ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2018 року

м. Київ

Справа № 911/2028/15

Верховний Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Міщенка І.С. - головуючого, Берднік І.С., Мачульського Г.М.

за участю секретаря судового засідання - Кравченко О.В.

учасники справи:

від прокуратури - Насадчук Ж.Д.

позивач - 1 - Міністерство економічного розвитку та торгівлі України

представник позивача-1 - Калусенко В.В.

позивач - 2 - Фонд державного майна України

представник позивача-2 - Демиденко О.А.

відповідач - 1 - Циблівська сільська рада Переяслав-Хмельницького району Київської області

представник відповідача-1 - не з'явився

відповідач - 2 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Дитячий оздоровчий заклад санаторного типу "Славутич"

представник відповідача - 2 - Дорошенко А.О.

третя особа - 1 - Комунальне підприємство Київської обласної ради "Переяслав-Хмельницьке бюро технічної інвентаризації"

представник третьої особи - 1- не з'явився

третя особа - 2 - Державна акціонерна холдингова компанія "Артем"

представник третьої особи - 2 - Матура О.І.

третя особа - 3 - Державне підприємство "Український державний науково-технічний і проектний інститут промислових технологій"

представник третьої особи - 3 - Шолохова І.Б, Насурлаєва К.Е.

третя особа - 4 - Реєстраційна служба Переяслав-Хмельницького МУЮ у Київській області

представник третьої особи - 4 - не з'явився

третя особа - 5 - Міністерство оборони України

представник третьої особи - 5 - Шваб В.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та першого заступника прокурора Київської області

на постанову Київського апеляційного господарського суду у складі Андрієнка В.В. - головуючого, Буравльова С.І., Власова Ю.Л. від 05 червня 2018 року та рішення Господарського суду Київської області у складі Чонгової С.І. - головуючого, Рябцевої О.О., Саванчук С.О. від 14 лютого 2018 року

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Дитячий оздоровчий заклад санаторного типу "Славутич" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Київської області від 12 листопада 2015 року у справі № 911/2028/15

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

1. Заступник прокурора Київської області в інтересах держави в особі Міністерства економічного розвитку та торгівлі України та Фонду державного майна України звернувся із позовом до Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області та ТОВ "Дитячий оздоровчий заклад санаторного типу "Славутич" про визнання недійсним та скасування (1) рішення Виконавчого комітету Циблівської сільської ради №49 від 11.12.2012 "Про видачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно ТОВ "Дитячий оздоровчий заклад санаторного типу "Славутич", (2) свідоцтва про право власності від 13.12.2012 та (3) визнання права власності на реконструйовані об'єкти нерухомого майна, які розташовані за адресою: Київська область, Переяслав-Хмельницький район, с. Циблі, урочище Козинські горби (вул. Героїв Дніпра) 1 (а саме, ігрову залу, котельню модульної, фізкультурний комплекс з басейном, зоокуток, спортивний майданчик, дитячий майданчик та огорожу) за державною в особі Міністерства економічного розвитку та торгівлі України.

2. Позовні вимоги мотивовані тим, що спірне майно створене внаслідок реконструкції державного нерухомого майна, яке передане в оренду ТОВ "Дитячий оздоровчий заклад санаторного типу "Славутич", а отже останній не може бути власником такого майна.

Обставини, встановлені судами попередніх інстанцій

3. 07.09.2010 між ДАХК "Артем" (орендодавець) та ЗАТ "Дитячий оздоровчий комплекс санаторного типу "Славутич", правонаступником якого є ТОВ "Дитячий оздоровчий комплекс санаторного типу "Славутич" (орендар), укладено договір оренди №36ВА-10.

4. На підставі вказаного договору оренди орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно загальною площею 2 142,02 м.кв. та інше майно, визначене в акті приймання-передачі, що розташоване за адресою: с. Циблі, Переяслав-Хмельницького р-ну, Київської області.

5. Передача майна в оренду не спричиняє передачу орендарю права власності на це майно (п.2.2. договору).

6. Положеннями п. 6.2 договору оренди встановлено, що орендар має право з дозволу орендодавця вносити зміни до складу орендованого майна, здійснювати реконструкцію, поточний ремонт, технічне переозброєння та інші поліпшення, що зумовлюють підвищення його вартості.

7. 27.12.2013 зазначене майно передано на баланс Державного підприємства "Український державний науково-технічний і проектний інститут промислових технологій", про що складений відповідний акт, копія якого наявна у матеріалах справи.

8. ТОВ "ДОЗТ "Славутич" за згодою ДАХК "Артем" було проведено ремонтні роботи та роботи з реконструкції майна.

9. Відповідно до висновку експертного будівельно-економічного дослідження, проведеного приватним підприємством "Український експертний будівельний центр", встановлено, що виконані будівельні роботи (невід'ємні поліпшення) відповідають вимогам архітектурно-будівельних норм та правилам безпечної експлуатації, про що свідчать декларації про готовність об'єкту до експлуатації (декларація від 13.07.2012 КС1 та декларація від 16.10.2012 КС143121897, зареєстровані інспекцією ДАБК у Київській області).

10. 11.12.2012 виконавчий комітет Циблівської сільської ради прийняв рішення №49, яким вирішив видати ТОВ "Дитячий оздоровчий заклад санаторного типу "Славутич" свідоцтво про право власності на об'єкти нерухомого майна, що розташовані за адресою: Київська область, Переяслав-Хмельницький район, с. Циблі, вул. Героїв Дніпра, 1, а саме: ігровий зал (другий та треті поверхи), фізкультурний комплекс з басейном, котельну (модульну), зоокуток, спортивний майданчик (футбольне поле, тенісний майданчик), дитячий майданчик (ролером) та огорожу.

11. На підставі рішення виконавчого комітету Циблівської сільської ради від 11.12.2012 № 49 відповідачу-2 було видано свідоцтво про право власності на спірне нерухоме майно від 13.12.2012 серії АС № 173035.

12. Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду, оскільки, на його переконання, спірне нерухоме майно є держаною власністю та було передано ТОВ "Дитячий оздоровчий заклад санаторного типу "Славутич" в оренду, а отже підстави для визнання за ним права власності відсутні.

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень, прийнятих судами попередніх інстанцій

13. Рішенням Господарського суду Київської області від 12.11.2015, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.03.2016 та постановою Вищого господарського суду від 24.04.2016, позов задоволено повністю.

14. Рішення судів мотивовані тим, що спірні об'єкти нерухомості є результатом реконструкції державного майна в особі Міністерства економічного розвитку та торгівлі України, а ТОВ "Дитячий оздоровчий заклад санаторного типу "Славутич", дотримавшись порядку та умов на здійснення ремонтних робіт та робіт з реконструкції орендованого майна, наділений правом на отримання відшкодування вартості таких витрат або на зарахування їх вартості в рахунок наступних орендних платежів, а не визнання права власності на них.

15. 06.07.2016 ТОВ "Дитячий оздоровчий заклад санаторного типу "Славутич" звернулось із заявою про перегляд рішення Господарського суду Київської області від 12.11.2015 у даній справі за нововиявленими обставинами.

16. Рішенням Господарського суду Київської області від 14.02.2018, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 05.06.2018, заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами задоволено, рішення Господарського суду Київської області від 12.11.2015 змінено, а саме: (1) у задоволенні позову у частині скасування рішення виконавчого комітету Циблівської сільської ради №49 від 11.12.2012, визнання недійсним свідоцтва від 13.12.2012 про право власності та визнання за державою в особі Міністерства економічного розвитку та торгівлі України права власності на об'єкти нерухомого майна - ігрова зала та фізкультурний комплекс з басейном, відмовлено; (2) в іншій частині рішення залишено без змін.

17. Підставою для перегляду зазначених рішень стало те, що в 2007 році між Фермерським господарством "Альфа і К" та Закритим акціонерним товариством "Дитячий оздоровчий комплекс санаторного типу "Славутич" (правопопередник Товариства з обмеженою відповідальністю "Дитячий оздоровчий комплекс санаторного типу " Славутич") було укладено договір купівлі-продажу комплексу, відповідно до якого останній набув право приватної власності на наступні об'єкти: приміщення ігрового залу з мансардою; приміщення каплички; господарський сарай; приміщення дизельної; приміщення авто гаражу, а відтак станом на час створення спірних об'єктів нерухомості заявник реконструював і державне майно, і майно, яке знаходилось у його приватній власності.

18. При цьому, ТОВ "Дитячий оздоровчий заклад санаторного типу "Славутич" не був стороною договору купівлі-продажу комплексу, а ЗАТ "Дитячий оздоровчий комплекс санаторного типу "Славутич", як правопопередник, документів, що підтверджують право власності, не передав, що також підтверджується відсутністю реєстрації права власності в Державному реєстрі прав на нерухоме майно за ТОВ "ДОЗСТ "Славутич".

19. Про існування зазначеного договору та викладені фактичні обставини справи заявник дізнався лише 07.06.2016 після отримання дублікату договору купівлі-продажу комплексу від 05.10.2007. Також, значна кількість документів ТОВ "ДОЗ СТ "Славутич", в тому числі правовстановлюючі документи на нерухомість, документи, що стосуються будівництва, проектна документація були викрадені в лютому 2014 року в приміщенні офісного центру Волинський, де вони знаходились на зберіганні у третьої особи - учасника заявника, про що було внесено до єдиного реєстру досудових розслідувань відповідне кримінальне провадження.

Короткий зміст вимог касаційних скарг першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави та Міністерства економічного розвитку та торгівлі України

20. Не погоджуючись із зазначеними рішеннями за результатом перегляду справи за нововиявленими обставинами, Першим заступником прокурора Київської області в інтересах держави та Міністерством економічного розвитку та торгівлі України подано касаційні скарги, в яких останні просять рішення Господарського суду Київської області від 14.02.2018 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 05.06.2018 скасувати, відмовити у задоволенні заяви про перегляд рішень за нововиявленими обставинами та залишити в силі рішенням Господарського суду Київської області від 12.11.2015.

21. Перший заступник прокурора Київської області в інтересах держави обґрунтовує вимоги касаційної скарги наступними доводами (узагальнено):

- Договір купівлі-продажу не є нововиявленою обставиною, а є несвоєчасно поданим доказом у розумінні процесуального закону, оскільки існував на момент розгляду справи, а заявник за всіма обставинами не міг не знати про його існування та не довів протилежного, як і факту його викрадення;

- Судами попередніх інстанцій було порушено вимоги процесуального закону щодо порядку перегляду справи за нововиявленими обставинами, а саме здійснено дослідження та зібрання нових доказів, зокрема, шляхом призначення та проведення судової будівельно-технічної експертизи;

- Судами попередніх інстанції допущено невідповідність висновків фактичним обставинам справи, зокрема встановленим у справі №911/2088/14, які є преюдиціальними для даної.

22. Міністерство економічного розвитку та торгівлі України обґрунтовує вимоги касаційної скарги наступними доводами (узагальнено):

- Судами попередніх інстанцій не дотримано норм процесуального права, які регулюють доказування, оскільки правова природа нововиявлених обставин не повинна змінювати характер спірних правовідносин та предмет доказування, що фактично відбулось в результаті розгляду справи - з орендних правовідносин, на яких наполягав заявник при первинному розгляді справи, на відносини власності при її перегляді за нововиявленими обставинами;

- Договір купівлі-продажу, який став підставою для перегляду рішення за нововиявленими обставинами, не є нововиявленою обставиною, а є несвоєчасно поданим доказом у розумінні процесуального закону, а заявником не підтверджено належними та допустимими доказами факту його викрадення та необізнаності заявника про його існування на час первинного розгляду справи;

- Обставини, на які посилається заявник в якості підтвердження необізнаності про спірний договір, не заслуговують на увагу, оскільки реорганізація (зміна організаційно-правової форми) передбачає універсальне правонаступництво (передачу всіх прав та обов'язків). Правопопередник, правонаступник та особа, яка відчужила спірне майно мають спільного засновника і саме на власника майна покладено обов'язок щодо захисту свого майна та своєчасного його виявлення та відновлення документів;

- Спірне нерухоме майно завжди перебувало у власності Мінекономрозвитку та ніколи з володіння держави не вибувало, що підтверджується відповідними документами.

Аргументи учасників справи

Позиція Фонду державного майна, викладена у відзиві на касаційні скарги першого заступника прокурора Київської області та Міністерства економічного розвитку та торгівлі України

23. Фонд державного майна вважає касаційні скарги першого заступника прокурора Київської області та Міністерства економічного розвитку та торгівлі України обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, Фонд у своєму відзиві зазначає, що укладений між Фермерським господарством "Альфа і К" та ЗАТ "Дитячий оздоровчий заклад санаторного типу "Славутич" договір купівлі - продажу комплексу від 02.10.2007 №1-3903 не може бути нововиявленою обставиною, оскільки ТОВ "Дитячий оздоровчий заклад санаторного типу "Славутич" є правонаступником всіх прав і обов'язків ЗАТ "Дитячий оздоровчий заклад санаторного типу "Славутич".

Позиція Міністерства оборони України, викладена у поясненнях до касаційних скарг першого заступника прокурора Київської області та Міністерства економічного розвитку та торгівлі України

24. Міністерство оборони України підтримує касаційні скарги та вважає, що рішення та постанова судів у даній справі є незаконними, не обґрунтованими, винесеними із порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду, викладені у рішеннях, такими, що не відповідають обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення спору та справи в цілому.

25. Крім того, у своїх поясненнях Міністерство оборони України наводить доводи, які узагальнено зводяться до наступного: (1) під час розгляду іншої справи №911/2088/14 встановлено, що спірне майно створене внаслідок реконструкції, було передано в оренду ТОВ "ДОЗСТ "Славутич", у зв'язку з чим останній не може бути власником такого майна, (2) рішенням суду від 04.11.2014 стягнуто вартість невідокремлених поліпшень у розмірі 17 918 797, 00 грн. на користь ТОВ "ДОЗСТ "Славутич", (3) суд першої інстанції в порушення вимог процесуального закону призначив судову будівельно - технічну експертизу, здійснивши збирання нових доказів у справі, (4) вказаний договір купівлі - продажу існував на час розгляду справи №911/2028/15 та є несвоєчасно поданим доказом, а не нововиявленою обставиною, (5) суди у порушення вимог ст. 76 ГПК України змінили правову природу правовідносин та предмет доказування, (6) призначення деяких об'єктів державного майна самочинно змінено з подальшим перепрофілюванням без відповідного погодження з органом управління державного майна та балансоутримувачем.

Позиція Верховного Суду

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

26. Верховний Суд, здійснивши перегляд судових рішень у справі, встановив, що суди попередніх інстанцій дійшли передчасних висновків про наявність підстав для задоволення заяви ТОВ "Дитячий оздоровчий заклад санаторного типу "Славутич" про перегляд рішення Господарського суду Київської області від 12.11.2015 у даній справі за нововиявленими обставинами, виходячи з наступного.

27. Приймаючи рішення у даній справі, суди дійшли висновку, що спірне майно, створене внаслідок реконструкції державного нерухомого майна, було передано в оренду, а не у власність ТОВ "Дитячий оздоровчий заклад санаторного типу "Славутич", у зв'язку з чим відсутні підстави визнавати право власності за останнім.

28. В подальшому, відповідачем 2 - Товариством з обмеженою відповідальністю "Дитячий оздоровчий заклад санаторного типу "Славутич", було подано заяву про перегляд рішення Господарського суду Київської області від 12.11.2015 за нововиявленими обставинами.

29. Як на нововиявлені обставини заявник посилається на наявність договору купівлі-продажу майнового комплексу від 05.10.2007, про існування якого він дізнався лише 07.06.2016, після отримання дублікату, оскільки правовстановлюючі документи на нерухомість були викрадені невідомими особами (незаконно вилучені у протиправний спосіб) у лютому 2014 року з приміщення офісного центру Волоський, де вони знаходилися у учасника Товариства.

30. Договір купівлі-продажу комплексу був укладений 05.10.2007 між Фермерським господарством "Альфа і К" та Закритим акціонерним товариством "Дитячий оздоровчий комплекс санаторного типу " Славутич", відповідно до умов якого ЗАТ "Дитячий оздоровчий комплекс санаторного типу "Славутич" придбав комплекс, що знаходиться на території Циблівської сільської ради, Козинські горби урочище, мікрорайон "Славутич" Переяслав-Хмельницького району Київської області, а саме цілісний майновий комплекс, що включає в себе: приміщення ігрового залу з мансардою, цегляне, в плані під літерою "А3-1"; приміщення каплички, дерев'яне, в плані " 1-2"; господарський сарай, цегляний, в плані " 2-3"; приміщення дизельної, цегляне, в плані " 3-4"; приміщення автогараза, цегляне, в плані " 4-5". Загальною площею 797,60 кв. м.

31. На думку заявника, вказані обставини спростовують висновки судів про належність спірного майна до державної власності та свідчать про те, що спірні об'єкти нерухомого майна були реконструйовані або створені на місці майна або з майна, яке перебувало у його власності за договором купівлі - продажу від 05.10.2007, а саме ігровий зал (2 та 3 поверх) був реконструйований з майна, що знаходився у приватній власності ЗАТ "Дитячий оздоровчий комплекс санаторного типу "Славутич", а саме з приміщення ігрового залу з мансардою. Будівля фізкультурного комплексу з басейном була побудована на місці приміщення автогаражу. Будівля котельної була побудована на місці приміщення дизельної підстанції. Будівля зоокутку була побудована на місці господарських сараїв. Таким чином, спірні об'єкти нерухомості не виникли внаслідок реконструкції державного майна. Усі спірні об'єкти виникли внаслідок реконструкції об'єктів приватної власності, або побудови нових об'єктів на місці об'єктів, що знаходились у приватній власності.

32. Задовольняючи вищезазначену заяву, суди мотивували своє рішення тим, що:

(1) Товариству з обмеженою відповідальністю "Дитячий оздоровчий заклад санаторного типу "Славутич" не було відомо про існування вказаного договору купівлі-продажу комплексу, оскільки товариство не було його стороною, в свою чергу, ЗАТ "Дитячий оздоровчий комплекс санаторного типу "Славутич", як правопопередник, документів, що підтверджують право власності, останньому не передав. Зазначене також підтверджується відсутністю реєстрації права власності в Державному реєстрі прав на нерухоме майно за ТОВ "Дитячий оздоровчий заклад санаторного типу "Славутич";

(2) Про існування зазначеного договору та викладені фактичні обставини справи заявник дізнався лише 07.06.2016 після отримання дублікату договору купівлі-продажу комплексу від 05.10.2007;

(3) Правовстановлюючі документи на нерухомість, документи, що стосуються будівництва, проектна документація тощо були викрадені в лютому 2014 року в приміщенні офісного центру Волинський, де вони знаходились на зберіганні у третьої особи - учасника заявника. За зазначеним фактом було внесено до єдиного реєстру досудових розслідувань відповідне кримінальне провадження.

33. Верховний Суд не погоджується з такими висновками суду попередніх інстанцій з огляду на наступне.

34. Глава 3 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у редакції Закону України від 03.10.2017 року N 2147-VIII регулює правові підстави перегляду судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами.

35. Статтею 320 названого Кодексу у цій же редакції унормовано підстави перегляду судових рішень, зокрема, за нововиявленими обставинами.

36. Частини 2, 4 названої статті визначають, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

37. Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

38. На час звернення з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами 06.07.2016 діяв ГПК України в редакції до 15.12.2017

39. Відповідно до приписів ст. 112 ГПК України (в редакції чинній на момент подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами) встановлено, що господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами.

40. Підставами для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення;

3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення;

4) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду;

5) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

41. До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору.

42. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

43. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи.

44. Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини процедура поновлення розгляду справи за нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження для виправлення помилок правосуддя, як така, не суперечить положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод за умови відсутності зловживання. Однак, при цьому Суд наголошує, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, потрібно тлумачити в світлі Преамбули до Конвенції, яка проголошує принцип верховенства права як частину спільної спадщини держав-учасниць. Одним із аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який, окрім іншого, передбачає, що якщо суд ухвалив остаточне рішення по суті спору, таке рішення не може бути піддане перегляду (рішення Суду у справі "Брумареску проти Румунії" від 28.10.1999). Цей принцип встановлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише задля нового судового розгляду і нового рішення по суті. Перегляд судового рішення не повинен бути замаскованою апеляційною процедурою, а саме лише існування двох позицій щодо способу вирішення спору не є підставою для повторного судового розгляду. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин (рішення Суду у справі "Рябих проти Росії" від 24.06.2003; ухвала Суду щодо прийнятності заяви N 62608/00 "Агротехсервіс проти України"; рішення Суду у справі "Желтяков проти України" від 09.06.2011).

45. Процедура скасування остаточного судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним (рішення Суду у справі "Праведная проти Росії" від 18.11.2004).

46. Верховний Суд наголошує на тому, що зазначені вище положення процесуального закону щодо перегляду справ за нововиявленими обставинами (в редакції до та після 15.12.2017) вимагають доведення особою, яка посилається на наявність нововиявлених обставин, не тільки факту її необізнаності про ті чи інші істотні для справи обставини, а й того, що такі обставини поза розумним сумнівом не могли бути або стати відомими такій особі.

47. З огляду на положення ч. 4 ст. 317 Цивільного кодексу України, у відповідності до якого власність зобов'язує, Верховний Суд констатує відсутність належного обґрунтування та встановлення обставин, які б об'єктивно перешкоджали заявнику здійснити відповідні запити до органів, що здійснювали реєстрацію речових прав у спірний період та, зокрема, отримати досліджений судами дублікат договору купівлі-продажу на час первинного розгляду справи.

48. Таким чином, поданий ТОВ "Славутич" договір купівлі - продажу майнового комплексу не є нововиявленою обставиною, а є несвоєчасно поданим доказом у справі, враховуючи те, що він існував на час розгляду справи та те, що ці обставини були та не могли не бути відомими заявникові, оскільки зміна організаційно-правової форми підприємства (яка передбачає універсальне правонаступництво, а саме перехід усього майна, прав та обов'язки попередньої юридичної особи до новоствореної) не є доказом та належним обґрунтуванням необізнаності заявника про існування спірного договору. Вказаний доказ не був своєчасно поданий позивачем виключно з підстав, що мають суб'єктивний характер, тобто подання даного доказу до суду залежало виключно від дій та волевиявлення самого позивача.

49. Наявність кримінального провадження, внесеного до єдиного реєстру досудових розслідувань, також не є належним та допустимим доказом, в розумінні процесуального закону, необізнаності ТОВ "Славутич" про існування такого договору.

50. Відтак заявником не доведено, що йому не було та не могло бути відомо про наявність договору купівлі - продажу майнового комплексу, на який він посилається як на нововиявлену обставину.

51. З огляду на викладене, оскаржувані рішення у справі про задоволення заяви позивача про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами підлягають скасуванню, у задоволенні заяви слід відмовити, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.07.2014 у даній справі - залишити в силі.

52. Відповідно до приписів ст.ст. 129, 315 ГПК України, судові витрати у справі за розгляд заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами належить покласти на позивача.

53. Керуючись статтями 301, 308, 311, 315, 317, 320, 325 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційні скарги Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та першого заступника прокурора Київської області задовольнити, рішення Господарського суду Київської від 14.02. 2018 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 05.06.2018 у справі №911/2028/15, скасувати, в задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Дитячий оздоровчий заклад санаторного типу "Славутич" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Київської області від 12.11.2015 у справі № 911/2028/15, відмовити.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 12.11.2015 у справі 911/2028/15 залишити в силі.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Дитячий оздоровчий заклад санаторного типу "Славутич" (08454, Переяслав - Хмельницький район, с. Циблі, вул. Героїв Дніпра,1 ) на користь Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (01008, м. Київ, вул. М. Грушевського, 12/2, ) 120 582, 00 грн. судового збору за перегляд заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Дитячий оздоровчий заклад санаторного типу "Славутич" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Київської області від 12.11.2015 у справі № 911/2028/15 у суді апеляційної інстанції та 160 776, 00 грн. судового збору за перегляд вказаної заяви у суді касаційної інстанції.

4. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Дитячий оздоровчий заклад санаторного типу "Славутич" (08454, Переяслав - Хмельницький район, с. Циблі, вул. Героїв Дніпра,1 ) на користь Прокуратури Київської області (01601, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 27/2, ) 120 582, 00 грн. судового збору за перегляд заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Дитячий оздоровчий заклад санаторного типу "Славутич" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Київської області від 12.11.2015 у справі № 911/2028/15 у суді апеляційної інстанції та 160 776, 00 грн. судового збору за перегляд вказаної заяви у суді касаційної інстанції.

5. Видачу наказів доручити Господарському суду Київської області.

Головуючий Міщенко І.С.

Судді Берднік І.С.

Мачульський М.Г.