обслуговування і ремонт КТЗ, що укладається відповідно до вимог цивільного законодавства між замовником і виконавцем (договір, наряд-замовлення, накладна, квитанція тощо).

Договір про технічне обслуговування і ремонт КТЗ повинен містити істотні умови відповідно до ст. 25 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Якщо для надання послуг відсутня потреба залишати КТЗ, його складові частини (системи) на відповідальне зберігання у виконавця, надання послуг оформлюється рахунком-фактурою, накладною, квитанцією тощо, а також нарядом-замовленням на надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісного транспортного засобу, у яких обов'язково робиться запис про гарантійні зобов'язання (у випадках, передбачених цими Правилами), який засвідчується підписом контролера якості та скріплюється печаткою виконавця (п. 4 розділу ІІІ Правил).

Відповідно до п. 6 розділу ІІІ Правил у разі виникнення необхідності виконання додаткових робіт, не передбачених договором (нарядом-замовленням), виконавець у телефонному режимі повідомляє про це замовника. За наявності згоди замовника укладається відповідний додатковий договір згідно з вимогами пунктів 3, 4 цього розділу.

Згідно з п. 9 розділу ІІІ Правил облік заяв замовників, договорів, нарядів-замовлень, накладних, квитанцій, гарантійних талонів і претензій ведеться в журналі реєстрації. Журнал повинен бути прошнурований, з пронумерованими сторінками та скріплений печаткою виконавця (за наявності).

Розділами IV та VІІ Правил передбачено, що передавання-приймання КТЗ та їх складових частин до технічного обслуговування і ремонту та після технічного обслуговування і ремонту оформлюється актом передавання-приймання КТЗ.

Відповідно до п. 1 розділу V Правил порядок оплати послуг з технічного обслуговування та ремонту КТЗ визначається договором.

Згідно з п. 3 розділу V Правил виконавець оформлює документ про витрати на виконання послуг, який підписується виконавцем і замовником і є невід'ємною частиною договору.

Виконавець оформлює для юридичних осіб окремо документи на оплату матеріалів і послуг з технічного обслуговування і ремонту (включаючи необхідні діагностичні роботи) та окремо документи на оплату матеріалів і виконання робіт з ремонту (включаючи необхідні діагностичні роботи). Виконані роботи виконавець відносить або до технічного обслуговування, або до ремонту на підставі переліків і процедури виконання робіт, регламентованих виробником КТЗ та їх складових частин (систем), та (або) за записами, зробленими в інструкціях з експлуатації та (або) у сервісних книжках, в іншому інформаційному забезпеченні від виробника, а також у нормативно-правових актах (п. 5 розділу V Правил).

Пунктом 7 розділу V Правил передбачено, що документами, що підтверджують надання послуги, є: акт передавання-приймання КТЗ (його складових частин (систем)) після надання послуг з технічного обслуговування і ремонту; наряд-замовлення, підписаний контролером якості (з проставлянням печатки виконавця (за наявності)) та замовником; документ, що підтверджує оплату послуг; рахунок-фактура; податкова накладна (для юридичних осіб).

Відповідно до п. 8 розділу VІІ Правил виконавець після виконання робіт надає замовнику такі документи: рахунок-фактуру, наряд-замовлення, накладну, квитанцію тощо (окремо пов'язані з виконанням технічного обслуговування (крім гарантійного) та окремо пов'язані з виконанням ремонту); гарантійний талон (один примірник); додатки до експлуатаційної документації у випадках, зазначених у пункті 7 розділу VI цих Правил, а також пункті 7 цього розділу; довідку-рахунок на складові частини, придбані й установлені виконавцем на КТЗ; довідку про колір (основний колір) КТЗ, якщо цей колір змінено під час ремонту; приймально-здавальний акт виконавця, який має право на випробування систем живлення КТЗ з газобалонного обладнання і виконав ці випробування.

Таким чином, з вищезазначеного вбачається, що виконавець зобов'язаний підтвердити документально види та обсяги виконаних робіт та надавати замовнику відповідні документи із зазначенням дати виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно акту №С від 17.11.2017р. та акту №С від 21.11.2017р., останні підписані від сторони замовника - ОСОБА_4 на підставі довіреностей №22 від 17.11.2017р. та №23 від 20.11.2017р.

Відповідач стверджує, що довіреності №22 від 17.11.2017р. та №23 від 20.11.2017р. на ім'я ОСОБА_4 не видавалися.

Ухвалою суду від 14.08.2018р. у позивача витребовувалися оригінали вищезазначених довіреностей відповідача на проведення ремонтних робіт транспортних засобів.

Водночас, позивач оригіналів довіреностей суду не подав.

Інших належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, окрім вищезазначених, позивачем до суду не надано.

Разом з тим, як встановлено судом, нормами чинного законодавства чітко визначені документи, що підтверджують надання послуг з технічного обслуговування та ремонту автомобіля і які виконавець після виконання робіт надає замовнику. Проте, відповідні документи, в порушення норм статей 74, 77 Господарського процесуального кодексу України, позивачем суду не надано.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем не доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами обставини, які підтверджують заявлені ним вимоги, а саме факт виконання робіт відповідно до актів №С від 17.11.2017р. та №С від 21.11.2017р.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 13 798,00 грн. необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Згідно ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість , достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладені обставини, беручи до уваги наявні в матеріалах справи документи, докази та пояснення сторін, господарський суд, оцінюючи подані сторонами докази за своїм переконанням, що ґрунтується на всебічному й об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов до висновку, що вимоги позивача не відповідають нормам чинного законодавства, у звязку з чим відмовляє в позові через безпідставності позовних вимог.

Керуючись ст.193 Господарського кодексу України, ст. ст.73-79, 86, 129, 130, 185, 232, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

вирішив:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Рівненського апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено

27.09.2018

Суддя М. С. Шум