ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" вересня 2018 р. Справа № 911/1931/18

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді Горбасенка П.В. за участі секретаря судового засідання Янченка А.В., розглянув у місті Києві у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства Укртелеком в особі Київської міської філії Публічного акціонерного товариства Укртелеком

до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради

про стягнення 2 006 343, 46 грн

За участю представників:

від позивача ОСОБА_1 (дов. № 2624 від 12.12.2017);

від відповідача ОСОБА_2 (дов. № 9801 від 26.09.2018).

Обставини справи:

Публічне акціонерне товариство Укртелеком в особі Київської міської філії Публічного акціонерного товариства Укртелеком (далі - позивач) звернулося з позовом до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради (далі - відповідач) про стягнення 2 006 343,46 грн заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобовязань з компенсації витрат, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах за період з 01.01.2016 по 31.12.2016.

Ухвалою господарського суду Київської області від 11.09.2018 відкрито провадження у справі № 911/1931/18 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 28.09.2018.

26.09.2018 та 28.09.2018 до канцелярії господарського суду Київської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 19827/18 від 26.09.2018 та № 20011/18 від 28.09.2018), згідно якого останній просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у звязку з відсутності порушення відповідачем договірних зобовязань з огляду на відсутність бюджетного фінансування. Вказаний відзив прийнято судом.

28.09.2018 через канцелярію господарського суду Київської області від представника позивача надійшла відповідь на відзив № 11/139 від 27.09.2018 (вх. № 19974/18), згідно якої останній просив суд задовольнити позов повністю та заперечив проти доводів відповідача, який прийнято судом.

У підготовчому судовому засіданні 28.09.2018 представники позивача та відповідача не заперечили проти розгляду справи по суті 28.09.2018 після вирішення судом питань, зазначених у частині другій статті 182 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні під час розгляду спору по суті 28.09.2018 представник позивача підтримав задоволення позовних вимог повністю, представник відповідача заперечив проти задоволення позову з підстав викладених у відзиві на позов.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши промову (заключне слово) представників позивача та відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач в якості обґрунтування позовних вимог посилається на те, що на ПАТ «Укртелеком», як на оператора телекомунікацій згідно ч. 3 ст. 63 Закону України «Про телекомунікації» та п. 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 № 295, покладено обовязок надавати телекомунікаційні послуги з урахуванням пільг, відповідно до законодавства України.

Позивач надає телекомунікаційні послуги на пільгових умовах категоріям споживачів, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-ХІІ, Закону України «Про жертви нацистських переслідувань» від 23.03.2000 № 1584-ІІІ, Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-ХІІ, Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист» від 24.03.2008 № 203/98-ВР, Закону України «Про соціальний і правових захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XІІ та Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 № 2402-ІІІ.

Згідно п. 3 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг з послуг звязку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256 головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, обєднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення

Враховуючи вищевикладене, відшкодування витрат, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах, здійснюється за рахунок державних субвенцій головним розпорядником коштів, яким є відповідач.

Відповідно до п. 11 Порядку про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 № 117, щомісяця між сторонами здійснюється звірка розрахунків за надані населенню телекомунікаційні послуги, на які надаються пільги відповідно до законодавства форма № 3-пільга.

Позивачем на виконання вимог вищезазначених законодавчих актів за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 надано телекомунікаційні послуги на пільгових умовах на суму 2 014 601,65 грн, що підтверджується Актами звірки взаємних розрахунків за надані населенню послуги, на які надаються пільги, з яких відповідачем профінансовано 8 258,19 грн, внаслідок чого заборгованість відповідача перед позивачем по витратах, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах на момент прийняття судового рішення склала 2 006 343,46 грн (2 014 601,65 грн 8 258,19 грн).

Судом також встановлено, що позивачем на адресу відповідача направлено листи від 04.02.2016, 15.06.2016, 30.06.2016 про наявність заборгованості за надані телекомунікаційні послуги на пільгових умовах, необхідність її сплати та про забезпечення дотримання вимог законодавства.

У відповідь, листами № 6675 від 08.09.2016 відповідач повідомив про відсутність видатків для відшкодування витрат за надані послуги звязку пільговим категоріям населення.

03.11.2017 листом № 11/278 відповідачу направлено претензію № 19 щодо відшкодування витрат, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах в сумі 2 004 625,13 грн.

Відповідач повідомив позивача, що задовольнити претензію не має можливості, оскільки у 2016 році видатки на відповідні цілі не були передбачені.

Предметом позову є вимоги про стягнення 2 006 343,46 грн заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах.

Згідно ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» виключно законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв'язку та критерії їх надання.

Суд встановив, що відповідачем не в повному обсязі відшкодовано витрати, понесені внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах в період з 01.01.2016 по 31.12.2016, внаслідок чого заборгованість за надані на пільгових умовах телекомунікаційні послуги за цей період становить 2 006 343,46 грн.

Враховуючи те, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття судового рішення складає 2 006 343,46 грн, розмір вказаного боргу відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 2 006 343,46 грн заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах є обґрунтованою, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами і відповідно підлягає задоволенню.

Судом критично оцінюються посилання відповідача на внесення з 03.11.2016 змін до Положення про звання «Почесний громадянин міста Біла Церква», відповідно до якого особам, які мають звання «Почесний громадянин міста Біла Церква» знижка плати за користування місцевим телефонним звязком не передбачена, оскільки про відповідні зміни відповідач позивача не повідомив та відповідачем не спростовано факту надання позивачем телекомунікаційних послуг за спірний період.

Крім того, суд звертає увагу сторін на те, що затримка бюджетного фінансування не може бути підставою для неоплати наданих послуг, оскільки відповідно до частини другої статті 617 ЦК України, частини другої статті 218 ГК України та рішення Європейського суду з прав людини у справі „Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України від 18 жовтня 2005 року відсутність бюджетних коштів не може бути підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобовязання.

Усі інші твердження та заперечення сторін не спростовують вищевикладених висновків суду.

Крім того, суд звертає увагу сторін, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвеція) зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).

За таких обставин суд вважає, що позовна вимога про стягнення 2 006 343,46 грн заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах є обґрунтованою, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами і відповідно підлягає задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються судом відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 237-239, 240 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Ярослава Мудрого, буд. 2; ідентифікаційний код 03193643) на користь Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» (01601, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, будинок 18; ідентифікаційний код 21560766) в особі Київської міської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» (01033, м. Київ, Голосіївський р-н, вул. Антоновича, буд. 40; ідентифікаційний код 01189910) 2 006 343 (два мільйони шість тисяч триста сорок три гривні) 46 коп. заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах та 30 095 (тридцять тисяч девяносто пять гривень) 15 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи до Київського апеляційного господарського суду або через господарський суд Київської області до Київського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено: 02.10.2018.

Суддя П.В.Горбасенко