РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.09.2018Справа № 910/15357/17

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді: Літвінової М.Є.

за участю секретаря судового засідання: Зінчук С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Фізичної особи - підприємця Буханистої Світлани Василівни

до Товариства з обмеженою відповідальністю "МАРАФЕТ ХОУМ"

про стягнення 2 650 574, 66 грн.

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МАРАФЕТ ХОУМ"

до Фізичної особи - підприємця Буханистої Світлани Василівни

про визнання договору недійсним

Представники учасників справи:

від позивача (за первісним позовом): Шафранова О.В. - предст. за договором № 33 від 28.08.2017;

від відповідача (за первісним позовом): Лиска П.О.- договір про надання правових послуг;

Руденко В.О.- предст. за довір.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа - підприємець Буханиста Світлана Василівна (далі - позивач) звернулась до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "МАРАФЕТ ХОУМ" (далі - відповідач) про стягнення 2 650 574, 66 грн. заборгованості за Договором про надання послуг з впровадження CRM-системи № 20160601 від 01.06.2016 року.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач вказує на те, що між ним та відповідачем було укладено Договір № 20160601 від 01.06.2016 року, згідно з яким позивач надав відповідачу послуги з впровадження CRM-системи, які останнім в повному обсязі оплачені не були.

Одночасно з позовною заявою позивачем подано заяву про вжиття заходів до забезпечення позову, відповідно до змісту якої позивач просить суд накласти арешт, що знаходяться на банківських рахунках відповідача.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.09.2017 року порушено провадження у справі № 910/15357/17, її розгляд призначено на 25.09.2017 року.

25.09.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

25.09.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача подано клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.09.2017 року заяву позивача про вжиття заходів до забезпечення позову залишено без задоволення, на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні оголошено перерву до 04.10.2017 року.

03.10.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

04.10.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача подано клопотання про відкладення розгляду справи з метою мирного врегулювання спору та підписання мирової угоди.

В судовому засіданні 04.10.2017 року на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 23.10.2017 року.

23.10.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи, заяву про здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу, клопотання про витребування додаткових доказів у справі в порядку статті 38 ГПК України, клопотання про призначення експертизи комп'ютерної програми, клопотання про призначення технічної експертизи документів, клопотання про призначення експертизи друкарських форм, клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, клопотання про продовження строку розгляду спору, клопотання про призначення колегіального розгляду справи, а також зустрічну позовну заяву про визнання договору недійсним.

В судовому засіданні 23.10.2017 року судом розглянуто подане відповідачем клопотання про призначення колегіального розгляду справи № 910/15357/17 та вирішено відмовити в його задоволенні.

Водночас, розгляд поданих відповідачем клопотань про витребування додаткових доказів у справі в порядку статті 38 ГПК України, клопотання про призначення експертизи комп'ютерної програми, клопотання про призначення технічної експертизи документів, клопотання про призначення експертизи друкарських форм, клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, клопотання про продовження строку розгляду спору судом відкладено до встановлення фактичних обставин справи.

В судовому засіданні 23.10.2017 року на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 30.10.2017 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.10.2017 року зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "МАРАФЕТ ХОУМ" до Фізичної особи - підприємця Буханистої Світлани Василівни про визнання договору недійсним прийнято для спільного розгляду з первісним позовом у справі № 910/15357/17 та призначено до розгляду на 30.10.2017 року.

30.10.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

В судовому засіданні 30.10.2017 року представник відповідача підтримав подані ним клопотання про витребування додаткових доказів у справі та про призначення у справі судової експертизи.

Розглянувши подане відповідачем клопотання про витребування додаткових доказів у справі, суд дійшов висновку про його часткове задоволення.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.10.2017 року в порядку статті 69 Господарського процесуального кодексу України продовжено строк розгляду спору у справі №910/15357/17 на п'ятнадцять днів, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладено на 20.11.2017 року.

13.11.2017 року та 20.11.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

20.11.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подано клопотання про витребування додаткових доказів у справі в порядку статті 38 Господарського процесуального кодексу України та відзив на зустрічну позовну заяву.

В судовому засіданні 20.11.2017 року представником відповідача заявлено усне клопотання про залишення первісного позову без розгляду через невиконання позивачем вимог суду в частині надання оригіналів документів, необхідних для вирішення спору по суті.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.11.2017 року у справі № 910/15357/17 відповідно до приписів статті 41 Господарського процесуального кодексу України призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С.Бокаріуса.

Одночасно, ухвалою господарського суду міста Києва від 20.11.2017 року зупинено провадження у справі № 910/15357/17 на час проведення судової експертизи.

Через відділ діловодства господарського суду міста Києва від судового експерта Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл.проф. М.С.Бокаріуса надійшло клопотання про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення судової експертизи.

Так, 15.12.2017 року набула чинності нова редакція Господарського процесуального кодексу України, у відповідності до пункту 9 частини 1 Перехідних положень якого справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку з цим, ухвалою господарського суду міста Києва від 12.01.2018 року поновлено провадження у справі № 910/15357/17, вирішено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 31.01.2018 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 31.01.2018 року підготовче засідання відкладено на 26.02.2018 року.

В підготовчому засіданні 26.02.2018 року суд відклав розгляд поданих позивачем клопотань про відмову у визнанні обставин встановленими, про прийняття попереднього розрахунку судових витрат у справі, а також розгляд поданих відповідачем клопотань про визнання обставин встановленими, про виключення документів з числа доказів, про тимчасове вилучення доказів державним виконавцем до встановлення фактичних обставин справи.

При цьому, в підготовчому засіданні 26.02.2018 року суд скасував ухвалу від 20.11.2017 року про призначення у справі № 910/15357/17 судової експертизи.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.02.2018 року продовжено строк проведення підготовчого засідання на 30 днів, підготовче засідання відкладено на 28.03.2018 року.

28.03.2018 року судове засідання не відбулось у зв'язку з перебуванням судді Літвінової М.Є. на лікарняному.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.04.2018 року підготовче засідання у справі № 910/15357/17 призначено на 20.04.2018 року.

Представник позивача за первісним позовом у підготовче засідання 20.04.2018 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

15.03.2018 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва від представника позивача за первісним позовом надійшло клопотання про письмове опитування учасників справи в порядку ст. 90 ГПК України.

19.03.2018 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва від представника відповідача за первісним позовом надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

20.03.2018 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва від представника відповідача за первісним позовом надійшла заява про долучення до справи заяв свідків.

26.03.2018 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва від представника відповідача за первісним позовом надійшла заява про долучення документів до матеріалів справи.

27.03.2018 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва від представника відповідача за первісним позовом надійшли заперечення по справі.

28.03.2018 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва від Криворізької південної ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області надійшли документи на виконання вимог ухвали.

28.03.2018 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва від представника позивача за первісним позовом надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи заяви свідка.

19.04.2018 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва від представника відповідача за первісним позовом надійшло клопотання про виклик у судове засідання свідка.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.04.2018 року задоволено клопотання відповідача про виклик у судове засідання свідка, підготовче засідання відкладено на 14.05.2018 року.

14.05.2018 року судове засідання не відбулось у зв'язку з відрядженням судді Літвінової М.Є. на навчання до Національної школи суддів України на період з 14 по 18 травня 2018 року включно, відповідно до наказу В.о. голови Господарського суду міста Києва Босого В.П. № 45-А від 04.05.2018.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.05.2018 року по справі № 910/15357/18 підготовче засідання призначено на 06.06.2018 року.

10.05.2018 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача (за первісним позовом) подано клопотання про доручення документів до матеріалів справи .

14.05.2018 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача (за первісним позовом) подані письмові пояснення.

05.06.2018 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача (за первісним позовом) подано клопотання про відхилення доказів відповідача та проведення допиту свідка в режимі відеоконференції.

05.06.2018 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача (за первісним позовом) подано клопотання про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державну фіскальну службу України.

04.06.2018 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача (за первісним позовом ) подано клопотання про виклик у судове засідання свідка.

Представник позивача (за первісним позовом ) у підготовчому засіданні 06.06.2018 року підтримав клопотання про залучення до участі третьої особи, заперечив про виклик у судове засідання свідка.

Представник відповідача (за первісним позовом ) у підготовчому засідання 06.06.2018 року підтримав заяву про виклик у судове засідання свідка, заперечив проти залучення до участі у справі третьої особи.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.06.2018 року по справі № 910/15357/17 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "МАРАФЕТ ХОУМ" про виклик у судове засідання свідка, підготовче засідання відкладено на 25.06.2018 року.

У підготовчому засіданні 25.06.2018 року судом розглянуто клопотання про призначення експертизи комп'ютерної програми, клопотання про призначення технічної експертизи документів, клопотання про призначення експертизи друкарських форм та вирішено відмовити в їх задоволенні.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.06.2018 року закрито підготовче провадження у справі № 910/15357/17, розгляд справи по суті призначено на 18.07.2018 року.

Проте, 18.07.2018 року судове засідання не відбулось у зв'язку з перебуванням судді Літвінової М.Є. у відпустці.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.07.2018 року судове засідання у справі № 910/15357/17 призначено на 06.08.2018 року та викликано у судове засідання для допиту свідка ОСОБА_8.

У судовому засіданні 06.08.2018 року в порядку, визначеному ст. 211 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні було здійснено допит свідка ОСОБА_8 шляхом поставлення їм сторонами та судом відповідних питань.

В судовому засіданні 06.08.2018 року оголошувалась перерва до 04.09.2018 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 04.09.2018 року оголошено перерву до 17.09.2018 року та викликано у судове засідання для допиту свідка ОСОБА_9.

17.09.2018 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача (за первісним позовом ) подано письмові пояснення.

В судовому засіданні 17.09.2018 року представник Фізичної особи - підприємця Буханистої Світлани Василівни підтримала заявлені первісні позовні вимоги, проти зустрічного позову заперечувала.

Представники Товариства з обмеженою відповідальністю "МАРАФЕТ ХОУМ" підтримали заявлені зустрічні позовні вимоги, проти первісного позову заперечували.

В порядку, визначеному ст. 211 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні було здійснено допит свідка ОСОБА_9 шляхом поставлення їм сторонами та судом відповідних питань.

До закінчення судових дебатів представником ТОВ «Марафет Хоум» було подано заяву в порядку абз. 2 ч. 3 ст. 129 ГПК України з повідомлення того, що на протязі п'яти днів після ухвалення рішення суду буде подана відповідна заява про розподіл судових витрат з доказами їх понесення (акт приймання-передачі докази оплати).

У зв'язку із викладеним суд відкладає вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

В судовому засіданні 17.09.2018 року відмовлено в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "МАРАФЕТ ХОУМ" про визнання обставини встановленою з огляду на наступне.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності

З викладеного вбачається, що суд встановлює обставини у справі за результатами оцінки доказів, на підставі чого виносить відповідне рішення.

Господарський процесуальний кодекс України не передбачає можливості суду визнавати обставини у справі встановленими за клопотання учасників справи, оскільки вказане є невід'ємною частиною оцінки доказів судом під час прийняття рішення у справі, а тому задоволення клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "МАРАФЕТ ХОУМ" призведе до порушення чинного процесуального законодавства.

Судом, враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25 січня 2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання «розумності» строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

У судовому засіданні 17.09.2018 року, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.06.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "МАРАФЕТ ХОУМ" (далі - клієнт), в особі директора ОСОБА_10, та Фізичною особою-підприємцем Буханистою Світланою Василівною (далі - виконавець) було укладено Договір про надання послуг з впровадження CRM-системи №20160601 (далі - договір), відповідно до умов якого клієнт доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання виконати послуги на розробку та впровадження CRM-системи, а клієнт зобов'язується прийняти й оплатити виконані роботи на умовах затверджених даним договором.

Згідно п. 1.2. договору перелік робіт, що виконуються, вимоги до них, визначаються на основі Технічного завдання, що є Додатком №1 до даного договору. Умови Технічного завдання узгоджуються сторонами до початку виконання робіт за даним договором. Технічне завдання підписується вповноваженими представниками сторін у тому ж порядку, що й даний договір, і є його невід'ємною частиною.

У п. 2.1. договору зазначено, що протягом двох робочих днів від дати укладення даного договору клієнт сплачує 30% передплати, згідно рахунку і надає виконавцю всю необхідну для роботи інформацію (всі матеріали надаються в електронному вигляді), а саме: вимоги клієнта щодо роботи CRM системи; бази даних для довідників типу контрагенти, товари, послуги тощо; а також іншу інформацію, яка може знадобитися при впровадженні CRM системи.

Відповідно до п. 2.2. договору протягом трьох робочих днів від дати виконання клієнтом його зобов'язань передбачених п. 2.1. виконавець зобов'язаний розробити й надати клієнтові для узгодження Технічне завдання та план впровадження CRM системи.

Всі роботи з впровадження CRM системи викладено у додатках у вигляді опису робіт та календарного плану (п. 2.3. договору).

У п. 2.5. договору зазначено, що протягом 2 робочих днів з моменту презентації CRM системи та навчання співробітників клієнт оплачує виконавцеві 70% від залишку суми договору, згідно кошторису.

Згідно п. 4.2. договору оплата здійснюється після підписання акту приймання передачі виконаних робіт.

Оплата клієнтом робіт здійснюється згідно затвердженого сторонами перелік робіт, що виконується. Оплата робіт, які не були включені, але були виконані на прохання клієнта, здійснюється на підставі переліку робіт, що оформлюється та погоджується сторонами в окремому додатку (п. 4.1. договору).

Відповідно до п. 4.4. договору ціна договору складається із суми всіх платежів належних за даним договором платежів.

Додатком №1 до договору сторони оформили Технічне завдання.

На підтвердження виконання робіт за договором позивач надав: Акт про прийняття-передачу виконаних робіт з презентації CRM та навчання від 02.12.2016 року, підписаний сторонами та скріплений їх печатками; протокол проведення випробуваня CRM системи від 02.12.2016 року, підписаний сторонами та скріплений їх печатками; Акти наданих послуг №16/1 від 29.07.2016 року на суму 1 280 000,00 грн., № 22/1 від 30.09.2016 року на суму 670 000,00 грн. та № 27/2 від 30.11.2016 року на суму 450 000,00 грн.

Фізична особа-підприємець Буханиста Світлана Василівна звернулась до Товариства з обмеженою відповідальністю "МАРАФЕТ ХОУМ" з претензією №20170612/1 від 12.06.2017 року про сплату заборгованості за договором №20160601 від 01.06.2016 року в сумі 3 050 091, 40 грн.

Обґрунтовуючи первісні позовні вимоги, Фізична особа-підприємець Буханиста Світлана Василівна стверджує, що Товариство з обмеженою відповідальністю "МАРАФЕТ ХОУМ" взятих на себе зобов'язань за договором в частині повної та своєчасної оплати наданих послуг не виконало, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість в розмірі 2 400 000, 00 грн., за прострочення сплати якої також нараховані інфляційні втрати в сумі 195 933, 66 грн. та 3% річних - 54 641, 00 грн.

Обґрунтовуючи зустрічні позовні вимоги, Товариство з обмеженою відповідальністю "МАРАФЕТ ХОУМ" стверджує, що не укладало з Фізичною особою-підприємцем Буханистою Світланою Василівною Договір про надання послуг з впровадження CRM-системи №20160601 від 01.06.2016 року, не схвалювало його та не приймало його виконання, а підпис та печатка на ньому, на Технічному завданні, Акті про прийняття-передачу виконаних робіт з презентації CRM та навчання від 02.12.2016 року, протоколі проведення випробування CRM системи від 02.12.2016 року, Актах наданих послуг № 16/1 від 29.07.2016 року, № 22/1 від 30.09.2016 року та № 27/2 від 30.11.2016 року є підробленими.

Зважаючи на вищевикладене, Товариство з обмеженою відповідальністю "МАРАФЕТ ХОУМ" просить суд задовольнити зустрічний позов та визнати недійсним Договір про надання послуг з впровадження CRM-системи №20160601 від 01.06.2016 року.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що первісні позовні вимоги не підлягають задоволенню, а зустрічні позовні вимоги - підлягають, виходячи з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно зі ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 628 Цивільного кодексу України встановлює, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є не обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 208 ЦК України, правочини між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі.

За умовами ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Як встановлено судом, предметом первісного позову є стягнення заборгованості з оплати наданих послуг з розроблення CRM системи за Договором про надання послуг з впровадження CRM-системи №20160601 від 01.06.2016 року, а зустрічного позову - визнання Договору про надання послуг з впровадження CRM-системи №20160601 від 01.06.2016 року недійсним.

В обґрунтування первісних позовних вимоги, Фізична особа-підприємець Буханиста Світлана Василівна стверджує, що Товариство з обмеженою відповідальністю "МАРАФЕТ ХОУМ" взятих на себе зобов'язань за договором в частині повної та своєчасної оплати наданих послуг не виконало, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість в розмірі 2 400 000,00 грн., за прострочення сплати якої також нараховані інфляційні втрати в сумі 195 933,66 грн. та 3% річних - 54 641,00 грн.

Як підставу наявності між сторонами договірних відносин Фізична особа-підприємець Буханиста Світлана Василівна зазначила Договір про надання послуг з впровадження CRM-системи №20160601 від 01.06.2016 року, а на підтвердження виконання робіт за вказаним договором надала: Акт про прийняття-передачу виконаних робіт з презентації CRM та навчання від 02.12.2016 року, підписаний сторонами та скріплений їх печатками; протокол проведення випробування CRM системи від 02.12.2016 року, підписаний сторонами та скріплений їх печатками; Акти наданих послуг № 16/1 від 29.07.2016 року на суму 1 280 000,00 грн., № 22/1 від 30.09.2016 року на суму 670 000,00 грн. та № 27/2 від 30.11.2016 року на суму 450 000,00 грн.

З наданого Фізичною особою-підприємцем Буханистою Світланою Василівною примірника договору, копія якого знаходиться в матеріалах справи, а оригінал досліджено в судовому засіданні, судом встановлено, що від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "МАРАФЕТ ХОУМ" на ньому та на Технічному завданні проставлено підпис директора ОСОБА_10 та відтиск печатки з значенням назви та ідентифікаційного коду товариства.

В Акті про прийняття-передачі виконаних робіт з презентації CRM та навчання від 02.12.2016 року та протоколі проведення випробувань CRM системи від 02.12.2016 року від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "МАРАФЕТ ХОУМ" проставлено підпис генерального директора ОСОБА_11 та відтиск печатки з значенням назви та ідентифікаційного коду товариства.

В Актах наданих послуг № 16/1 від 29.07.2016 року на суму 1 280 000,00 грн., № 22/1 від 30.09.2016 року на суму 670 000,00 грн. та № 27/2 від 30.11.2016 року на суму 450 000,00 грн. від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "МАРАФЕТ ХОУМ" проставлено підпис невідомої особи.

В свою чергу, Товариство з обмеженою відповідальністю "МАРАФЕТ ХОУМ" стверджує, що не укладало з Фізичною особою-підприємцем Буханистою Світланою Василівною Договір про надання послуг з впровадження CRM-системи №20160601 від 01.06.2016 року, не схвалювало його та не приймало його виконання, а підпис та печатка на ньому, на Технічному завданні, Акті про прийняття-передачу виконаних робіт з презентації CRM та навчання від 02.12.2016 року, протоколі проведення випробування CRM системи від 02.12.2016 року, Актах наданих послуг № 16/1 від 29.07.2016 року, № 22/1 від 30.09.2016 року та № 27/2 від 30.11.2016 року є підробленими.

Викладене стало підставою для звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "МАРАФЕТ ХОУМ" до суду з зустрічним позовом про визнання недійсним Договору про надання послуг з впровадження CRM-системи №20160601 від 01.06.2016 року.

Враховуючи вищевикладені обставини, для правильного вирішення спору у даній справі необхідним є встановлення обставин укладення та/або фактичного прийняття виконання спірного договору шляхом встановлення справжності підписів ОСОБА_10 на Договорі про надання послуг з впровадження CRM-системи №20160601 від 01.06.2016 року, Технічному завданні, Актах наданих послуг № 16/1 від 29.07.2016 року, № 22/1 від 30.09.2016 року та № 27/2 від 30.11.2016 року.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно статей 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 87 Господарського процесуального кодексу України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини, або які ґрунтуються на повідомленнях інших осіб. На підставі показань свідків не можуть встановлюватися обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах. Законом можуть бути визначені інші обставини, які не можуть встановлюватися на підставі показань свідків. Показання свідка, що ґрунтуються на повідомленнях інших осіб, не беруться судом до уваги.

Як вбачається із пояснень свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, викладених у заявах свідків та їх пояснення в судових засіданнях, вказані особи уклали з ФОП Буханистою Світланою Василівною договори № від 01.03.2015 та №2016-01 від 01.02.2016 року відповідно про представлення інтересів ФОП у якості проектного менеджера з пошуку та роботи з клієнтами у сфері надання послуг з впровадження СRM-системи.

Вказані особи вели переговори з ОСОБА_11 як представником ТОВ "МАРАФЕТ ХОУМ" з усіх питань щодо виконання вищевказаних договорів.

У зв'язку із викладеним, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 припускають, що Договір про надання послуг з впровадження CRM-системи №20160601 від 01.06.2016 року, Технічне завдання, Акти наданих послуг № 16/1 від 29.07.2016 року, № 22/1 від 30.09.2016 року та № 27/2 від 30.11.2016 року підписані саме ОСОБА_10.

Разом з тим, зазначені показання свідків не можуть бути прийняті судом в якості належних та допустимих доказів в підтвердження підписання Договору про надання послуг з впровадження CRM-системи №20160601 від 01.06.2016 року, Технічного завдання, Актів наданих послуг № 16/1 від 29.07.2016 року, № 22/1 від 30.09.2016 року та № 27/2 від 30.11.2016 року саме ОСОБА_10, оскільки вказані особи не були свідками зазначених засвідчення ОСОБА_10 вказаних документів своїм підписом , а тому ґрунтуються лише на припущенні.

Крім того, оскільки факти виконання стороною договору підряду своїх зобов'язань можуть встановлюватись виключно відповідними первинними документами, такі обставини не можуть встановлюватися на підставі показань свідків не підтверджених первинними документами, з огляду також на що, в порядку ст. 86 ГПК України судом вказані докази (заяви свідків) відхиляються.

З метою встановлення справжності підписів на Договорі про надання послуг з впровадження CRM-системи №20160601 від 01.06.2016 року, Технічному завданні, Актах наданих послуг № 16/1 від 29.07.2016 року, № 22/1 від 30.09.2016 року та № 27/2 від 30.11.2016 року, ухвалою суду від 20.11.2017 року у справі № 910/15357/17 було призначено судову почеркознавчу експертизу.

На вирішення експертизи поставити наступні питання:

- чи виконано підпис від імені ОСОБА_10 у Договорі № 20160601 про надання послуг з впровадження CRM-системи від 01.06.2016 на третьому аркуші у пункті 9 (Місцезнаходження і реквізити сторін) навпроти слова "Директор" перед рукописним виконанням тексту "ОСОБА_10" тією особою, від імені якої він зазначений, чи іншою особою?

- чи виконано підпис від імені ОСОБА_10 у Договорі № 20160601 про надання послуг з впровадження CRM-системи від 01.06.2016 на третьому аркуші внизу з правої сторони навпроти слова "Клієнт" ОСОБА_10 чи іншою особою?

- чи виконано рукописний текст у Договорі № 20160601 про надання послуг з впровадження CRM-системи від 01.06.2016 на третьому аркуші у пункті 9 (Місцезнаходження і реквізити сторін), а саме наступний текст: " 6", "АТ "Райффайзен Банк Аваль", " 380805", " 40148778", " 39", " НОМЕР_1" ОСОБА_10 чи іншою особою?

- чи виконано підпис у документі "Технічне завдання (додаток № 1 до Договору від 01.06.2016)" на другому аркуші навпроти "ТОВ "МАРАФЕТ ХОУМ" ОСОБА_10 чи іншою особою?

- чи виконано підпис у документі "Технічне завдання (додаток № 1 до Договору від 01.06.2016)" на другому аркуші внизу з правої сторони навпроти слова "Клієнт" ОСОБА_10, чи іншою особою?

- чи виконано підпис у документі Акт надання послуг № 16/1 від 29.07.2016 зверху в правій стороні внизу за словами "Директор Товариство з обмеженою відповідальністю "МАРАФЕТ ХОУМ" ОСОБА_10 чи іншою особою?

- чи виконано підпис у документі Акт надання послуг № 16/1 від 29.07.2016 знизу в правій стороні внизу за словами "Від Замовника" ОСОБА_10 чи іншою особою?

- чи виконано підпис у документі Акт надання послуг № 22/1 від 30.09.2016 зверху в правій стороні внизу за словами "Директор Товариство з обмеженою відповідальністю "МАРАФЕТ ХОУМ" ОСОБА_10 чи іншою особою?

- чи виконано підпис у документі Акт надання послуг № 22/1 від 30.09.2016 знизу в правій стороні внизу за словами "Від Замовника" ОСОБА_10 чи іншою особою?

- чи виконані підписи та рукописний текст у документах у графах, що є об'єктами досліджень, де виконаний підпис від імені "ТОВ "МАРАФЕТ ХОУМ", "Клієнт", "Замовник" щодо наступних документів; Договір № 20160601 про надання послуг з впровадження CRM -системи від 01.06.2016; Технічне завдання (додаток № 1 до Договору від 01.06.2016); Акт про прийняття-передачі виконаних робіт з презентації CRM та навчання від 02.12.2016; Протокол проведення випробувань CRM системи від 02.12.2016; Акт надання послуг № 16/1 від 29.07.2016; Акт надання послуг № 22/1 від 30.09.2016; Акт надання послуг № 27/2 від 30.11.2016, однією і тією ж самою особою?

В подальшому, через відділ діловодства господарського суду міста Києва від судового експерта Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл.проф. М.С.Бокаріуса надійшло клопотання про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення судової експертизи.

Судовий експерт для проведення експертизи просив надати, зокрема, оригінали Договору № 20160601 від 01.06.2016 про надання послуг з впровадження CRM-системи, укладений між ТОВ «МАРАФЕТ ХОУМ» та Фізичною особою - підприємцем Буханистою С.В., Технічного завдання (Додаток № 1 до Договору), Протоколу проведення випробувань CRM системи від 02.12.2016, Акту надання послуг № 16/1 від 29.07.2016, Акту надання послуг № 22/1 від 30.09.2016, Акту надання послуг № 27/2 від 30.11.2016, оскільки їх копії, які наявні в матеріалах справи, не є предметом дослідження.

Так, ухвалою суду від 12.01.2018 року у справі № 910/15357/17 зобов'язано Фізичну особу-підприємця Буханисту Світлану Василівну надати зазначені вище документи з метою подальшого їх направлення судовому експерту для проведення експертизи.

Разом з тим, Фізична особа-підприємець Буханиста Світлана Василівна відмовилась від виконання ухвали суду від 12.01.2018 року у справі № 910/15357/17 в частині надання оригіналів Договору № 20160601 від 01.06.2016 про надання послуг з впровадження CRM-системи, укладений між ТОВ «МАРАФЕТ ХОУМ» та Фізичною особою - підприємцем Буханистою С.В., Технічного завдання (Додаток № 1 до Договору), Протоколу проведення випробувань CRM системи від 02.12.2016, Акту надання послуг № 16/1 від 29.07.2016, Акту надання послуг № 22/1 від 30.09.2016, Акту надання послуг № 27/2 від 30.11.2016 для проведення експертизи.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до частини четвертої статті 102 ГПК України у разі ухилення учасника справи від подання суду на його вимогу необхідних для проведення експертизи матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, що перешкоджає її проведенню, суд залежно від того, яка особа ухиляється, а також яке ця експертиза має значення, може визнати встановленою обставину, для з'ясування якої експертиза була призначена, або відмовити у її визнанні. З урахуванням цього ухилення позивача від виконання експертизи унеможливлює визнання його, позивача, тверджень про штучність створення документа "Приложение №1 к договору поставки от 18.11.2016г. СПЕЦИФИКАЦИЯ" такими, що відповідають дійсності. Інших доказів штучності створення названого документу матеріали справи також не містять.

Суд враховує, що ухвалою суду про призначення експертизи від 12.01.2018 року у справі № 910/15357/17, яка є обов'язкова до виконання, обов'язок надати відповідні оригінали документів, які є предметом дослідження експертизи, було покладено на Фізичну особу-підприємеця Буханисту Світлану Василівну, на підставі наведеного суд приходить до висновку, що остання ухилилась від участі в експертизі, що перешкодило її проведенню.

Оскільки, Фізичною особою-підприємцем Буханистою Світланою Василівною належними доказами в розумінні чинного законодавства не було доведено неможливості надати на виконання ухвал суду та клопотання експерта запитувані документи чи частину з них, господарський суд дійшов висновку, про визнання обставини, щодо того, що на Договорі № 20160601 від 01.06.2016 року про надання послуг з впровадження CRM-системи, Технічному завданні (Додаток № 1 до Договору), Акті надання послуг № 16/1 від 29.07.2016, Акті надання послуг № 22/1 від 30.09.2016, Акті надання послуг № 27/2 від 30.11.2016 не містяться підписи ОСОБА_10 - встановленою.

Таким чином, судом дійшов висновку про визнання встановленою обставини, що підписи на Договорі № 20160601 від 01.06.2016 року про надання послуг з впровадження CRM-системи, Технічному завданні (Додаток № 1 до Договору), Акті надання послуг № 16/1 від 29.07.2016, Акті надання послуг № 22/1 від 30.09.2016, Акті надання послуг № 27/2 від 30.11.2016 вчинено іншою невідомою особою, волевиявлення якої встановити неможливо.

Відповідно до ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 638 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (ч.1 ст. 640 ЦК України). Тобто, обидві сторони договору мають бути ознайомлені про факт існування названої згоди.

Пленум Вищого господарського суду України у п. 3.3 постанови від 29 травня 2013 року № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» (надалі - Постанова № 11) зазначив, що у господарських відносинах правочин (договір), як правило, вчиняється шляхом складання документа (документів), що визначає (визначають) його зміст і підписується безпосередньо особою, від імені якої він вчинений, або іншою особою, яка діє в силу повноважень, заснованих, зокрема, на законі, довіреності, установчих документах. Для вчинення правочинів органи юридичної особи не потребують довіреності, якщо вони діють у межах повноважень, наданих їм законом, іншим нормативно-правовим актом або установчими документами.

У постанові від 13.04.2016 року у справі № 3-291гс16 Верховний Суд України зазначив таке: «Визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів за ст. 16 ЦК і загальні вимоги щодо недійсності правочину встановлені ст. 215 ЦК. Отже, ЦК України імперативно не визнає оспорюваний правочин недійсним, а лише допускає можливість визнання його таким у судовому порядку, при цьому визнання такого правочину недійсним відбувається судом, по-перше, за вимогою однієї із сторін або іншої заінтересованої особи, а по-друге, якщо в результаті судового розгляду такого звернення буде доведено наявність визначених законодавством підстав недійсності правочину».

Відповідно до положень аналізу окремих питань судової практики, що виникають при застосуванні судами рекомендаційних роз'яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», суди, встановивши, що спірний договір, який за формою і змістом відповідає вимогам закону, але експертизою підтверджено, що одна із сторін його не підписувала, мають виходити з того, що такий договір є вчиненим. Зазначене вище є підставою для визнання договору недійсним згідно зі статтями 203, 215 ЦК України у зв'язку з підписанням договору особою, яка не має на це повноважень, та відсутністю волевиявлення власника, якщо власник у подальшому не схвалив такого правочину.

Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Так зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Отже, наявність вільного волевиявлення учасників правочину та його відповідність внутрішній волі при укладенні цього правочину є однією з необхідних умов визнання останнього дійсним, а відсутність вільного волевиявлення учасника правочину є законодавчо встановленою підставою для визнання такого правочину недійсним.

Згідно з ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За приписами ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Пунктом 3.4. Постанови № 11 визначено, що доказами схвалення правочину, вчиненого від імені юридичної особи з перевищенням повноважень, або особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника або вчинення зазначеним органом дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.).

Будь-які докази прийняття до виконання спірного договору ТОВ «МАРАФЕТ ХОУМ» в матеріалах справи відсутні.

Ці обставини, на думку суду, свідчать про відсутність волевиявлення ТОВ «МАРАФЕТ ХОУМ» спрямованого на укладення спірного договору. Вищезазначене свідчить, що спірний правочин не був спрямований на реальне настання правових наслідків, тобто в момент вчинення правочину не були дотримані вимоги ч. 3 та ч. 5 ст. 203 ЦК України, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість зустрічних позовних вимог щодо визнання правочину недійсним.

За таких обставин, оскільки в силу вимог ч.4 ст.202 ЦК України для укладення двостороннього правочину необхідна наявність волевиявлення обох сторін, здійснена в належній формі, при чому під сторонами, у даному випадку, розуміються уповноважені на те відповідно до приписів ч.2 ст.207 ЦК України, особи.

Отже, належність підпису уповноваженої особи, є обов'язковою умовою при констатації волевиявлення сторони щодо визначеного договором кола істотних умов. Печатка лише слугує доказом дійсності підпису, проте не волевиявлення, та її наявність не визначає таких обов'язкових реквізитів, як посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції та правильність її оформлення і не замінює відповідного підпису.

Оскільки спірний договір підписаний з боку ТОВ «МАРАФЕТ ХОУМ» невстановленою особою, яка не була уповноважена укладати правочини від імені останнього, протилежного суду не доведено, мотиви зустрічного позову про визнання вказаного правочину недійсним - є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

З огляду на те, що суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання Договору № 20160601 від 01.06.2016 року про надання послуг з впровадження CRM-системи недійсним, первісний позов про стягнення заборгованість за вказаним договором задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, судові витрат по сплаті судового збору за подачу первісного позову відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України залишаються за ФОП Буханиста С.В., а судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 600,00 грн. за подачу зустрічної позовної заяви покладаються судом на ФОП Буханиста С.В.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва , -

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні первісного позову відмовити повністю.

2. Зустрічний позов задовольнити.

3. Визнати недійсним Договір № 20160601 від 01.06.2016 року про надання послуг з впровадження CRM-системи.

4. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Буханистої Світлани Василівни (50027, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МАРАФЕТ ХОУМ" (02002, м. Київ, вулиця М. Раскової, будинок 21, офіс 1001, ідентифікаційний код 40148778) витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 600,00 грн.

5. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Відповідно до частини 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

7. Згідно з підпунктом 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147- VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається через господарський суд міста Києва за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 01.10.2018 року.

Суддя М.Є. Літвінова