ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2018 року+ Справа № 926/1404/18

За позовом міського комунального підприємства "Чернівцітеплокомуненерго"

до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

про стягнення заборгованості в сумі 22636,95 грн.

Cуддя М.І.Ніколаєв

Секретар судового засідання Андрійчук А.Б.

представники:

від позивача ОСОБА_2, довіреність від 02.01.2018 року

від відповідача не зявився

ОСОБА_3 виклад позиції позивача.

Міське комунальне підприємство "Чернівцітеплокомуненерго" звернулось з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 22636,95 грн. заборгованості, що виникла у зв'язку з неналежним виконанням договору купівлі-продажу теплової енергії №0219 від 11.08.2014 року, в тому числі 19289,66 грн. основного боргу, що виник за період з січня 2017 року по липень 2018 року, 1689,24 грн. пені, що нарахована за період з 21.11.2017 року по 31.07.2018 року, 1220,06 грн. інфляційних, нарахованих за період з 21.02.2017 року по 30.04.2018 року та 437,99 грн. 3% річних нарахованих за період з 01.05.2017 року по 30.06.2018 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що на підставі укладеного між сторонами договору №0219 купівлі-продажу теплової енергії ним в опалювальний період поставлено відповідачу теплову енергію для опалення приміщення, проте останній вартість отриманої теплової енергії не сплатив, що призвело до виникнення боргу та зумовило звернення з позовом до суду.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову та характер спірних правовідносин, ухвалою від 10.08.2018 року відкрито спрощене провадження у справі, судове засідання призначено на 21.08.2018 року, відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

Крім того, судом повідомлено відповідача, що останній протягом п'яти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі може подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (у разі їх наявності).

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з частини 4 статті 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 10.08.2018 року була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 58000, м. Чернівці, вул. Кохановського, 5/10.

Станом на дату розгляду справи конверт з ухвалою від 10.08.2018 року про відкриття провадження у справі повернуто до суду відділенням поштового зв'язку з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Згідно з пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки «за закінченням терміну зберігання» вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі в силу положень пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою суду від 21.08.2018 року у звязку з неявку представників сторін та неподанням відповідачем відзиву розгляд справи відкладено на 12.09.2018 року, про що повідомлено сторонам по справі.

Ухвалою суду від 12.09.2018 року за клопотанням представника позивача розгляд справи відкладено на 24.09.2018 року.

Відповідач явку свого представника у судове засідання 24.09.2018 року повторно не забезпечив, відзиву на позов не надав, хоча примірник ухвали суду від 12.09.2018 року направлено судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача.

За приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

За змістом частин 1, 2 статті 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частиною 1 статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою про відкриття провадження у справі від 10.08.2018 року та про відкладення розгляду справи від 21.08.2018 року та 12.09.2018 року у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Приписами частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до статті 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Приймаючи до уваги, що відповідачу вручено примірник ухвали про відкриття провадження у справі та направлено на адресу його місцезнаходження примірники ухвал від 21.08.2018 року та 12.09.2018 року, проте відповідач не скористався наданими йому процесуальними правами брати участь у розгляді справи та подати відзив на позов, суд дійшов висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

11.08.2014 року між міським комунальним підприємством «Чернівцітеплокомуненерго» (надалі теплопостачальна організація) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 ( надалі - споживач) було укладено договір купівлі-продажу теплової енергії № 0219 (далі Договір), згідно умов якого теплопостачальна організація зобовязується поставити споживачеві теплову енергію в потрібних йому обсягах у відповідності до розділу №2 договору, а останній зобовязується своєчасно оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами у строки та на умовах, передбачених договором.

Даний договір набирає чинності з дня його підписання сторонами та діє один рік, а в частині проведення розрахунків за даним договором до їх повного здійснення (пункт 10.1 Договору)

Згідно з пунктом 10.2 даний договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії не буде письмово заявлено однією із сторін про розірвання або необхідність перегляду.

Станом на день розгляду справи доказів припинення дії договору суду не надано.

За умовами названого договору обєктом споживання теплової енергії відповідача є магазин по вулиці Білоруська, 30 в місті Чернівці, опалювальною площею 67,22 м2 (додаток №1 до вищевказаного договору від 11.08.2018 року)

Теплопостачальна організація відпускає теплову енергію на обєкти споживача в обсягах згідно з додатком № 1 та № 1А в гарячій воді на такі потреби: опалення в опалювальний сезон, гаряче водопостачання по графіку за технологічною можливістю, технологічні потреби (пункти 2.1, 2.1.1, 2.1.2, 2.1.3 Договору)

Відповідно до пункту 3.2. Договору розмір тарифу на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання на момент укладення договору становить:

- для потреб бюджетних установ 950,82 грн./Гкал (з ПДВ);

- для потреб інших споживачів (крім населення) 950,82 грн./Гкал (з ПДВ).

Пунктом 3.4. договору передбачено, що в разі зміни тарифів споживач сплачує за теплову енергію за новими тарифами, затвердженими згідно з чинним законодавством, з дня їх введення в дію без внесення змін до даного договору.

Розрахунковим періодом є календарний місяць (пункт 3.5 Договору);

Згідно пункту 3.6 договору оплата за теплову енергію здійснюється не пізніше 20 числа за розрахунковим місяцем.

Пунктом 4.2.1. Договору передбачено, що споживач зобовязаний вчасно проводити розрахунки за теплову енергію у відповідності до розділу № 3 цього договору.

Облік споживання теплової енергії проводиться за приладами комерційного обліку або розрахунковим способом згідно з договірним тепловим навантаженням (опалення, гаряче водопостачання, пар на технологічні потреби) (п.5.1 Договору).

Згідно п. 5.6 Договору при відсутності приладів обліку у споживача обсяг теплової енергії, що відпущений споживачу, визначається Теплопостачальною організацією розрахунковим методом по тепловому навантаженню згідно з додатком №1 та №1А з урахуванням середньомісячної фактичної температури зовнішнього повітря та кількості годин роботи тепловикористовуючого обладнання в розрахунковому періоді.

Як встановлено судовим слуханням та підтверджується матеріалами справи, у відповідача відсутній прилад комерційного обліку, відтак облік спожитої теплової енергії здійснювався позивачем розрахунковим методом по тепловому навантаженню.

В разі не оплати або несвоєчасної оплати у строки, зазначені в договорі, Споживач сплачує на користь Теплопостачальної організації пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день перевищення допустимого терміну (пункт 7.1.4 договору).

Матеріалами справи підтверджується, що міське комунальне підприємство «Чернівцітеплокомуненерго» на виконання Договору № 0219 від 11.08.2014 року поставило фізичній особі-підпириємцю ОСОБА_1 протягом опалювальних періодів січень-квітень 2017 року, жовтень-грудень 2017 року та січень-квітень 2018 року теплову енергію, сумарна фактична кількість споживання якої склала 11,74000000 Гкал.

Даний обсяг споживання підтверджується наданим позивачем звітом про нарахування та оплату за період з 01.01.2017 року по 31.07.2018 року та карткою обліку використання теплової енергії в гарячій воді на тепловому пункті абонента №217.

Загальна вартість спожитих відповідачем 11,74000000 Гкал теплової енергії визначена позивачем у відповідності до пунктів 3.2 і 3.5 Договору № 0219 від 11.08.2014 року і тарифів, встановлених постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, від 31.12.2013 року № 480, від 31.03.2014 року № 246, від 16.05.2014 року № 536 та постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, від 28.11.2014 року № 627, від 27.02.2015 року № 250, від 31.03.2015 року № 1117, і в цілому з січня 2017 року по липень 2018 року складає 19289,66 грн.

IV. Норми права, які застосовує суд.

З метою правильного та всебічного вирішення спору суд застосовує наступні норми права.

Частиною 1 статтею 175 Господарського кодексу України передбачено, що майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку (ст. 509 Цивільного кодексу України).

У відповідності до статей 173-174 Господарського кодексу України господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінська-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

За приписами ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається. Предметом договору енергопостачання є окремі види енергії з найменуванням, передбаченим у державних стандартах або технічних умовах.

Відповідно до ст.714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, статті 526 Цивільного кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарського кодексу України.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» встановлено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично відпущену теплову енергію.

Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Згідно з ч.4 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

За приписами п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п.18 правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Статтею 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктами 4 та 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов'язання застосовуються у розмірі, передбаченому сторонами у договорі, а нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

V. Оцінка та висновки суду

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступних висновків.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави (ст.2 Господарського процесуального кодексу України).

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ст.4 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтею 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч.1ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 236 ГПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на підставі договору купівля-продажу теплової енергії №0219 від 11.08.2014 року поставив відповідачу теплову енергію, яку останній спожив, проте в порушення умов договору за неї не розрахувався, що призвело до виникнення заборгованості в сумі 19289,66 грн.

Всупереч вимог статті 13 та статті 74 Господарського процесуального кодексу України відповідач доказів на спростування викладених обставин не надав.

Враховуючи вищезазначене позовні вимоги міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» в частині стягнення заборгованості в сумі 19289,66 грн. обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, виходячи з норм ст. 549 Цивільного кодексу України, ст. ст. 230, 232 Господарського кодексу України та пункту 7.1.4 договору з відповідача слід стягнути 1689,24 грн. пені за несвоєчасну сплату в опалювальний період за теплову енергію, що нарахована за період з 10.10.2017 року по 31.07.2018 року.

Також позивачем на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України заявлено до стягнення інфляційні втрати у сумі 1220,06 грн. та 3% річних у сумі 437,99 грн., що нараховані за період з 01.01.2017 року по 31.05.2018 року включно

Перевіривши наданий позивачем розрахунок суд встановив, що він розрахований за кожен період з урахуванням строків оплати відповідно до пункту 3.6 Договору, у зв'язку з чим є обґрунтованим, відтак позовні вимоги в частині стягнення 3% річних в сумі 437,99 грн. та інфляційних втрат в сумі 1220,06 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України, сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 238, 240, Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги міського комунального підприємства "Чернівцітеплокомуненерго" задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (58000, м. Чернівці, вул. Кохановського, 5/10, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь міського комунального підприємства "Чернівцітеплокомуненерго" (58018, м. Чернівці, вул. Максимовича, 19-А, ) 19289,66 грн. основного боргу, 1689, 24 грн. пені, 1220,06 грн. втрат від інфляції, 437,99 грн. 3% річних та 1762,00 грн. судового збору.

Повне рішення складено та підписано 26.09.2018 року.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано (частина перша статті 241 Господарського процесуального кодексу України).

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина перша статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя М.І. Ніколаєв