КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2018 р. Справа№ 910/945/18

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Гончарова С.А.

Суліма В.В.

без повідомлення учасників апеляційного провадження

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Глобус"

на рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2018 (повний текст рішення складено 09.07.2018)

у справі № 910/945/18 (суддя Головіна К.І.)

за позовом Служби автомобільних доріг у Донецькій області

до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Глобус"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Данко"

про стягнення 162 450, 00 грн., -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2018 року Служба автомобільних доріг у Донецькій області звернулась до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Глобус" про стягнення банківської гарантії у сумі 162 450,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Данко" порушило взяті на себе зобов'язання за договором про закупівлю товарів за державні кошти № 2-51 від 14.06.2017, виконання умов якого було забезпечено виданою відповідачем банківською гарантією №4062 від 06.06.2017 на суму 162 450,00 грн. Оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю "Данко" умови договору не виконало, позивач направив відповідачу письмову вимогу від 06.11.2017 № 12-2683 щодо сплати грошового забезпечення в розмірі 162 450,00 грн. відповідно до умов вказаної банківської гарантії, проте відповідач відмовив позивачу у виплаті гарантійних коштів.

Рішенням Господарського суду міста міста Києва від 25.06.2018 у справі № 910/945/18 позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Глобус" на користь Служби автомобільних доріг у Донецькій області банківську гарантію у сумі 162 450 грн 00 коп та витрати по сплаті судового збору в сумі 2 436 грн 75 коп.

Рішення місцевого господарського суду обґрунтовано тим, що ТОВ "Данко" не виконало свої зобов'язання, передбачені пунктами 3.1 та 4.3.1 договору закупівлі, зокрема не своєчасне виконання робіт, тому у ПАТ "КБ "Глобус" виникло зобов'язання з виплати гарантійного платежу за гарантією № 4062 від 06.06.2017 р. у сумі 162 450,00 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням, Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Глобус" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2018 та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Апелянт також зазначає, що ТОВ "Данко" не виконало умови договору гарантії стосовно внесення суми грошового покриття на рахунок відповідача. Внаслідок чого, в силу умов п. 1.2 зазначена гарантія не вступила в законну силу, тому, на думку відповідача, Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Глобус" правомірно відмовлено позивачу у сплаті суми гарантії.

В свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, позивач у своєму відзиві вказує, що рішення суду прийнято при повному з'ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без їх порушень. Тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає і рішення слід залишити без змін. Крім того, посилання відповідача на те, що позивач мав можливість запросити у принципала чи банка договір гарантії та відповідне підтвердження про умови набуття чинності гарантій, є таким, що не відповідає дійсності та обставинам справи, оскільки договір гарантії №4062/ЮГ-17 від 06.06.2017 є двостороннім та відповідно до п. 12.9 складений у двох оригінальних примірниках, для кожної із сторін. Більш того, звертає увагу, що зазначений договір гарантії недійсним судом не визнавався.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.08.2018 справу №910/945/18 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Майданевич А.Г., суддів Гончаров С.А., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.08.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Глобус" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2018 у справі № 910/945/18 та призначено до розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників.

Розпорядженням №09.1-08/2660/18 від 03.09.2018 Київського апеляційного господарського суду у зв'язку із перебуванням судді Шаптали Є.Ю., у відпустці з 27.08.2018 по 14.09.2018, відповідно до підпункту 2.3.25. пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/945/18.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.09.2018 прийнято апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Глобус" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2018 у справі № 910/945/18 у складі: головуючий суддя Майданевич А.Г., суддів Гончарова С.А. та Суліма В.В. до провадження та призначено справу до розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників.

Частиною 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За правилами п. 1 ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржене рішення Господарського суду міста Києва скасуванню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.06.2017 між Службою автомобільних доріг у Донецькій області (далі - замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Данко" (далі - підрядник) укладено договір про закупівлю товарів за державні кошти № 2-51 (далі - договір) (т. 1;а.с. 14-20).

Відповідно до п. 1.1 договору виконавець взяв на себе зобов'язання своїми силами і засобами, на власний ризик надати послуги "ГБН Г.1-218-182:2011 "Ремонт автомобільних доріг загального користування. Види ремонтів та перелік робіт", ДК 021:2015 (45233142-6 - ремонт доріг) - послуги з поточного середнього ремонту автомобільної дороги державного значення Т-05-14 Добропілля - Красний Лиман, км 76+780 - км 76 + 780" (далі - об'єкт).

Згідно з пунктами 2.1, 2.2 договору сторони погодили, що договірна ціна послуг, виконання яких доручається виконавцеві, становить 5 415 000,00 грн. та фінансується за рахунок коштів державного бюджету. Ціна цього договору може бути зменшена залежно від фактичного обсягу видатків замовника.

Пунктами. 3.1, 3.3 договору визначено, що виконавець розпочинає надання послуг протягом 10-ти календарних днів з моменту укладення договору і зобов'язується забезпечити їх завершення в строк до 29.09.2017. Перегляд термінів виконання послуг можливий за згодою сторін шляхом оформлення додаткової угоди.

Виконавець забезпечує надання послуг в порядку та у строки, встановлені договором (п. 4.3.1 договору).

Приписами п. 17.1 договору передбачено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими особами та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2017, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов'язань та фінансових розрахунків за надані послуги.

Відповідно до умов пункту 18.1 договору виконавець зобов'язаний надати забезпечення договору в формі банківської гарантії у розмірі 3 % від ціни договору. Термін дії забезпечення виконання договору повинен відповідати терміну дії договору.

На виконання забезпечення договору закупівлі № 2-51 від 14.06.2017, 06.06.2017 між ТОВ "Данко" (далі - виконавець) та ПАТ "КБ "Глобус" (далі -банк-гарант) укладений договір про надання гарантії № 4062/ЮГ-17 (далі - договір гарантії) (т. 1; а.с. 65-67), яким забезпечувалось належне виконання третьою особою робіт, передбачених договором закупівлі - "Ремонт автомобільних доріг загального користування. Види ремонтів та перелік робіт", ДК 021:2015 (45233142-6 - ремонт доріг) - послуги з поточного середнього ремонту автомобільної дороги державного значення Т-05-14 Добропілля - Красний Лиман, км 76+780 - км 76 + 780".

Гарантійним випадком є порушення виконавцем перед Службою автомобільних доріг своїх зобов'язань, пов'язаних з виконанням умов основного зобов'язання, зокрема, порушення учасником з його вини строків виконання робіт, передбачених договором про закупівлю (п. 1.1 договору гарантії).

Згідно з пунктом 1.2 договору надана в межах цього договору гарантія є безумовною та безвідкличною та вступає в силу з моменту розміщення грошового покриття виконавцем в розмірі суми гарантії на відповідних рахунках банку-гаранта.

Пунктами 2.1, 2.2 договору визначено, що сума і валюта гарантії становить 162 450,00 грн., а строк дії гарантії встановлений по 31.12.2017.

Пунктом 2 ст. 11 Цивільного кодексу України зазначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно зі ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ "Данко" передало, а Служба автомобільних доріг прийняла виконані роботи на загальну суму 2 702 435,04 грн. згідно з актами приймання виконаних будівельних робіт № 555 за червень 2017, № 940 за липень 2017, довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за червень та липень 2017. Вказані роботи були оплачені позивачем у повному обсязі, про що свідчать платіжні доручення № 405 від 23.03.2017 на суму 1 600 000,00грн., № 493 від 11.07.2017 на суму 1 102 435,04 грн.

Також, відповідно до матеріалів справи, довідка про вартість виконаних будівельних робіт та акт за жовтень 2017 сторонами підписаний без дати його підписання, а за листопад- грудень 2017 підписані 05.12.2017 та 22.12.2017.

Тобто, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що станом на 30.09.2017 ТОВ "Данко" виконало лише частину робіт, обумовлених договором закупівлі № 2-51 від 14.06.2017 на суму 2 702 435,04 грн. Такі обставини свідчать про порушення третьою особою зобов'язання за договором закупівлі, передбачені пунктами 3.1 та 4.3.1, в частині завершення виконання робіт до 29.09.2017 р.

06.11.2017 позивач вимогою № 12-2683 повідомив ПАТ "КБ "Глобус" про порушення принципалом (ТОВ "Данко") зобов'язань за договором про закупівлю товарів за державні кошти № 2-51 від 14.06.2017 та просив виплатити належну йому гарантію у сумі 162 450,00 грн., оскільки частина обумовлених робіт не була виконана третьою особою у строк, визначений договором (т. 1; а.с. 33-34).

20.11.2017 листом № 5479 ПАТ "КБ "Глобус", посилаючись на пункт 4.3 гарантії № 4062 від 06.06.2017, просило позивача надати письмові докази неналежного виконання ТОВ "Данко" основного зобов'язання (т. 1; а.с. 38)

08.12.2017 листом № 12-3007 Служба автомобільних доріг надала відповідачу додаткову інформацію до направленої вимоги № 12-2683 від 06.11.2017 про сплату гарантії. Також, направила докази на підтвердження порушення боржником зобов'язань за договором про закупівлю, а саме: довідку про фактичний стан виконання договору № 2-51 від 14.06.2017 станом на 30.09.2017; копії платіжних доручень щодо оплати виконаних робіт, а також документи первинного бухгалтерського обліку, що відображають виконання договору про закупівлю - копії довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, копії актів про виконання робіт за червень та липень 2017 (т. 1; а.с. 35-37).

28.12.2017 листом № 5761 ПАТ "КБ "Глобус" відмовив позивачу у задоволенні вимоги про стягнення грошового забезпечення за договором про закупівлю № 2-51 від 14.06.2017 зазначивши, що додатковою угодою від 08.12.2017 сторони внесли зміни до істотних умов договору закупівлі, а тому гарант не має можливості переконатися у достовірності вимог бенефіціара, забезпечених гарантією (т. 1; а.с. 39).

Відповідно до частин 1, 2 статті 200 Господарського кодексу України гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов'язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов'язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов'язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні. Зобов'язання за банківською гарантією виконується лише на письмову вимогу управненої сторони.

Згідно з статтею 560 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов'язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до частин 1-4 ст. 563 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов'язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред'являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов'язання, забезпеченого гарантією. Кредитор може пред'явити вимогу до гаранта у межах строку, встановленого у гарантії, на який її видано.

Отже, у відносинах за гарантією беруть участь три суб'єкти - гарант, беніфеціар та принципал. Забезпечувальна функція гарантії полягає у тому, що вона (гарантія) забезпечує належне виконання принципалом його обов'язку перед беніфеціаром.

Гарантія - це односторонній правочин, змістом якого є обов'язок гаранта сплатити кредитору-беніфеціару грошову суму відповідно до умов гарантій у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого гарантією. Тобто, гарантія створює зобов'язання тільки для гаранта.

Згідно з Положенням про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 639, видачі гарантії передує укладення договору між гарантом та боржником про надання фінансових послуг з видачі гарантії. Вказаний договір виступає зв'язуючим ланцюгом між основним договором принципала і беніфеціара, оскільки у договорі про видачу гарантії вказується, що гарантія видається на прохання принципала у зв'язку з його обов'язком перед беніфеціаром за основним договором, та гарантією, видача якої є основним обов'язком гаранта за цим договором.

Відповідно до вказаного Положення гарантія вважається чинною з дати її видачі, якщо в ній не зазначено інше.

Частиною 2 ст. 561 Цивільного кодексу України передбачено, що гарантія є чинною від дня її видачі, якщо в ній не встановлено інше.

Пунктом 4.2 гарантії виконання №4062, яка була надіслана Службі автомобільних доріг у Донецькій області 06.06.2017 за №3227, визначено, що ця гарантія набуває чинності згідно та на умовах встановлених в договорі та діє до 31.12.2017.

Як вбачається із умов договору гарантії, а саме, пунктом 1.2 договору передбачено, що надана в межах цього договору гарантія є безумовною та безвідкличною та вступає в силу з моменту розміщення грошового покриття виконавцем в розмірі суми гарантії на відповідних рахунках банку-гаранта.

Пунктами 2.1, 2.2 цього договору визначено, що сума і валюта гарантії становить 162 450,00 грн., а строк дії гарантії встановлений по 31.12.2017.

Отже, виходячи з умов договору (п. 1.2) вказаний договір набирає чинності з моменту розміщення грошових коштів ТОВ "Данко" на відповідних рахунках ПАТ "КБ "Глобус".

Таким чином, на переконання колегії суддів, позивач як бенефіціар, отримавши гарантію з застереженнями стосовно умов набрання ним чинності мав можливість запросити у принципала чи гаранта договір гарантії та відповідне підтвердження про умови набуття нею чинності, однак, своїм правом не скористався. А тому посилання позивача, що він не був учасником договірних відносин між банком та третьою особою і не мав можливості ознайомитися з умовами договору гарантії є безпідставне.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів встановила, що, ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції, принципалом не надано доказів належного виконання ним умов договору про надання гарантії, зокрема внесення суми грошового покриття.

Вказана обставина підтверджується поясненнями відповідача та поданими ним документами (т. 1; а.с. 59-62), а також поясненнями третьої особи (т. 1; а.с. 156-158). Проте, судом першої інстанції зазначене залишене поза увагою та не надано належної оцінки.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що, оскільки правову конструкцію гарантії, як забезпечувального механізму, становлять відносини принципала і беніфеціара, принципала і гаранта, беніфеціара і гаранта, сам факт видачі гарантії за відсутності виконання зобов'язань принципалом перед гарантом, які зумовлюють момент вступу її в законну силу, є обставиною, що унеможливлює застосування такого заходу забезпечення виконання зобов'язання. А тому доводи відповідача про те, що він не є зобов'язаним за гарантією, у зв'язку з не набранням нею чинності, є обґрунтованими. У зв'язку з нечинністю гарантії, відсутні підстави для оцінювання доводів сторін щодо дотримання порядку пред'явлення вимоги про оплату грошових сум за гарантією та достатності умов для її виконання, оскільки ці обставини є похідними від чинності гарантії. Нечинність гарантії виключає можливість її виконання.

Крім того, колегія суддів вважає, що Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Глобус" не є зобов'язаним за гарантією, у зв'язку з не набранням нею чинності, тому банк не може відповідати своїми коштами за нечинною гарантією.

Таким чином, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про задоволення позову без врахування вищенаведених обставин та норм законодавства, а тому рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у позові.

Стосовно посилання позивача на відсутність повноважень у представника апелянта ОСОБА_3 на підписання апеляційної скарги, колегія суддів вказує наступне.

Відповідно до частини 3 ст. 56 ГПК України юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Частинами 1, 2 статті 58 ГПК України передбачено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник. При розгляді справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених статтею 59 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 статті 60 ГПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Дослідивши апеляційну скаргу та додаткові документи до неї суд апеляційної інстанції встановив, що апеляційна скарга підписана представником ПАТ "Комерційний банк "Глобус" ОСОБА_3 повноваження якого підтверджуються копією довіреності від 16.07.2018 підписаною головою правління ОСОБА_4.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Відповідно до наявної у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань інформації керівником ПАТ "Комерційний банк "Глобус" з 14.12.2016 є ОСОБА_4

Тобто, керівник ОСОБА_4 мав право видавати довіреність на представництво ПАТ "Комерційний банк "Глобус".

Так, згідно з зазначеною довіреностю ПАТ "Комерційний банк "Глобус" уповноважено ОСОБА_3 у всіх судах України, в тому числі в судах загальної юрисдикції, адміністративних судах, судах першої інстанції, в апеляційних судах, в вищих спеціалізованих судах та в Верховному суді України, зокрема, підписувати та подавати позовну заяву, касаційні та апеляційні скарги.

Крім того, до апеляційної скарги додана копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю ОСОБА_3 та копія витягу з Єдиного реєстру адвокатів.

Отже, з огляду на вказане вище, колегія суддів приходить до висновку, що адвокат ОСОБА_3 мав право подавати та підписувати апеляційну скаргу, як представник ПАТ "Комерційний банк "Глобус".

Таким чином, оскільки права та охоронювані законом інтереси позивача за захистом якого він звернувся до суду, не порушено відповідачем, то позовні вимоги про стягнення 162 450, 00 грн. не підлягають задоволенню.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що при прийнятті оспореного рішення суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи та не дослідив всіх доказів наданих для розгляду справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 N3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

Сукупність вищезазначеного дає підстави дійти висновку про порушення місцевим господарським судом вимог ст.ст. 86, 236 ГПК України щодо всебічного, повного та об'єктивного з'ясування обставин справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, розгляду всіх обставин справи, підтверджених наявними у справі доказами, які мали бути досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи в їх сукупності, відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Глобус" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2018 у справі № 910/945/18 підлягає задоволенню. Рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2018 у справі № 910/945/18 слід скасувати та прийняти нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Судові витрати покладаються на позивача за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 255, 269, 270, п. 2 ч. 1 ст. 275, 277, ст. ст. 281, 282 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Глобус" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2018 у справі № 910/945/18 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2018 у справі № 910/945/18 скасувати.

3. Прийняти нове рішення.

В задоволенні позовних вимог - відмовити.

4. Стягнути з Служби автомобільних доріг у Донецькій області (84333, Донецька обл., місто Краматорськ, вулиця Уральська, будинок 12, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Глобус" (04073, місто Київ, провулок Куренівський, будинок 19/5, ) 3 655 (три тисячі шістсот п'ятдесят п'ять) грн. 13 коп. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

5. Матеріали справи №910/945/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених ст. 287 ГПК України та у строки, встановлені ст. 288 ГПК України.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді С.А. Гончаров

В.В. Сулім