РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.10.2018Справа № 910/10195/18

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Бондаренко Г. П.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу № 910/10195/18

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ергос Груп" (Проспект Степана Бандери, 16-а, м. Київ, 04073)

До Товариства з обмеженою відповідальністю "КАПІТАЛЬНИЙ БЕТОН ПЛЮС" (вул. Промислова, 3 Г, м. Київ, 01013)

Про стягнення 41684,33 грн

Без виклику представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ергос Груп" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Капітальний Бетон Плюс" (далі - відповідач) про стягнення 41684,33 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором поставки нафтопродуктів № 130318Л-1 від 13.03.201, у зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача 41684,33 грн, з яких 35000,00 грн основної заборгованості, 3184,33 грн пені і 3500,00 грн штрафних санкцій. Також просить покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору.

Позовна заява відповідала вимогам, встановленим ст.ст. 162, 164, 172 Господарського процесуального кодексу України, за вказаних обставин господарський суд 03.08.2018 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, розгляд справи вирішив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклик у сторін, запропоновано сторонам надати докази по справі та повідомлено, що подання ними додаткових письмових доказів, висновків експертів, клопотань, заяв, пояснень, можуть бути подані до суду у строк до 03.09.2018, про що було постановлено відповідну ухвалу.

Позивач був належним чином повідомлений про відкриття провадження по справі №910/10195/18, про що в матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення ухвали Господарського суду міста Києва від 03.08.2018.

Суд зазначає, що відповідач повідомлявся ухвалою суду про відкриття провадження у справі № 910/10195/18 за адресою, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 01013, м. Київ, вул. Промислова, буд. 3Г.

Згідно із ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Також у відповідності до ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до поштового повернення № 628, яке повернулося на адресу Господарського суду міста Києва, поштове відправлення з ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.08.2018 у справі № 910/10195/18 не було вручене під час доставки, про що вказано: "за закінченням встановленого строку зберігання".

Зі змісту пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали.

Крім того, судом враховано, що у відповідності до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону.

Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень (ч. 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

З урахуванням наведеного відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.08.2018 у справі № 910/10195/18 у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як підтверджено матеріалами справи, 13.03.2018 між позивачем, як постачальником за умовами договору, та відповідачем, як покупцем за умовами договору, було укладено Договір поставки нафтопродуктів № 130318Л-1 (надалі по тексту - договір).

У відповідності до п. 2.1. договору постачальник зобов'язується передати у власність покупця нафтопродукти: дизельне пальне, бензини А-98, А-95, А-95 Premium, А-92, газ вуглеводний скраплений, масла та інше, а покупець прийняти товар та сплатити за нього, відповідно до умов цього договору.

Згідно п. 1.3. договору, товар - нафтопродукти, а саме: дизельне пальне, бензини А-98, А-95, А-95 Premium, А-92, газ вуглеводний скраплений, масла та інше належної якості, тобто з наявними сертифікатами якості (відповідності).

Відповідно до п. 2.2. договору товар за цим договором буде постачатись окремими партіями, протягом строку дії цього договору.

У відповідності до п. 4.2. договору асортимент, кількість кожної окремої партії товару, а також його попередня ціна узгоджуються сторонами, з подальшим відображенням в рахунку-фактурі на оплату.

Згідно п. 4.4. договору наявність підписів уповноважених представників сторін на видаткових та/або товарно-транспортних накладних, актах приймання-передачі товару, свідчить про те, що всі відомості зазначені в них є вірними, погодженими та прийнятими сторонами без претензій щодо предмету поставки, асортименту, кількості, якості, ціни Товару.

Пунктом 3.2. договору визначено, що продаж товару здійснюється на умовах СРТ - пункт призначення покупця або ЕХW - резервуар нафтобази зберігання, вказаної постачальником у відповідності з міжнародними правилами інтерпретації комерційних термінів в редакції «ІНКОТЕРМС 2010».

Згідно п. 3.4. договору датою поставки товару вважається при базисі постачання EXW - дата, зазначена у видатковій накладній на товар та/або в акті приймання-передачі товару.

Відповідно до п. 3.5. договору товар вважається поставленим постачальником і прийнятим покупцем по кількості і якості, а право власності на товар, ризики втрати та порчі товару є такими, що перейшли від постачальника до покупця з датою поставки, передбаченої п. 3.4. цього договору.

Згідно п. 4.3. договору ціна кожної окремої партії товару визначається постачальником в рахунках-фактурах та накладних документах.

У відповідності до п. 5.3. договору визначено, що постачальник має право відвантажити покупцю товар без передплати. Сторони домовились, що у такому випадку покупець зобов'язується сплатити за поставлений товар на підставі договору протягом 5 (п'яти) банківських днів з дати поставки товару, визначеної пунктом 3.4. цього договору.

Згідно пункту 6.1. договору, у випадку неналежного виконання покупцем своїх зобов'язань в частині здійснення розрахунків за цим договором, зокрема порушення п. 5.3 та п. 5.6 даного договору, Покупцем сплачується на користь постачальника пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого товару та/або несвоєчасно оплаченого товару за кожний день прострочення.

Згідно пункту 6.2. договору, якщо постачальник відпустив товар покупцю, а останній не сплатив вартість такого товару, з покупця, окрім пені додатково стягується штраф у сумі 10 (десяти) відсотків від вартості відпущеного та не оплаченого товару на користь постачальника.

У відповідності до пункту 6.2.3. договору днем нарахування штрафу вважається 7 (сьомий) день, що йде після дня, який вказано у відповідній документації стосовно відпуску товару.

Позивачем та відповідачем було погоджено умови та вартість поставки наступних партій товару наступного асортименту, кількості та вартості: (1) 04.04.2018 - дизельне паливо ДТ-З-К-5, код УКТ ЗЕД - 1007, 00 літрів (одна тисяча сім літрів), вартістю 23 467,13 грн, що підтверджується видатковою накладною №1233 від 04.04.2018; (2) 16.04.2018 - дизельне паливо ТДЭ EN 590, код УКТ ЗЕД - 1348,00 літрів (одна тисяча триста сорок вісім літрів), вартістю 31413,79 грн, що підтверджується видатковою накладною №1381 від 16.04.2018.

Позивачем був здійснений відпуск вищезазначеного товару у повному обсязі на умовах ЕХW - резервуар нафтобази зберігання, що підтверджується: товарно-транспортними накладними на відпуск нафтопродуктів (нафти) №3 від 04.04.2018, № від 04.04.2018; №2 від 04.04.2018, №7 від 16.04.2018; №6 від 16.04.2018; №8 від 16.04.2018.

Отже, на виконання договору позивачем було передано у власність відповідачу товар на загальну суму 54880,92 грн, що підтверджується видатковими накладними, підписаними, товарно-транспортними накладними на відпуск нафтопродуктів (нафти), скріпленими печатками та підписами уповноважених належним чином представників обох сторін договору.

Відповідачем частково сплачено вартість поставленого товару, за поставкою товару від 04.04.18 всього сплачено 19 880, 92 грн

Станом на 27.07.2018 (дату складання позовної заяви позивачем), як зазначає позивач, відповідачем не здійснено оплати товару у сумі 35 000, 00 грн: 3 586,21 грн за поставкою від 04.04.2018 та 31 413, 79 грн за поставкою від 16.04.2018. Зазначене підтверджується Актом звірки взаєморозрахунків станом за період з 13.03.2018 по 27.07.2018 та банківською випискою по руху коштів за інтервал дат по відповідачу за період з 13.03.2018 по 27.07.2018.

Доказів оплати відповідачем за поставлений товар заборгованості в розмірі 35 000, 00 грн матеріали справи не містять.

Предметом позову у справі є матеріально - правові вимоги позивача про стягнення з відповідача 35 000, 00 грн основної заборгованості, 3184, 33 грн пені за загальний період прострочення з 11.04.2018 по 27.07.2018, 3 500, 00 грн штрафу в розмірі 10 % від вартості неоплаченого товару.

Договір, укладений між сторонами, є договором поставки, а відтак у відповідній частині між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України (далі за текстом - ЦК України), ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Поряд з цим, стаття 712 ЦК України регулює відносини, що виникають із договору поставки. Так, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Як встановлено судом, позивачем у відповідності до вимог чинного законодавства та умов договору поставлено відповідачу товар на загальну суму 54 880, 92 грн, 04.04.2018 на суму 23 467, 13 грн та 16.04.2018 на суму 31 413, 79 грн, що підтверджується матеріалами справи. Які відповідач в силу положень п. 5.3. договору був зобов'язаний оплатити протягом 5 (п'яти) банківських днів з дати поставки товару, тобто до 10.04.2018 та 23.04.2018 відповідно.

Враховуючи, що відповідачем поставлений товар був оплачений частково на суму 19 880, 92 грн, станом на момент подання позовної заяви та вирішення спору заборгованість відповідача перед позивачем складає 35 000, 00 грн (54 880, 92 - 19 880, 92 = 35 000, 00), доказів сплати якої відповідачем суду не надано.

Позивачем умови договору виконані в повному обсязі, у відповідності до вимог чинного законодавства та умов договору. Відповідачем, в свою чергу, жодних претензій у строки визначені договором, щодо невідповідності поставки умовам договору не заявлялось та доказів іншого суду не надано.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Доказів на підтвердження сплати заборгованості у розмірі 35 000, 00 грн відповідачем суду не надано.

Факт наявності боргу у відповідача перед позивачем за договором в сумі 35 000, 00 грн належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, строк оплати товару, у відповідності до п. 5.3. договору є таким, що настав, а тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу у розмірі 35000, 00 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Виходячи з положень статті 610, частини 1 статті 612, статті 611 ЦК України, частини 2 статті 193 ГК України, відповідач є порушником зобов'язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом.

Штрафними санкціями у ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняться через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

В п. 6.1. договору сторонами було погоджено сплату покупцем пені у випадку неналежного виконання покупцем своїх зобов'язань в частині здійснення розрахунків за договором, зокрема порушення п. 5.3. договору, в розмірі подвійної ставки НБУ від вартості неоплаченого товару та/або несвоєчасно оплаченого товару за кожен день прострочення.

Судом встановлено, що відповідачем було допущено прострочення строків оплати визначених п. 5.3 договору, оплата поставленого товару здійснена частково, відповідно є підстави для стягнення з відповідача пені за період прострочення визначений позивачем з 11.04.2018 по 27.07.2018.

Позовна заява містить розрахунок суми пені згідно п. 6.1. договору, при перевірці якого судом встановлено, що позивач правильно здійснив вказаний розрахунок.

В п. 6.2. договору сторонами було погоджено сплату покупцем штрафу у розмірі 10 % від вартості відпущеного та не оплаченого товару, якщо постачальник відпустив товар покупцю, а останній не сплатив вартість такого товару.

Судом встановлено, що відповідачем було допущено не сплату вартості відпущеного товару, відповідно є підстави для стягнення з відповідача штрафу у відповідності до п. 6.2. договору, в розмірі 10 % від вартості неоплаченого товару, що становить 3500, 00 грн.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги або свідчили про відсутність у відповідача обов'язку сплати заборгованості у заявленому позивачем розмірі.

Стаття 74 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, оцінивши подані докази, які досліджені в судовому засіданні, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 236-242, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Ергос Груп" до Товариства з обмеженою відповідальністю "КАПІТАЛЬНИЙ БЕТОН ПЛЮС" про стягнення 41 684,33 грн задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КАПІТАЛЬНИЙ БЕТОН ПЛЮС" (вул. Промислова, буд. 3 Г, м. Київ, 01013; ідентифікаційний код 40991854) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ергос Груп" (Проспект Степана Бандери, буд. 16-а, м. Київ, 04073; ідентифікаційний код 41717709) 35 000 (тридцять п'ять тисяч) грн 00 коп. основної заборгованості, 3 184 (три тисячі сто вісімдесят чотири) грн 33 коп. пені, 3 500 (три тисячі п'ятсот) грн 00 коп. штрафу та 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 04.10.2018.

Суддя Г.П. Бондаренко