УХВАЛА

01 жовтня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/5211/18

Суддя Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Мачульський Г.М.

розглянувши матеріали касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Міжнародний інвестиційний банк"

на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 18.06.2018

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газпостач-Черкаси"

до Публічного акціонерного товариства "Міжнародний інвестиційний банк"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз"

про визнання недійсним договору про надання гарантії,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Верховного Суду від 06.08.2018 касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Міжнародний інвестиційний банк" не прийнято до розгляду та повернуто на підставі пункту 1 частини четвертої статті 292 Господарського процесуального кодексу України.

11.09.2018 Публічне акціонерне товариство "Міжнародний інвестиційний банк" повторно звернулось із касаційною скаргою на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 18.06.2018 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження.

У прохальній частині касаційної скарги заявник просить поновити строк на касаційне оскарження, але не обґрунтовує та не наводить причини пропуску даного строку, а лише у тексті касаційної скарги зазначає, що він не погоджується з ухвалою апеляційної інстанції, оскільки вона не відповідає нормам процесуального права у зв'язку з чим повторно звертається із касаційною скаргою до Касаційного господарського суду.

Відповідно до частин першої, третьої статті 288 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині четвертій статті 293 цього Кодексу.

Із матеріалів оскарження вбачається, що вперше заявник звернувся 13.07.2018 із касаційною скаргою до Касаційного господарського суду з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження.

Враховуючи, що ухвалу апеляційної інстанції було прийнято 18.06.2018, то останній день подачі касаційної скарги припадає на 09.07.2018, а отже, вперше касаційну скаргу подано заявником до суду з пропуском строку на касаційне оскарження.

Ухвалою Верховного Суду від 06.08.2018 касаційну скаргу повернуто заявнику, а повторно подана касаційна скарга Публічного акціонерного товариства "Міжнародний інвестиційний банк" 11.09.2018, тобто після спливу більш ніж одного місяця з дати прийняття ухвали Верховного Суду.

Заявник, обґрунтовуючи вдруге клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження не зазначає із-за яких саме причин він звернувся із касаційною скаргою більше ніж через місяць з дати прийняття ухвали Верховного Суду про повернення касаційної скарги.

Незважаючи на встановлений законом двадцятиденний строк на оскарження судового рішення недоліки вперше поданої касаційної скарги усувалися у строк, що перевищує строк касаційного оскарження, незважаючи на те що усунення таких недоліків потребує менше часу ніж на підготовку подачі касаційної скарги.

У своєму рішенні від 03.04.2008 зі справи "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини роз'яснив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Також слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 29.10.2016 зі справи "Устименко проти України", дійшов до висновку що національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин та скасувавши постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Таким чином, суд касаційної інстанції, у кожному конкретному випадку, повинен, з урахуванням конкретних обставин пропуску строку, оцінки доводів щодо причин їх пропуску, зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску такого строку.

Отже, можливість поновлення пропущеного строку судом не є необмеженою, а вирішення цього питання пов'язується із наявністю поважних причин пропуску строку, яких у даній справі не встановлено.

Згідно рішень Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Приписами статті 288 Господарського процесуального кодексу України встановлено двадцятиденний строк на касаційне оскарження судового рішення.

За вказаних обставин слід дійти висновку, що не може бути виправданим звернення із касаційною скаргою вперше до суду на 24 день, що є більшим за строк встановлений приписами статті 288 Господарського процесуального кодексу України та повторне звернення із касаційною скаргою більше ніж через місяць з дати прийняття ухвали Верховного Суду про повернення скарги заявнику без відповідного обґрунтування неможливості звернутися із касаційної скаргою протягом розумного строку.

При цьому, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов'язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, вказані рішення Європейського суду з прав людини застосовуються у даній справі як джерело права і його висновки про можливість відновлення процесуального строку лише за умови наведення відповідних причин, а можливість їх наведення, як вже зазначалось, залежить від їх доведення, не дають правових підстав зробити мотивований висновок по суті заявленого клопотання.

Враховуючи викладене, доводи Публічного акціонерного товариства "Міжнародний інвестиційний банк" викладені у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження Суд визнає неповажними.

Згідно частини третьої статті 292 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга залишається без руху у випадку, зокрема, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Для усунення недоліків касаційної скарги заявник може навести суду касаційної інстанції інші підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, з обґрунтуванням таких підстав та наданням доказів на їх підтвердження.

Усунувши недоліки, заявнику касаційної скарги необхідно подати суду докази про дату вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху для визначення судом чи було дотримано заявником встановлений у частині 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України строк на усунення заявником недоліків касаційної скарги.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 174, 234, 292 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Міжнародний інвестиційний банк" залишити без руху до 01.11.2018.

2. Встановити Публічному акціонерному товариству "Міжнародний інвестиційний банк" строк усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали суду касаційної інстанції.

3. Публічному акціонерному товариству "Міжнародний інвестиційний банк" надати Касаційному господарському суду у складі Верховного Суду (01016, м. Київ, вул. О. Копиленка, 6) докази про дату вручення даної ухвали суду касаційної інстанції.

4. У разі усунення недоліків документи направити на адресу Касаційного господарського суду: 01016, м. Київ, вул. О. Копиленка, 6.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Г.М. Мачульський