РІШЕННЯ

Іменем України

02 жовтня 2018 року м. Чернігівсправа № 927/538/18
Господарським судом Чернігівської області у складі судді Фетисової І.А.

за участю секретаря судового засідання Рослий В.В.

розглянуто у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу927/538/18

За позовом: Публічного акціонерного товариства Укртелеком,

01601, м. Київ, бульвар Шевченко, 18,

в особі Чернігівської філії ПАТ Укртелеком

пр. Перемоги, 76, м. Чернігів, 14000

До відповідача: Управління соціального захисту населення ОСОБА_1 районної

державної адміністрації

вул. Гомельська, 26, м. Сновськ, Чернігівська область, 15200

про стягнення 91787,92грн

представників сторін не зявились

Публічним акціонерним товариством Укртелеком в особі Чернігівської філії ПАТ Укртелеком подано позов до Управління соціального захисту населення ОСОБА_1 районної державної адміністрації про стягнення 92207,19 грн заборгованості по виплаті компенсації втрат за надані послуги звязку пільговим категоріям громадян за період з 01 січня по 31 грудня 2017 року.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 20.07.2018 прийнято позовну заяву та відкрито провадження по справі № 927/538/18, підготовче засідання призначено на 31.07.2018 о 09:20 год.

До початку підготовчого засідання 27.07.2018 відповідачем через канцелярію суду надіслано відзив на позов № 01-03/2734 від 25.07.2018, в якому повідомив про підтвердження законності нарахованої позивачем суми компенсації пільг на телекомунікаційні послуги, наданих деяким категоріям громадян, які проживають у Сновському районі. Зазначив, що дана сума не відшкодована не з вини відповідача. Аналіз норм Бюджетного кодексу України та постанови № 256 свідчить, що компенсація вартості послуг звязку наданих пільговим категоріям громадян, має здійснюватися виключно за рахунок районного бюджету. В звязку з тим, що в районі створено обєднану територіальну громаду, ОСОБА_1 районний бюджет не має доходної бази і зазначені видатки мали б фінансуватися з бюджету обєднаної територіальної громади (ОСОБА_1 міської ради). Законом України Про Державний бюджет України на 2017 рік не було передбачено видатків у вигляді субвенцій за надання пільг з послуг звязку окремим категоріям громадян з держбюджету, то управління соціального захисту населення ОСОБА_1 районної державної адміністрації неодноразово зверталися до ОСОБА_1 міської ради щодо виділення відповідних коштів на відшкодування вартості телекомунікаційних послуг, наданих пільговим категоріям громадян, які проживають у Сновському районі, але кошти виділено не було. Заборгованість виникла із-за відсутності кошторисних призначень на вказані цілі та може бути погашена виключно після виділення коштів з місцевого бюджету та прийняття відповідної місцевої програми. Вважає, що спір є публічно-правовим і підлягає розгляду в порядку адміністративної юрисдикції. Повідомив номер рахунку, який обовязково має бути зазначено у рішенні суду у випадку задоволення позову. Просить відмовити позивачу в задоволенні позову, розглянути справу за відсутності представника Управління соціального захисту населення ОСОБА_1 районної державної адміністрації. Просить залучити в якості третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_1 міську раду. До відзиву додано докази направлення відзиву на позов позивачу, копію відповіді на претензію, копію звернення, копію відповіді, копію звернення, копію положення про управління, копію розпорядження, копію довідки З ЄДРПОУ, копію розпорядження.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 31.07.2018 по справі № 927/538/18 відкладено підготовче засідання на 04.09.2018 о 10:00 год.

До початку підготовчого засідання 16.08.2018 позивачем надано відповідь на відзив № 14-11/308 від 14.08.2018, в якій повідомив відповідно до підпункту 20-4 ст. 91 Бюджетного кодексу України пільги з послуг звязку, інші передбачені законодавством пільги, що надаються пільговим категоріям населення, належать до видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів. При дефіциті коштів на покриття витрат повязаних із здійсненням державної програми соціального захисту населення та наданні пільг встановлених державою проводиться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам ( ст. 94 Бюджетного кодексу України). Відповідно до положень ч. 1 ст. 61 Закону України Про місцеве самоврядування органи місцевого самоврядування в селах, селищах, містах, районах у містах (у разі їх створення) самостійно розробляють, затверджують і виконують відповідні місцеві бюджети згідно з Бюджетним кодексом України. Пільги, що передбачені ст. 63 Закону України Про телекомунікації належать до загальнодоступних послуг та входять до групи мінімальних соціальних потреб. Пунктом 3 Порядку визначено, що головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення. Крім того у відповідності до п.п. 29 п. 5 Положення про УСЗН ОСОБА_1 РДА, останній здійснює розрахунки з організаціями-надавачами послуг за надані пільги окремим категоріям громадян. Зі змісту статті 617 Цивільного кодексу України випливає, що особа, яка порушила зобовязання звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема недодержання своїх обовязків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобовязання, відсутність у боржника необхідних коштів. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 911/4249/16. Предметом позову у даному випадку є стягнення заборгованості за відшкодування вартості телекомунікаційних послуг наданих пільговим категоріям громадян, то у позивача виникло право на отримання компенсації витрат понесених у звязку з наданням пільг при наданні послуг, а відповідач повинен здійснити розрахунок з позивачем, то даний спір підлягає розгляду Господарським судом. Позивачем було зроблено коригування по пільговикам на суму 342,77 грн, яка була врахована при винесенні рішення за період з 01.12.2015 по 31.12.2016. Врахування позивачем сум коригування пільг підтверджується формою 2. Зазначена в актах звіряння розрахунків за надані послуги станом на 01.01.2017 512,44 грн та 513,61 грн знаходиться поза межами позовних вимог та в сумі 92907,19 грн заборгованості за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 не врахована. За жовтень 2017 вірною є сума заборгованості 7351,99 грн. Надано до відповіді на відзив форми -2 за січень 2017 жовтень 2017 та витяги з форм 2 за січень 2018, березень 2018, докази направлення відповідачу.

Позивачем до початку підготовчого засідання 23.08.2018 подано заяву про зменшення позовних вимог № 14-11/326 від 23.08.2018, просить зменшити позовні вимоги на суму 171,58 грн та стягнути 92035,61 грн заборгованості, оскільки згідно листів відповідача було проведено коригування нарахованих пільговикам сум. Додано докази направлення відповідачу, розрахунок боргу, копії супровідного листа з доказами направлення та акт звіряння розрахунків.

До початку підготовчого засідання 27.08.2018 відповідачем надано заперечення на відповідь на відзив № 01-03/3049 від 22.08.2018, зазначив що кошти позивачеві заборгував місцевий бюджет, а не управління, повідомлено номер рахунку який має бути зазначено в рішенні у випадку задоволення позову про стягнення коштів з управління: р/р 0178 в ГУ ДКСУ в Чернігівській області, МФО 853592. Просить розглянути справу за відсутності представника відповідача. Додано докази направлення позивачу.

До початку підготовчого засідання 03.09.2018 відповідачем подано заперечення на заяву про зменшення позовних вимог № 01-03/3118 від 30.08.2018, повідомлено що позивачем зроблено коригування на суму 419,27 грн відповідно до листів УСЗН ОСОБА_1 РДА за січень-березень 2018. Відповідно до акту позивача сума коригувань становить 171,58 грн, що на 247,69 грн менше ніж встановлено управлінням. За даними управління сума заборгованості становить 91787,92 грн за період з 01.01.2017 по 31.12.2017. Також зазначив, що кошти позивачу заборговано місцевим бюджетом. При задоволенні позову просить зазначити номер рахунку для стягнення коштів з управління р/р 0178 в ГУ ДКСУ в Чернігівській області, МФО 853592. Просить відмовити в позові, розглянути справу за відсутності представника відповідача. Додано докази направлення відповідачу, копію листа позивача, акту звірки, копію листів відповідача.

До початку підготовчого засідання 03.09.2018 відповідачем надіслано через канцелярію суду електронною поштою заперечення на заяву про зменшення позовних вимог та додатки до нього.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 04.09.2018 по справі № 927/538/18 відкладено підготовче засідання на 11.09.2018 о 10:00 год.

До початку підготовчого засідання позивачем 06.09.2018 подано через канцелярію суду заяву про зменшення позовних вимог № 14-11/357 від 06.09.2018, в якій повідомлено, що не відшкодована відповідачем вартість наданих послуг з урахуванням заперечень та листів УСЗН, зроблених перерахунків з січня 2017 по грудень 2017 становить 91787,92 грн. Просить зменшити позовні вимоги на суму 247,69 грн, стягнути з відповідача заборгованість в сумі 91787,92 грн. Крім того просить направляти процесуальні документи на адресу позивача 14000 м. Чернігів, пр. Перемоги, 76. Додано докази направлення відповідачу, розрахунок боргу, копії супровідного листа з доказами направлення та акт звіряння розрахунків, копія форми 2 за січень 2018, копія форми 2 за березень 2018.

В підготовчому засіданні 11.09.2018 позивачем подано клопотання про приєднання до матеріалів справи підписаного сторонами акту звіряння розрахунків. Додано акт звіряння. Суд приєднав додані документи.

11.09.2018 ухвалою Господарського суду Чернігівської області по справі № 927/538/18 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, призначено на 18.09.2018 на 11:00 год. судове засідання по розгляду справи по суті.

18.09.2018 Господарським судом Чернігівської області відкладено розгляд справи по суті на 02.10.2018 на 09:20 год., про що зазначено в протоколі судового засідання від 18.09.2018 по справі № 18.09.2018.

Господарським судом Чернігівської області здійснено направлення ухвали-повідомлення від 18.09.2018 по справі № 927/538/18 відповідачу по справі з повідомлення дати наступного судового засідання.

До початку судового засідання 27.09.2018 відповідачем через канцелярію суду надіслано суду пояснення по суті спору № 01-03/3332 від 24.09.2018, в яких повідомив, що 03.09.2018 відповідачем подано заперечення на заяву позивача про зменшення позовних вимог № 01-03/3118 від 30.08.2018. За даними управління сума заборгованості становить 91787,92 грн за період з 01.01.2017 по 31.12.2017. Ухвалою від 04.09.2018 по справі № 927/538/18 відкладено підготовче засідання на 11.09.2018. До початку підготовчого засідання позивачем через канцелярію суду подано заяву про зменшення позовних вимог № 14-11/357 від 06.09.2018, в якій повідомлено, що невідшкодована вартість наданих послуг з урахуванням заперечень та листів УСЗН, зроблених перерахунків з січня 2017 по грудень 2017 становить 91787,92 грн. Просить справу розглянути за відсутності представника відповідача.

До початку судового засідання 02.10.2018 позивачем через канцелярію суду подано клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.

В судове засідання 02.10.2018 повноважні представники сторін не зявились.

Сторони належним чином повідомлені про час і місце підготовчого засідання, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення відповідачу та розпискою позивача, а тому розгляд справи здійснено за відсутності представників сторін.

В судовому засіданні 02.10.2018 судом здійснено розгляд справи по суті та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Зясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами, суд встановив:

Прийняти до розгляду подану позивачем до початку підготовчого засідання 23.08.2018 заяву про зменшення позовних вимог № 14-11/326 від 23.08.2018, в якій просить зменшити позовні вимоги на суму 171,58 грн та стягнути 92035,61 грн заборгованості, оскільки це не суперечить вимогам ст. 46 ГПК України.

До початку підготовчого засідання позивачем подано через канцелярію суду заяву про зменшення позовних вимог № 14-11/357 від 06.09.2018, в якій просить зменшити позовні вимоги на суму 247,69 грн, стягнути з відповідача заборгованість в сумі 91787,92 грн, оскільки це не суперечить вимогам ст. 46 ГПК України. Заява прийнята судом, розгляд справи провести з урахуванням поданої заяви.

А тому ціна заявленого позову судом визначається в розміру 91787,92 грн.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію, закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії від 05.10.2000 за № 2017 ІІІ. Статтею 19 вказаного Закону встановлено, що виключно Законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг звязку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обовязковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Відповідно до п. 3 ст. 63 Закону України Про телекомунікації та п. 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою КМУ № 295 від 11.04.2012 року, споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, телекомунікаційні послуги надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України. Позивач є оператором телекомунікацій, за рішенням НКРЗІ від 28.09.2006 р. № 384 його включено до Реєстру Операторів, провайдерів телекомунікацій за № 74.

Публічне акціонерне товариство „Укртелеком", в особі Чернігівської філії, надає телекомунікаційні послуги категоріям споживачів з урахуванням встановленим їм пільг у відповідності до наступних законодавчих актів: Закон України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", Закон України Про жертви нацистських переслідувань, Закон України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ", Закон України „Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист", Закон України "Про охорону дитинства", Закон України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні».

Вказані норми законів закріплюють реалізацію державних гарантій певним категоріям громадян та є нормами прямої дії: безумовний обовязок оператора телекомунікаційних послуг надавати пільгові послуги звязку визначеним категоріям громадян кореспондує безумовний обовязок держави в особі її органів відшкодувати такі пільги.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 за № 256 було затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету та встановлено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

На момент винесення рішення вказана Постанова КМУ №256 від 04.03. 2002 року є чинною в редакції станом на 20.03.2015 року та на момент виникнення та тривалості спірних правовідносин до 24.06.2017.

Пунктом 3 порядку № 256 визначено, що головним розпорядником коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належить питання праці та соціального захисту населення.

Частиною 1 пункту 8 Порядку № 256 визначено, що отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державного казначейства, для здійснення відповідних видатків.

Головні розпорядники коштів у пятиденний термін здійснюють розрахунки з постачальниками відповідних послуг ( ч. 2 п. 8 Порядку № 256).

Натомість за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 позивачем було надано пільговим категоріям споживачів послуги, при цьому жодні кошти на компенсацію витрат за надані пільги за послуги звязку на рахунок від відповідача не надійшли.

Так, головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння рахунків за надані послуги з підприємствами надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрації, виконкомів міських рад до 22 числа місяця, що настає за звітним щодо пільг з послуг звязку населенню ( п. 5 Постанови № 256).

В свою чергу, фінансові органи районних держадміністрацій, виконкомів міських рад на підставі актів звіряння, зазначених у п. 5 Порядку, щомісяця готують реєстри нарахованих сум та подають їх Міністерству фінансів, фінансовим органами обласних держадміністрацій, управління Державної казначейської служби області до 25 числа місяця, що настає за звітним щодо пільг з послуг звязку.

Управління державної казначейської служби області щомісяця подають Державній казначейській службі відповідні дані щодо фактично нарахованих сум пільг згідно з зазначеними реєстрами (п.6 Порядку № 256).

Міністерство фінансів, фінансові органи обласних держадміністрацій протягом двох операційних днів після отримання коштів субвенцій надають органам Державної казначейської служби платіжні доручення щодо перерахування цих коштів на рахунки районних бюджетів, бюджетів міст обласного значення пропорційно фактичним зобовязанням з пільг громадян відповідних бюджетів на дату проведення платежів з їх оплати.

Щомісячні суми субвенцій перераховуються органами Державної казначейської служби на рахунки місцевих бюджетів з урахуванням їх обсягів, передбачених у бюджеті Автономної Республіки Крим, обласних бюджетах для відповідних місцевих бюджетів ( п. 7 Постанови)

Отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби, для здійснення відповідних видатків.

Головні розпорядників коштів місцевих бюджетів здійснюють у пятиденний строк розрахунки з постачальниками відповідних послуг і ведуть облік за видами пільг та житлових субсидій населенню на оплату пільг з послуг звязку (п. 8 Постанови № 256).

З огляду на наведені приписи законодавства, суд приходить до висновку, що між сторонами виникли правовідносини щодо надання позивачем послуг звязку пільговим категоріям громадян, а у відповідача щодо відшкодування позивачу розміру наданої позивачем пільги. При цьому, відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права і обов'язки.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем у період з січня по грудень 2017 було надано телекомунікаційні послуги на пільгових умовах громадянам, що проживають у Сновському (Щорському) районі Чернігівської області, з урахуванням поданої позивачем 06.09.2018 заяви про зменшення розміру позовних вимог, на загальну суму 91787,92 грн., що підтверджується формами №2-пільга розрахунок видатків на відшкодування витрат, повязаних з наданням пільг за період з січня по грудень 2017 року, згідно Закону України "Про охорону дитинства"; згідно Закону України „Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист"; згідно Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи "; згідно Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", згідно Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні».

Нараховані позивачем суми наданих пільг визначених категоріям населення збігаються з наявними в матеріалах справи актами звіряння розрахунків.

Позивачем на підставі заперечень відповідача щодо наявності осіб, які не мають права на пільги так, як змінили місце реєстрації або померли було здійснено перерахунок заявлених до стягнення сум та відповідно до заяви про зменшення розміру позовних вимог було скориговано (зменшено) суму відшкодування вартості пільг з послуг звязку пільговим категоріям населення на суму 419,27 грн.

Відповідачем в запереченнях зазначено, що Законом України Про Державний бюджет України на 2017 рік не було передбачено видатків у вигляді субвенцій за надання пільг з послуг звязку окремим категоріям громадян з держбюджету, то управління соціального захисту населення ОСОБА_1 районної державної адміністрації неодноразово зверталися до ОСОБА_1 міської ради щодо виділення відповідних коштів на відшкодування вартості телекомунікаційних послуг, наданих пільговим категоріям громадян, які проживають у Сновському районі, але кошти виділено не було. Заборгованість виникла із-за відсутності кошторисних призначень на вказані цілі та може бути погашена виключно після виділення коштів з місцевого бюджету та прийняття відповідної місцевої програми. Вважає, що кошти заборгував місцевий бюджет, а не управління праці.

Судом приймається до уваги наведене заперечення, однак суд констатує, що відсутність коштів на забезпечення державної програми до 24.06.2017, місцевих програм після 24.06.2017 не впливає на факт надання позивачем послуг споживачам, необхідності їх відшкодування в частині існуючих законодавчих пільг, понесених фактично витрат позивача на забезпечення надання телекомунікаційних послуг споживачам та як наслідок правомірного очікування оплати відсотку компенсаційних відшкодувань уповноваженим органом - відповідачем.

Сторонами було підписано акт звіряння розрахунків по компенсації пільг за надані телекомунікаційні послуги за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 з урахуванням осіб, які не мають право на пільги так, як змінили місце реєстрації або померли.

Отже, судом було надано сторонам право на визначення вірності нарахування заявлених до стягнення сум з наведенням обґрунтованості їх нарахування, наслідком чого позивачем використано процесуальне право на зменшення розміру заявлених до стягнення сум.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову у даному випадку є стягнення заборгованості за відшкодування вартості телекомунікаційних послуг наданих пільговим категоріям громадян.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування (ч. ч. 3, 4 ст. 11 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського процесуального кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарського кодексу України.

З огляду на вказані норми законодавства у ПАТ Укртелеком виникло цивільне право на отримання компенсації витрат понесених в зв'язку з наданням пільг при наданні послуг зв'язку, передбачених Законами України "Про охорону дитинства"; «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист»; «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», а у Управління соціального захисту населення ОСОБА_1 райдержадміністрації її обов'язок здійснити з позивачем розрахунок щодо компенсації втрат від надання цих пільг.

Частиною 2 ст. 19 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії встановлено, що державні соціальні гарантії є обов'язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Відповідно до підпункту 29 пункту 5 Положення про управління соціального захисту населення ОСОБА_1 районної державної адміністрації Чернігівської області, затвердженого розпорядженням голови райдержадміністрації 23.10.2017 № 235 управління відповідно до визначених повноважень виконує такі функції з питань реалізації заходів соціальної підтримки населення здійснює розрахунки з організаціями-надавачами послуг за надані пільги окремим категоріям громадян та призначені житлові субсидії населенню.

Враховуючи вищезазначене, саме відповідачем має бути компенсована вартість телекомунікаційних послуг, наданих позивачем на пільгових умовах визначеній категорії населення. Однак, відповідач, станом на момент винесення рішення, витрати понесені позивачем внаслідок надання послуг на пільгових умовах визначеним категоріям громадян на загальну суму 91787,92 грн, не відшкодував.

Доводи відповідача щодо відсутності бюджетних асигнувань, за рахунок яких останнім мають бути компенсовані витрати позивача, судом до уваги не можуть бути прийнятними й судом відхиляються, так як відсутність бюджетних коштів передбачених у видатках Державного бюджету України, коштів передбачених у видатках місцевих бюджетів не є підставою для звільнення відповідача (органу, уповноваженому державою здійснювати повноваження в цих правовідносинах) від відповідальності за порушення зобовязання.

Частина 2 ст. 218 Господарського кодексу України встановлює, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення від відповідальності.

Так, Європейський суд з прав людини у рішеннях у справі Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України (від 18.10.2005) та у справі Бакалов проти України (від 30.11.2004) вказав, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є виправданням бездіяльності. Окрім того, у постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 р. у справі № 11/446 зазначено, що на підставі частини другої статті 617 ЦК, частини другої статті 218 ГК та рішення Європейського суду з прав людини у справі Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України від 18.10.2005 року, - відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України на відповідний рік, не виправдовує бездіяльність органу державної влади і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

У відповідності до листа Міністерства фінансів України від 30.06.2011 за № 31-07310-10-24/16584 Щодо порядку обліку бюджетних зобовязань згідно із статтею 48 Бюджетного кодексу України, розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобовязання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобовязань минулих років, узятих на облік органами Державного казначейства України. Разом з тим, деякі програми, які відносяться до програм соціального захисту населення, є державною гарантією і одержувачу не може бути відмовлено в їх наданні у разі, якщо він має на них право. У цьому випадку проводиться відшкодування витрат за фактично спожиті послуги (нараховані соціальні виплати) в межах встановлених норм (розмірів). У звязку з цим та згідно з ч. 6 ст. 48 Бюджетного кодексу України зобовязання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлове комунальних послуг та послуг звязку (в частині абонентської плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно з законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Крім того, в рішення Європейського суду з прав людини у справі Кечко проти України зазначено, що: Суд не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань.

За змістом ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

До того ж, в силу ч.6 ст.48 Бюджетного кодексу України, яка є спеціальною для спірних правовідносин щодо інших викладених у вказаній статті норм, які регулюють загальний порядок взяття бюджетних зобовязань та на які посилається відповідач, бюджетні зобовязання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг звязку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Отже, відповідач як уповноважений орган здійснювати повноваження в спірних правовідносинах, зобовязаний належно, у відповідності до вимог чинного законодавства виконати обовязок з виплати позивачу компенсації вартості телекомунікаційних послуг, наданих позивачем пільговим категоріям споживачів в період з 01.01.2017 по 31.12.2017.

Конституційним Судом України у рішенні від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 у справі про соціальні гарантії громадян висловлені правові позиції, які полягають у тому, що: Утверджуючи і забезпечуючи права і свободи громадян, держава окремими законами України встановила певні соціальні пільги, компенсації і гарантії, що є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права, а тому відповідно до частини другої статті 6, частинидругої статті 19, частини першої статті 68 Конституції Українивони є загальнообовязковими, однаковою мірою маютьдодержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування,їх посадовими особами. Невиконання державою своїх соціальнихзобовязань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови,підриває принцип довіри особи до держави, що закономірнопризводить до порушення принципів соціальної, правової держави. Закон про Державний бюджет України як правовий акт, чітко зумовлений поняттям бюджету як плану формування та використання фінансових ресурсів, має особливий предмет регулювання, відмінний від інших законів України - він стосується виключно встановлення доходів та видатків держави на загальносуспільні потреби, зокрема і видатків на соціальний захист і соціальне забезпечення, тому цим законом не можуть вноситися зміни, зупинятися дія чинних законів України, а також встановлюватися інше (додаткове) правове регулювання відносин, що є предметом інших законів України. Метою і особливістю закону про Державний бюджет України є забезпечення належних умов для реалізації положень інших законів України, які передбачають фінансові зобовязання держави перед громадянами, спрямовані на їх соціальний захист, у тому числі й надання пільг, компенсацій і гарантій. Отже, при прийнятті закону про Державний бюджет України мають бути дотримані принципи соціальної, правової держави, верховенства права, забезпечена соціальна стабільність, а також збережені пільги, компенсації і гарантії, заробітна плата та пенсії для забезпечення права кожного на достатній життєвий рівень (стаття 48 Конституції України). Оскільки предмет закону про Державний бюджет України чітко визначений у Конституції України, Кодексі, то цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обовязків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України.

За таких обставин, Управління соціального захисту населення ОСОБА_1 районної державної адміністрації відповідає за своїми зобовязаннями, що виникли безпосередньо із закону і така відповідальність не може ставитись в залежність від наявності чи відсутності бюджетних асигнувань як з державного так й місцевого бюджетів.

Окрім того, відповідачем у поданих запереченнях зазначалось, що спірні правовідносини, які склалися між сторонами підлягають вирішенню у порядку адміністративного судочинства.

Суд відхиляє таку позицію відповідача, з огляду на наступне.

Згідно ч. 3 ст. 22 Закону України Про судоустрій і статус суддів, місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності.

У п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 р. №10 Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам зазначено, що господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб'єктами господарської діяльності, а також спори, пов'язані з вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктом публічно-правових відносин, - за умови, що такі вимоги не об'єднуються з вимогою вирішити публічно-правовий спір і за своїм суб'єктним складом підпадають під дію ст. 1 ГПК України.

В Інформаційному листі Верховного суду України від 26.12.2005 р. №3.2.-2005 вказано, що у випадку, якщо суб'єкт (у тому числі орган державної влади. орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого субєкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами КАС України ознак справи адміністративної юрисдикції, і, відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом.

Поняття суб'єкт владних повноважень визначено у статті 3 КАС України - це органи державної влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, необхідною та єдиною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення цим суб'єктом владних управлінських функцій, при цьому ці функції повинні здійснюватись суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Визначення поняття справа адміністративної юрисдикції також наведено у статті 3 КАС України, під якою розуміється переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією з сторін є суб'єкт, що здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Тобто, справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта.

У випадку, якщо суб'єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами КАС України ознак справи адміністративної юрисдикції, і, відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом.

Вказана вище судом позиція підтверджується сталою практикою на користь якої свідчать постанови Вищого господарського суду України у справах №910/21894/15 від 07.09.2016 р., №902/638/13 від 19.12.2013 р. з подібними правовідносинами.

З огляду на вищевикладене, заважаючи, що між сторонами відсутні публічні правовідносини, суд відхиляє заперечення відповідача про розгляд спірних правовідносин, які склалися між сторонами у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства, зокрема, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Позивачем було направлено відповідачу претензію № 14-12/239 від 02.07.2018 з проханням перерахувати заборгованість по компенсації пільг за надані телекомунікаційні послуги за 2017 рік.

Відповідач у відповіді на претензію № 04-03/2557 від 12.07.2018 повідомив, що ЗУ «Про державний бюджет України на 2018 рік» та міським бюджетом на 2018 рік не передбачені асигнування на компенсацію витрат за надані послуги звязку пільговим категоріям громадян. Про дану ситуацію повідомлено голову ОСОБА_1 райдержадміністрації. За підписом голови райдержадміністрації надіслано лист голові ОСОБА_1 міської ради про розгляд питання по відшкодуванню коштів за надані пільги з оплати телекомунікаційних послуг населенню ОСОБА_1 територіальної громади за 2017 рік з бюджету громади та винесення його на розгляд чергової сесії міської ради.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи що позивачем фактично надані послуги звязку на пільгових умовах визначеним категоріям громадян у спірному періоді, заперечення відповідача судом відхилено, доказами не підтверджено, суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши повноважного представника позивача, дійшов висновку, що заявлений позов є обґрунтованим, правомірним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі в сумі 91787,92 грн.

Судом приймається до уваги позиція відповідача щодо при задоволенні позову необхідно зазначити номер рахунку для стягнення коштів з управління р/р 0178 в ГУ ДКСУ в Чернігівській області, МФО 853592, оскільки це не суперечить законодавству.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Як визначено ч.1 ст.124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у звязку із розглядом справи.

Позивачем подано попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат: судовий збір в сумі 1762 грн. У підтвердження доказів понесення витрат по оплаті судового збору позивачем надано платіжне доручення № 3878 від 11.07.2018.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В звязку з задоволенням позовних вимог в повному обсязі, судовий збір підлягає відшкодуванню з відповідача в розмірі 1762 грн.

Керуючись ст.74, 123, 129, 236-239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Позов Публічного акціонерного товариства Укртелеком (01601, м. Київ, бульвар Шевченко, 18) в особі Чернігівської філії ПАТ Укртелеком ( 14000, м. Чернігів, пр. Перемоги, 76, ) до Управління соціального захисту населення ОСОБА_1 районної державної адміністрації (15200 Чернігівська область, м. Сновськ, вул. Гомельська, 26, ) про стягнення 91787,92 грн задовольнити повністю.

2. Стягнути з Управління соціального захисту населення ОСОБА_1 районної державної адміністрації (15200 Чернігівська область, м. Сновськ, вул. Гомельська, 26 , р/р 0178 в ГУ ДКС, МФО 853592) на користь Публічного акціонерного товариства Укртелеком (01601, м. Київ, бульвар Шевченко, 18) в особі Чернігівської філії ПАТ Укртелеком (14000, м. Чернігів, пр. Перемоги, 76, , р/р 4910 в ПАТ «Альфа-Банк» м. Київ, МФО 300346) 91787,92 грн заборгованості по виплаті компенсації втрат за надані послуги звязку пільговим категоріям громадян та 1762 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається у порядку визначеному ст. 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено 02.10.2018

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/. Відомості про адреси для листування та зв'язку Господарського суду Чернігівської області: пр-т. Миру, 20, м. Чернігів, 14000 , e-mail: ; тел. 676-311, факс 77-44-62

Суддя І.А. Фетисова