ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" серпня 2018 р. м. Київ Справа № 911/777/18

Розглянувши матеріали справи Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, 08500, Київська обл., м. Фастів, вул. Чайковського, 12

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, 08001, Київська обл., смт. Макарів, вул. Хутірська, 33

про розірвання договору та стягнення 101000,00 грн.

За участю секретаря судового засідання Беркут Я.О.

Суддя Карпечкін Т.П.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_3 (ордер КВ № 236762 від 10.04.2018 року); ОСОБА_4 (довіреність б/н від 13.06.2018 року);

від відповідача: ОСОБА_2 (витяг № НОМЕР_1 від 17.04.2018 року).

обставини справи:

В провадженні Господарського суду Київської області знаходиться справа за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору та стягнення 101000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 18.04.2018 року відкрито провадження у справі № 911/777/18, справу № 911/777/18 призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 23.05.2018 року.

В судове засідання 23.05.2018 року представник відповідача не зявився, вимог ухвали Господарського суду Київської області від 18.04.2018 року не виконав. У звязку з чим, підготовче засідання відкладалось на 13.06.2018 року.

У звязку з перебуванням судді Карпечкіна Т.П. на лікарняному судове засідання 13.06.2018 року не відбулося та ухвалою від 21.06.2018 року буо перенесено на 04.07.2018 року.

В судовому засіданні 04.07.2018 року судом оголошено ухвалу про перерву в підготовчому засіданні у справі № 911/777/18 на 18.07.2018 року, про що зазначено в протоколі відповідного судового засідання та повідомлено сторін під розписку.

Також, ухвалою від 04.07.2018 року за клопотанням відповідача було продовжено строк підготовчого провадження у справі № 911/777/18 на тридцять днів.

В судовому засіданні 18.07.2018 року відповідачем подано заяву про витребування доказів, заявлено усне клопотання про відкладення розгляду справи та клопотання про продовження строку для подачі відзиву на позовну заяву.

В судовому засіданні 18.07.2018 року підготовче засідання було відкладено на 06.08.2018 року у звязку з витребуванням у позивача додаткових доказів.

03.08.2018 року представником відповідача подано відзив, яким останній проти позову заперечує з підстав викладених у відзиві.

В судовому засіданні 06.08.2018 року представники позивача позовні вимоги, з підстав викладених у позовній заяві, підтримали в повному обсязі, уточнень позовних вимог не заявили. Також зазначили і про те, що позивачем повідомлено про всі обставини справи, які йому відомі, та надані суду всі наявні в нього докази.

Відповідача в судовому засіданні 06.08.2018 року проти позову заперечував з підстав викладених у відзиві, поданому 03.08.2018 року. Зазначив, що докази на які він посилається у відзиві, додані до нього. Також зазначив і про те, що відповідачем повідомлено про всі обставини справи, які йому відомі.

Враховуючи, що судом під час підготовчого судового засідання вирішено питання, зазначені в ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України та вчинено усі необхідні дії, передбачені ст. 177 Господарського процесуального кодексу України, з метою забезпечення правильного, своєчасного та безперешкодного розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду по суті на 27.08.2018 року.

В судовому засіданні 27.08.2018 року представники позивача позовні вимоги підтримали та надали додаткові докази в обґрунтування заперечень проти викладених у відзиві обставин, представник відповідача проти позову заперечував та надав докази в підтвердження викладених у відзиві обставин.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

ОСОБА_5 до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У звязку з чим, в судовому засіданні 27.08.2018 року судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, у нарадчій кімнаті, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши надані докази, суд

встановив:

Як вбачається з викладених у позові обставин, між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (позивач, Суборендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (відповідач, Суборендар) було укладено Договір суборенди приміщення №01 від 01.06.2017 (надалі - Договір).

ОСОБА_5 до п. 1.1. ОСОБА_6 Суборендодавець передає, а Суборендар приймає у тимчасове оплатне користування нежитлове приміщення, загальною площею 130,0 кв.м., що знаходиться за адресою: 08500, Київська область, м. Фастів, вул. Галафеєва, 18 (перший поверх) для здійснення Суборендарем своєї господарської діяльності.

Згідно з п.2.6 ОСОБА_6 об'єкт, що орендується, вважається переданим в суборенду з дати підписання сторонами акта прийому-передачі, у якому повинен бути зазначений технічний стан приміщень і який оформляється окремим додатком, що є невід'ємною частиною договору.

01.06.2017 року між Суборендодавцем та Суборендарем було підписано ОСОБА_5 прийому-передачі приміщення.

З вищенаведеного вбачається, що Суборендодавець виконав свої зобов'язання за ОСОБА_6 та передав Суборендареві в тимчасове оплатне користування нежитлове приміщення, загальною площею 130,0 кв.м., що знаходиться за адресою: 08500, Київська область, м. Фастів, вул. Галафеєва, 18 (перший поверх) для здійснення Суборендарем своєї господарської діяльності.

У п.3.2 ОСОБА_6 передбачено, що термін дії даного ОСОБА_6 встановлений з 01.06.2017 року по 01.12.2019 року.

Згідно з п. 4.1. ОСОБА_6 Суборендар кожен місяць сплачує Суборендодавцю орендні платежі за користування приміщенням в розмірі 25 250,00 грн.

ОСОБА_5 до п. 4.2. ОСОБА_6 орендна плата сплачується до 5 числа поточного місяця в національній валюті України, шляхом оплати готівкою або перерахування на поточний рахунок Суборендодавця.

Умовами п.6.1.2. ОСОБА_6 передбачено, що Суборендар зобов'язується вчасно здійснювати орендні платежі.

Однак, Суборендар свої зобов'язання за ОСОБА_6 своєчасно та в повному обсязі не виконав, починаючи з дати укладення ОСОБА_6, тобто з 01.06.2017 року, Суборендарем жодного разу не було сплачено орендної плати, передбаченої п.4.1. ОСОБА_6, з розрахунку 25 250,00 грн. за кожен місяць оренди.

Позивач зазначає, що стосовно стягнення заборгованості з орендної плати за період з 01.06.2017 року по 30.11.2017 року в загальній сумі 151 000,00 грн. позивач звернувся до Господарського суду Київської області із заявою про видачу судового наказу в наказному провадженні.

У звязку з чим, оскільки питання про стягнення заборгованості з орендної плати за період з 01.06.2017 року по 30.11.2017 року в загальній сумі 151 000,00 грн. передано на розгляд суду в наказному провадженні, в даному позові позивач просить стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати за грудень 2017 року в сумі 25 250,00 грн., січень 2018 року в сумі 25 250,00 грн., лютий 2018 року в сумі 25 250,00 грн., березень 2018 року в сумі 25 250,00 грн., що в загальній сумі становить 101 000,00 грн.

Також, позивач в позові зазначає, що згідно з п.10.1. ОСОБА_6 даний Договір розірванню в односторонньому порядку не підлягає, за винятком випадків передбачених законодавством України. За умовами п.10.2.2. ОСОБА_6 дострокове розірвання можливе у випадку, якщо Суборендар не вніс орендну плату, і плату за комунальні послуги протягом більш ніж 2 (двох) місяців.

У зв'язку з істотним порушенням умов ОСОБА_6 зі сторони відповідача, що полягає в невиконанні його обов'язку щодо сплати орендних платежів протягом більш 2 місяців, позивач неодноразово попереджав відповідача про дострокове розірвання договору. Зокрема, в листі від 27.10.2017 року позивач просив погасити заборгованість до 01.11.2017 року та попереджав, що у випадку несплати Договір суборенди приміщення буде достроково розірвано.

У листі від 10.11.2017 року позивач просив погасити заборгованість та звільнити орендоване приміщення в зв'язку з достроковим розірванням договору відповідно до п. 10.2.2. ОСОБА_6.

Також 22.12.2017 року позивачем було надіслано вимогу про дострокове розірвання ОСОБА_6 та щодо сплати заборгованості.

Однак, відповідачем зазначені вимоги були залишені без відповіді та задоволення, орендні платежі не сплачено, приміщення не повернуто.

У зв'язку з чим, з огляду на несплату відповідачем орендної плати протягом понад 2 місяці, на підставі п. 10.2.2. ОСОБА_6 позивач просить в позові крім стягнення 101 000,00 грн. заборгованості з орендної плати, також розірвати Договір суборенди приміщення № 01 від 01.06.2017 року.

Відповідач подав відзив, в якому проти позову заперечував, зазначив, що позивачем порушено порядок досудового врегулювання спору, заперечуючи при цьому, факт отримання від позивача наведених в позові листів-вимог.

Крім того, зазначив, що згідно з п. 2.5. ОСОБА_6 передача приміщень здійснюється відповідно плану розташування суборендної площі згідно з додатком№1 даного ОСОБА_6, що є його невідємною частиною. Однак, в матеріалах справи відсутній затверджений належним чином, та скріплений підписами і печатками сторін план розташування суборендної площі.

Також, якщо співставити обставини виконання основного ОСОБА_6 оренди №16 від 05.05.2018 року, приміщення 1-16 площею 19 кв.м. в оренду ОСОБА_1 передано не було, що виключає можливість його передачі за ОСОБА_6 суборенди №01 від 01.06.2018 року.

У звязку з наведеним, відповідач зазначив, що вказане в ОСОБА_6 суборенди приміщення площею 130 кв.м йому не передавалось і він ним не користувався.

Також, відповідач заперечував правомочність ФОП ОСОБА_1 укладати Договір суборенди, посилаючись на неналежність доказів: копії ОСОБА_6 оренди №16 від 05.05.2017 року та копії ОСОБА_5 передачі обєкта в оренду до ОСОБА_6 оренди №16 від 05.05.2017 з планом.

Також, відповідач наголошував та надав докази, що основний Договір оренди № 16 стосовно передачі позивачу в оренду нежитлового приміщення площею 250 кв.м. за адресою м. Фастів, вул. Галафеєва,18 (перший поверх), укладений 05.05.2017 року, відповідний ОСОБА_5 передачі обєкта в оренду до ОСОБА_6 оренди №16 від 05.05.2017 року підписаний 01.06.2017 року, в той же час, вказане приміщення 01.03.2017 року було передано ФОП ОСОБА_7 (орендодавцем за основним ОСОБА_6 оренди №16), як власником приміщення, в оренду ТОВ «РОМФАРМ» згідно договору оренди приміщення №14 від 28.02.2017 року та ОСОБА_5 прийому-передачі приміщення від 01.03.2017 року.

Відповідач зазначає, що оскільки орендні відносини між ФОП ОСОБА_7 та ТОВ «РОМФАРМ» не припинені і приміщення ФОП ОСОБА_7 не поверталось, відповідне приміщення не могло бути передане ним в оренду ФОП ОСОБА_1 за ОСОБА_6 оренди №16 від 05.05.2017 року, і останній не міг передати частину відповідного приміщення відповідачу за спірним ОСОБА_6 суборенди.

З огляду на викладене відповідач заперечував правомочність (необхідний обсяг цивільної дієздатності) ФОП ОСОБА_1 на укладення ОСОБА_6 суборенди №01 від 01.06.2017 року та зазначав про його недійсність.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

ОСОБА_5 до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

ОСОБА_5 до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як визначено ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно зі ст. 774 Цивільного кодексу України передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом.

Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму.

Частиною 3 ст. 774 Цивільного кодексу України визначено, що до договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

Згідно зі ст. 765 Цивільного кодексу України наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму.

Дослідивши обставини справи та наявні у справі докази, судом встановлено, що Договір суборенди №01 від 01.06.2017 року підписано відповідачем та скріплено його печаткою. Також, сторонами 01.06.2017 року підписано ОСОБА_5 прийому-передачі приміщення за ОСОБА_6 суборенди приміщення № 01 від 01.06.2017 року про передачу позивачем відповідачу в тимчасове платне користування приміщення площею 130 кв.м. ОСОБА_5 прийому-передачі підписано відповідачем та скріплено його печаткою.

Відповідач в ході розгляду спору не надав обґрунтованих пояснень щодо обставин підписання ОСОБА_6 суборенди №01 від 01.06.2017 року та ОСОБА_5 приймання-передачі приміщення за ОСОБА_6 суборенди приміщення № 01 від 01.06.2017 року про площею 130 кв.м. Також відповідачем не заперечено факту підписання та справжності його підпису та печатки на наведених ОСОБА_6 суборенди та ОСОБА_5.

Таким чином, факт підписання ОСОБА_6 суборенди №01 від 01.06.2017 року свідчить про досягнення сторонами домовленостей щодо передачі позивачем відповідачу в суборенду обумовленого сторонами приміщення. Про виконання відповідних домовленостей свідчить факт підписання сторонами 01.06.2017 року без зауважень ОСОБА_5 приймання-передачі приміщення в суборенду, який засвідчує погодження та прийняття відповідачем належного виконання позивачем ОСОБА_6 суборенди.

Також, підписуючи 01.06.2017 року ОСОБА_5 приймання-передачі приміщення в суборенду, відповідач був обізнаний з розташуванням та станом приміщення, та засвідчив фактичне прийняття в користування відповідного приміщення, яке задовольнило його вимоги.

Щодо посилань відповідача на відсутність у позивача правомочності передавати в суборенду приміщення, яке основним орендодавцем передано в користування іншій особі, позивачем спростовано відповідні обставини.

Зокрема, позивачем надано Угоду від 11.05.2017 року про розірвання ОСОБА_6 оренди приміщення № 14 від 28.02.2017 року з ТОВ «Ромфарм».

Таким чином, на момент фактичного виконання основного ОСОБА_6 оренди від 05.05.2017 року № 16, а саме на день підписання ОСОБА_5 приймання-передачі позивачем приміщень в оренду 01.06.2017 року, Договір оренди № 14 від 28.02.2017 року з ТОВ «Ромфарм» було розірвано.

Наведені обставини та докази свідчать про спростування доводів відповідача та обґрунтовують можливість передачі позивачем відповідачу за ОСОБА_5 від 01.06.2017 року в суборенду приміщення, отриманого в оренду в цей же день.

ОСОБА_5 до ст. 761 Цивільного кодексу України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права.

ОСОБА_5 до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Підписання позивачем та відповідачем двостороннього ОСОБА_6 суборенди свідчить про досягнення домовленостей та укладення договору щодо користування майном.

Відповідачем не надано доказів визнання недійсним ОСОБА_6 суборенди у встановленому порядку, не заперечено та не спростовано факту підписання ОСОБА_6 суборенди та ОСОБА_5 про фактичне прийняття від позивача виконання за відповідним ОСОБА_6 суборенди, як належного.

Таким чином, позивач у справі мав право передання майна у найм, як особа, якій належать майнові права щодо користування на підставі основного ОСОБА_6 оренди. Матеріалами справи підтверджується факт виконання позивачем обовязку передати наймачеві майно, і таке виконання прийняте відповідачем як належне, про що свідчить підписання сторонами ОСОБА_5 приймання-передачі майна.

Оскільки факт укладення та виконання ОСОБА_6 суборенди не спростовано в установленому порядку, дослідження обставин укладення та виконання основного ОСОБА_6 оренди, щодо якого також відсутні докази недійсності, не має значення для вирішення даного спору про стягнення заборгованості з суборендної плати та розірвання ОСОБА_6 суборенди.

Статтею 762 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

ОСОБА_5 до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати за ОСОБА_6 суборенди обґрунтована і підлягає задоволенню.

Статтею 651 Цивільного кодексу України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1).

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (ч. 2).

Таким чином, з огляду на п. 10.2.2. ОСОБА_6 суборенди, враховуючи встановлений судом факт прострочення відповідачем орендних платежів протягом більш ніж 2 (двох) місяців, позовна вимога про розірвання ОСОБА_6 суборенди обґрунтована і підлягає задоволенню.

Як визначено ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

ОСОБА_5 до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 73,74, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору та стягнення 101000,00 грн. задовольнити в повному обсязі.

2. Розірвати Договір суборенди приміщення № 01 від 01.06.2017 року, укладений між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та Фізичною особою- підприємцем ОСОБА_8.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (08001, Київська обл., смт. Макарів, вул. Хутірська, 33, код РНОКПП НОМЕР_2) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (08500, Київська обл., м. Фастів, вул. Чаковського, 12, код РНОКПП НОМЕР_3) 101000 (сто одна тисяча) грн. 00 коп. суборендної плати та 3524 (три тисячі пятсот двадцять чотири) грн. 00 коп. судового збору.

4. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання апеляційної скарги відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 розділу XI Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 10.09.2018 р.

Суддя Т.П. Карпечкін