ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.09.2018

Справа № 910/1803/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. за участю секретаря судового засідання Письменної О.М., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом           Приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав"

до           Товариства з обмеженою відповідальністю "КЛУБ-ДРАФТ на ПОДОЛІ"

про                     стягнення 25 377,48 грн.

за участю представників:

від позивача:                     не з’явився

від відповідача:           не з’явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватна організація "Українська ліга авторських і суміжних прав" звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "КЛУБ-ДРАФТ на ПОДОЛІ" 25 377,48 грн., з яких: 10864,00 грн. – основний борг, 864,49 грн. – втрати від інфляції, 196,99 грн. – 3% річних, 8496,00 грн. – штраф, 4956,00 грн. – сума дострокової сплати винагороди (роялті).

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов’язань щодо сплати винагороди за договором № КБР-02/10/15 від 01.10.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.02.2018 (суддя Мельник В.І.) прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/1803/18 та призначено до розгляду на 23.03.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.03.2018 підготовче засідання відкладено на 01.06.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва 01.06.2018 закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 09.07.2018.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва №05-23/1246 від 24/07/18, у зв’язку із лікарняним судді Мельника В.І., призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №910/1803/18.

В результаті повторного автоматизованого розподілу справи №910/1803/18, зазначена справа була передана на розгляд судді Гулевець О.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва 30.07.2018 суддею Гулевець О.В. прийнято справу № 910/1803/18 до свого провадження, підготовче засідання у справі призначено на 28.08.2018.

В підготовче засідання 28.08.2018 з’явився представник позивача.

Представник відповідача в підготовче засідання 28.08.2018 не з’явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов до суду не подав. Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду.

В судовому засіданні 28.08.2018, заслухавши пояснення представника позивача, судом оголошено про закриття підготовчого провадження та призначення справи №910/180318 до судового розгляду по суті на 11.09.2018, про що постановлено ухвалу, яку занесена до протоколу судового засідання та направлено відповідачу ухвалу про виклик у судове засідання 11.09.2018.

Представник позивача в судове засідання 11.09.2018 не з’явився, проте від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача.

Представник відповідача в судове засідання 11.09.2018 не з’явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідач про розгляд справи по суті був повідомлений ухвалою суду від 28.08.2018, направленою на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно із ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Також у відповідності до ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

З матеріалів справи вбачається, що ухвала суду від 28.08.2018 повернута на адресу суду поштовим відділенням зв’язку з посиланням на відсутність адресата, а отже за змістом пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, вказана ухвала вручена відповідачу.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Також, згідно із ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач так і не скористався наданими йому процесуальними правами, а за висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 3 ст. 222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

01.10.2015 між Приватною організацією "Українська ліга авторських і суміжних прав" (УЛАСП, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "КЛУБ-ДРАФТ на ПОДОЛІ" (користувач, відповідач) було укладено договір № КБР-02/10/16 (далі – договір), за умовами якого користувач здійснює використання в комерційній діяльності музичних творів шляхом їх публічного виконання, а УЛАСП надає користувачу, на умовах, визначених цим договором, право (невиключну ліцензію) на публічне виконання творів. Користувач, в свою чергу, зобов’язується виплатити винагороду (роялті) на поточний рахунок УЛАСП відповідно до умов цього договору та Закону.

Відповідно до п. 3.3 договору користувач зобов’язується перерахувати на поточний рахунок УЛАСП винагороду (роялті), узгоджену сторонами у відповідних додатках до цього договору. Відповідний загальний щомісячний платіж, що є складовою частиною винагороди (роялті) має перераховуватись не пізніше ніж за 5 (п’ять) днів до початку місяця, за який здійснюється платіж. Не зважаючи на дату укладення договору, користувач здійснює перший платіж за весь місяць (календарний період), в якому було укладено договір. Перший платіж здійснюється не пізніше трьох календарних днів після підписання цього договору. Розмір винагороди (роялті) не залежить від кількості творів, що використовуватимуться користувачем під час дії договору та частоти їх використання.

Згідно із п. 3.4 договору, користувач зобов’язується не пізніше 20-ого числа місяця наступного за звітнім кварталом, надавати УЛАСП звіт про використані твори за формою, наведеною у додатку № 3 до даного договору.

Якщо користувач прострочить платіж стосовно одного місяця на строк більший ніж 4-ри (чотири) місяці, то користувач повинен буде сплатити УЛАСП штраф, що складає 100% від розміру простроченого платежу. Крім цього, в разі зазначеної прострочки, УЛАСП набуває право на дострокове отримання винагороди (роялті) за строк в повному обсязі (пункт 3.6 договору).

Відповідно до п. 3.7 договору, у разі невиконання або неналежного виконання п. 3.4, 4.2 цього Договору, користувач зобов’язаний сплатити на користь УЛАСП штраф у розмірі 100% від загального розміру щомісячного платежу, що визначений сторонами у відповідних додатках до цього Договору.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 01.10.2016, а в частині невиконаних фінансових зобов’язань, фінансових санкцій та будь-яких інших зобов’язань - до їх повного виконання (пункт 6.1 договору).

В пункті 6.2 договору сторони погодили, що у випадку якщо жодна з сторін не повідомить письмово іншу сторону про припинення дії договору протягом місяця до настання зазначеної в пункті 6.1 дати, дія договору вважається продовженою на той самий строк і на тих же умовах, і так кожного разу коли протягом місяця до завершення строку дії договору не буде належного повідомлення про припинення. Належним повідомленням про припинення зі сторони користувача є лист з доданим до нього Актом припинення використання творів, що має бути підписаний уповноваженими представниками сторін. Повідомлення про припинення дії цього договору має бути надіслане засобами поштового зв'язку (цінним листом), при цьому належним доказом повідомлення є чек відділу поштового зв’язку із зазначенням вказаних в цьому договорі поштових реквізитів сторони, на адресу якої направлено листа, а також документ з відтиском (печаткою) поштового відділу, який посвідчує відправлення зазначеного вище повідомлення.

Відповідно до додатку №1 до договору, користувач здійснює використання творів в закладі ресторан-клуб "Драфт" за адресою м. Київ, вул. Хорива, 1-а.

В додатку № 2 до договору сторонами погоджено, що розмір щомісячного платежу має складати 708,00 грн. за кожен заклад користувача, зазначений у відповідних додатках до договору, загальний розмір щомісячного платежу з дня набуття чинності договору становить 708,00 грн.; зазначена сума щомісячно перераховується користувачем на розрахунковий рахунок УЛАСП відповідно до умов договору.

Згідно із п. 3 додатку № 2 до договору, виплата платежів проводиться з урахуванням офіційного річного рівня інфляції (тобто загальна сума платежу на кожен наступний рік збільшується шляхом множення на офіційний індекс інфляції попереднього року і т.д.).

Додатковою угодою №1 від 01.06.2016 до договору, сторони погодили, що у період з 01 червня 2016 року по 01 вересня 2016 користувач не здійснює використання творів за договором, у зв’язку із чим тимчасово звільняється від сплати щомісячної винагороди.

Відповідач в порушення взятих на себе зобов’язань за період з листопада 2016 року по лютий 2018 року оплату за публічне виконання творів на підставі договору не здійснив, у зв’язку із чим заборгованість відповідача за вказаний період становить 10864,00 грн.

На підставі п. 3.6 договору, оскільки оплата щомісячних платежів прострочена більше ніж на чотири місяці, позивачем нарахована винагорода (роялті) з березня 2018 року до вересня 2018 року включно, що за розрахунком позивача становить 4956,00 грн.

Також у зв’язку із простроченням грошового зобов’язання позивачем нараховані втрати від інфляції у розмірі 864,49 грн., 3% річних у розмірі 196,99 грн. та штраф у розмірі 8496,00 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Позивач є організацією колективного управління, уповноваженою Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України на управління на колективній основі майновими правами суб’єктів авторського права і (або) суміжних прав, що підтверджується свідоцтвом про облік організації колективного управління №19/2011 від 24.01.2011.

У відповідності до ст. 1 Закону України "Про авторське право і суміжні права", організація колективного управління (організація колективного управління майновими правами) - організація, що управляє на колективній основі майновими правами суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав і не має на меті одержання прибутку.

Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об’єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим Законом (ч. 2 ст. 418 ЦК України).

Перелік об’єктів права інтелектуальної власності визначений приписами ч. 1 ст. 420 ЦК України. Зокрема, об’єктами права інтелектуальної власності є літературні та художні твори, які в свою чергу є об’єктами авторського права (ч. 1 ст. 433 ЦК України), до складу яких входять музичні твори (з текстом або без тексту) (п. 1 ч. 1 ст. 433 ЦК України), а також виконання, фонограми, відеограми, передачі (програми) організацій мовлення, які в свою чергу є об’єктами суміжних прав (ч. 1 ст. 449 ЦК України).

Відповідно до статті 422 ЦК України право інтелектуальної власності виникає (набувається) з підстав, встановлених цим Кодексом, іншим законом чи договором.

До майнових прав інтелектуальної власності на твір відповідно до ч. 1 ст. 440 ЦК України відносяться: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Як передбачено ст. 1 Закону України "Про авторське право і суміжні права", виключним є майнове право особи, яка має щодо твору, виконання, постановки, передачі організації мовлення, фонограми чи відеограми авторське право і (або) суміжні права, на використання цих об'єктів авторського права і (або) суміжних прав лише нею і на видачу лише цією особою дозволу чи заборону їх використання іншим особам у межах строку, встановленого цим Законом.

Згідно частини 2 статті 426 ЦК України, особа, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності, може використовувати цей об'єкт на власний розсуд з додержанням при цьому прав інших осіб.

Частиною третьою статті 426 ЦК України встановлено, що використання об'єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених Цивільним кодексом України та іншим законом.

Відповідно до ч. 4, ч. 5 ст. 32 Закону України "Про авторське право і суміжні права", за авторським договором про передачу невиключного права на використання твору автор (чи інша особа, яка має авторське право) передає іншій особі право використовувати твір певним способом і у встановлених межах. При цьому за особою, яка передає невиключне право, зберігається право на використання твору і на передачу невиключного права на використання твору іншим особам. Право на передачу будь-яким особам невиключних прав на використання творів мають організації колективного управління, яким суб'єкти авторського права передали повноваження на управління своїми майновими авторськими правами.

Згідно із ч. 2 ст. 33 Закону України "Про авторське право і суміжні права" передбачено договір про передачу прав на використання творів вважається укладеним, якщо між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов (строку дії договору, способу використання твору, території, на яку поширюється передаване право, розміру і порядку виплати авторської винагороди, а також інших умов, щодо яких за вимогою однієї із сторін повинно бути досягнено згоди).

Суб'єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: а) особисто; б) через свого повіреного; в) через організацію колективного управління (ст. 45, ч. 1 ст. 47 Закону).

Відповідно до ч. 3 ст. 48 Закону України "Про авторське право і суміжні права" встановлено, що повноваження на колективне управління майновими правами передаються організаціям колективного управління авторами та іншими суб'єктами авторського права і (або) суміжних прав на основі договорів, укладених у письмовій формі.

Згідно ч. 5 ст. 48 Закону України "Про авторське право і суміжні права" визначено, що на основі одержаних повноважень організації колективного управління надають будь-яким особам шляхом укладання з ними договорів невиключні права на використання об'єктів авторського права і (або) суміжних прав.

В пункті 3.3.договору сторони погодили, що відповідач зобов'язаний перераховувати на поточний рахунок позивача винагороду (роялті), узгоджену сторонами у відповідних додатках до договору не пізніше ніж за 5 (п'ять) днів до початку місяця за який здійснюється платіж.

В додатку № 2 до договору сторонами погоджено, що розмір щомісячного платежу становить 708,00 грн.

За розрахунком позивача заборгованість відповідача з оплати за публічне виконання творів за період з листопада 2016 року по лютий 2018 року становить 10864,00 грн.

Доказів здійснення оплати винагороди (роялті) за вказані періоди у строк, встановлений п. 3.3. договору (не пізніше ніж за 5 (п'ять) днів до початку місяця за який здійснюється платіж) відповідачем не надано.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов’язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Оскільки матеріалами справи підтверджується невиконане зобов'язання за договором у сумі 10864,00 грн., доказів оплати вказаної суми заборгованості відповідачем не надано, суд задовольняє позовні вимоги про стягнення заборгованості у розмірі 10864,00 грн.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (п. 1 ст. 612 ЦК України).

У зв’язку із простроченням грошового зобов‘язання за договором, позивачем заявлені до стягнення втрати від інфляції у розмірі 864,49 грн. і 3% річних у розмірі 196,99 грн. (нараховані за загальний період з 27.10.2016 по 27.01.2018), штраф у розмірі 8496,00 грн. та на підставі п. 3.6 договору сума дострокової сплати винагороди (роялті) у розмірі 4956,00 грн.

Частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України передбачено, що за прострочення виконання грошового зобов’язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов’язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

Розрахунки 3% річних на суму 196,99 грн. та інфляційних втрат у розмірі 864,49 грн. є арифметично вірними, а тому вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Пунктом 3.6. договору встановлено, що у разі прострочення платежу стосовно одного місяця на строк, більший, ніж 4 місяці, користувач повинен сплатити позивачу штраф, що складає 100% від розміру простроченого платежу. Крім цього, в разі зазначеної прострочки позивач набуває право на дострокове отримання винагороди за строк в повному обсязі.

Судом встановлено, що оплата щомісячних платежів з листопада 2016 року по жовтень 2017 року прострочена на строк, більший ніж 4 місяці.

За таких обставин, враховуючи положення пункту п. 3.6 договору, вимоги позивача про стягнення 8496,00 грн. штрафу та 4956,00 грн. дострокової сплати винагороди (роялті) (за період з березня 2018 року по вересень 2018 року) є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи встановлені вище обставини, оскільки вимоги позивача є обґрунтованими, суд задовольняє позовні вимоги Приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав" до Товариства з обмеженою відповідальністю "КЛУБ-ДРАФТ на ПОДОЛІ" про стягнення 25 377,48 грн., з яких: 10864,00 грн. – основний борг, 864,49 грн. – втрати від інфляції, 196,99 грн. – 3% річних, 8496,00 грн. – штраф, 4956,00 грн. – сума дострокової сплати винагороди (роялті).

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КЛУБ-ДРАФТ на ПОДОЛІ" (04071, м. Київ, вулиця ХОРИВА, будинок 1, ідентифікаційний код 39558167) на користь Приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав" (02002, м. Київ, вулиця ЄВГЕНА СВЕРСТЮКА, будинок 23, офіс 1016, ідентифікаційний код 37396233) основний борг у розмірі 10864,00 грн., втрати від інфляції у розмірі 864,49 грн., 3% річних у розмірі 196,99 грн., штраф у розмірі 8496,00 грн., суму дострокової сплати винагороди (роялті) у розмірі 4956,00 грн. та судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 24.09.2018.

Суддя                                                                                                              О.В. Гулевець