ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2018 року м. ОдесаСправа № 915/828/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєляновського В.В., суддів: Будішевської Л.О., Величко Т.А.

при секретарі - Клименко О.В.

за участю представників:

від позивача: Антонова С.Ю.

від відповідача: Іноземцев Є.С.

від третьої особи: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі

апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Щербини Олексія Олексійовича

на рішення господарського суду Миколаївської області від 08.06.2018р., головуючий суддя в І інстанції Смородінова О.Г., судді Алексєєв А.П., Коваль Ю.М., повний текст якого складено 18.06.2018р. в м. Миколаєві

у справі № 915/828/16

за позовом: Фізичної особи-підприємця Щербини Олексія Олексійовича

до відповідача: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Міністерство енергетики та вугільної промисловості України,

про: стягнення 26780927,42 грн. відшкодування вартості безпідставно набутого майна.

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року фізична особа-підприємець Щербина О.О. звернувся до господарського суду Миколаївської області з позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз" та згідно з заявою про уточнення позовних вимог від 06.02.2018 просив суд стягнути з відповідача 26 780 927,42 грн. у відшкодування вартості безпідставно набутого газопроводу високого, середнього, низького тиску протяжністю 51 852 метрів, змонтовані ШП-2 одиниці, ШРП-1 одиниця, ГШРП-2 одиниці в смт. Арбузинка Миколаївської області

В обґрунтування пред'явлених вимог позивач посилався на те, що Арбузинська селищна рада Миколаївської області рішенням № 77 від 02.08.2006р. делегувала ФОП Щербині О.О. функції замовника на будівництво газопостачання селища Арбузинка, на виконання якого того ж дня між Арбузинською селищною радою та ФОП Щербиною О.О. як виконавцем було укладено договір на виконання соціального замовлення, за умовами якого сторони зобов'язалися шляхом об'єднання фінансів, майна та зусиль спільно діяти в сфері виконання територіально соціального замовлення щодо розвитку муніципального житлового будівництва та в спільній пайовій участі з будівництва наступного об'єкта: будівництво газопроводів високого, середнього, низького тиску відстанню 64 578 метрів, монтажу ШРП-7 шт., ГШРП-2 шт., ПГРК-1 шт. Актами державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом № 1 від 13.02.2007р., № 2 від 13.07.2007р., від 18.02.2008р., № 5 від 05.05.2009р., № 6-8 від 05.05.2008р., № 10 від 10.10.2008р., від 20.10.2008р., від 07.11.2008р., від 10.11.2008р., затвердженими розпорядженнями Арбузинської райдержадміністрації Миколаївської області, прийнято в експлуатацію газопровід у ФОП Щербини О.О. як генерального підрядника.

25.03.2008 року між ФОП Щербиною О.О. (замовник) та ВАТ по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз", на теперішній час - ПАТ по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз" (виконавець) було укладено договір № 1/2008-07 про виконання технічного обслуговування зовнішніх систем газопостачання (підземних, надземних газопроводів середнього, низького тиску, ГШРП та ШРП), за умовами якого замовник доручив, а виконавець прийняв на себе зобов'язання виконати експлуатаційні роботи на системах газопостачання замовника на об'єктах: газопровід середнього і низького тиску в смт. Арбузинка Миколаївської області Д-160мм протяжністю 240м, Д-110мм протяжністю 2 731м, Д-90мм протяжністю 3 558м, Д-63 мм протяжністю 15 155м, Д-40мм протяжністю 38 288м, шафові установки ШП-2 з РД-50-6шт., засувки - 12шт., огорожі - 6шт., в терміни визначені графіком і необхідністю, в обсязі згідно переліків робіт на технічне обслуговування. На виконання зазначеного договору позивач передав, а відповідач згідно з актами приймання-передачі газопроводів в експлуатацію від 15.04.08, від 25.03.08, від 23.04.08, від 25.05.08, від 20.11.08, від 25.10.08, від 17.01.09 прийняв для виконання робіт по технічному обслуговуванню газопроводи середнього і низького тиску в смт. Арбузинка Миколаївської області.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 26.02.2009 у справі № 6/86/09 визнано за позивачем право приватної власності на газопровід високого, середнього, низького тиску протяжністю 51 852 метрів, змонтовані ШП-2 одиниці, ШРП-1 одиниця, ГШРП-2 одиниці, збудований за договором від 02.08.2006 в смт. Арбузинка Миколаївської області. У наступному між сторонами виник судовий спір у зв'язку з тим, що ПАТ «Миколаївгаз» в порушення умов договору № 1/2008-07 від 25.03.2008 без дозволу Щербини О.О. було проведено приймання в експлуатацію, підключення і врізку до його газопроводу 41 споживача. ПАТ «Миколаївгаз» листом від 01.11.2010 № 04/1825 повідомило ФОП Щербину О.О. про розірвання договору № 1/2008-07 від 25.03.2008. У межах розгляду справи господарського суду Миколаївської області № 5016/4079/2011 (1/251) постановою Вищого господарського суду України від 05.11.12 договір № 1/2008-07 від 25.03.2008 визнано розірваним на підставі листа відповідача від 01.11.2010 № 04/1825. Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 03.10.13 у справі № 915/143/13-г визнано відсутність у ПАТ «Миколаївгаз» прав на володіння і користування газопроводами, які належать ФОП Щербині О.О.

З метою врегулювання правовідносин між власником газопроводу та ПАТ «Миколаївгаз», позивач листом від 06.04.2016 запропонував відповідачу здійснити передачу права власності на майно шляхом укладення договору купівлі - продажу, але вказану пропозицію було залишено останнім без відповіді.

Посилаючись на те, що судовими рішеннями встановлено факт використання ПАТ «Миколаївгаз» у своїй господарській діяльності з метою отримання прибутку газопроводів, що належать ФОП Щербині О.О., здійснюючі розподіл газу по газовим мережам для забезпечення отримання газу кінцевими споживачами, за відсутності прав на володіння і користування газопроводами, так як між сторонами відсутні договірні відносини щодо цього майна, і у даному випадку відповідач використовує майно позивача без достатніх правових підстав, позивач на підставі ст. ст. 316, 1212, 1213 ЦК України просив задовольнити позов.

ПАТ «Миколаївгаз» не визнало позов посилаючись на те, що лише частина газових мереж, яка за твердженням позивача належить йому, знаходиться на балансі відповідача, а саме: газопровід середнього тиску Арбузинський р-н, смт. Арбузинка, пров. Котовського, вул. 40-р Перемоги, пров. Чер. Партизан, пров. Широкий, 2, вул. Гоголя 5047м, інв. номер в системі ЄСК 30200310; газопровід середнього тиску Арбузинський р-н, смт. Арбузинка, пров. Далекий, вул. Леніна, вул. 40-р Перемоги, пров. Вишневий, пров. Комарова 3053м, інв. номер в системі ЄСК 30200309, які належать державі та передані на баланс відповідача Міністерством енергетики та вугільної промисловості України за договором № 31/12 від 22.11.2012 про надання на праві господарського відання державного майна, яке використовується для забезпечення розподілу природного газу і не підлягає приватизації. Щодо інших газопроводів, то вони не перебувають на балансі відповідача, а тому підстави стверджувати, що відповідач набуває нові цінності, збільшив кількість та вартість належного йому майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із його володіння, - відсутні.

Позивач в позові не зазначив, що газопроводи втрачені ним та він не може ними розпоряджатися на власний розсуд у зв'язку з нібито набуттям їх відповідачем, хоча це є однією з обов'язкових умов безпідставного набуття іншою особою. Факт направлення позивачем на адресу відповідача листа від 06.04.2016 з пропозицією зустрічі для обговорення всіх істотних умов договору купівлі-продажу газопроводу навпаки підтверджує, що позивач вільно володіє та розпоряджається належним йому майном, чим спростовується його твердження про безпідставне набуття відповідачем газопроводу.

Згідно з правилами Кодексу газорозподільних систем, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2494 (далі - Кодекс) саме власник газорозподільної системи зобов'язаний забезпечувати утримання останньої відповідно до вимого чинного законодавства, для чого власник має укласти один з чотирьох договорів з Оператором ГРМ. Натомість, позивач не здійснює жодних дій щодо підтримання газопроводів у належному стані та ухиляється від укладання з відповідачем (неодноразовим ініціатором) договору на експлуатацію, господарське відання чи користування ними. Позивач лише наполягає на тому, щоб відповідач купив його газопровід або взяв в оренду, що є неприйнятним для відповідача, оскільки на укладання таких правочинів у останнього відсутні кошти. Відповідач фактично за власні кошти, не отримуючи будь-якої компенсації, підтримує в належному стані (не свій) газопровід замість власника, який повинен це робити.

Відповідач також стверджував, що позивач у межах цієї справи фактично намагається примусово продати відповідачу газопровід під виглядом начебто компенсації набутого майна, тобто, позивач має намір стягнути повну вартість газопроводу, при цьому залишившись його власником надалі, безпідставно отримавши кошти відповідача.

Міністерство енергетики та вугільної промисловості України в наданих суду письмових поясненнях просило відмовити у задоволенні позову повністю, оскільки газопроводи, які обліковуються на балансі відповідача, є об'єктами державної власності та відносяться до секції рухомого майна.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 08.06.2018 року у задоволенні позову відмовлено повністю з мотивів недоведеності позовних вимог.

Рішення мотивовано встановленими по справі обставинами, на підставі яких суд з урахуванням специфічної природи майна, що належить позивачу, дійшов висновку, що позовні вимоги є передчасно заявленими, оскільки власність не вибула із володіння, користування та розпорядження позивача, намір такого вибуття також з матеріалів справи не убачається, і власником не доведено факту безпідставного набуття відповідачем майна позивача за рахунок останнього у розумінні приписів ст. 1212 ЦК України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ФОП Щербина О.О. звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати повністю та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Скарга обґрунтована неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права при дослідженні доказів та наданні їм оцінки, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи і прийняття незаконного рішення, та мотивована посиланнями на ті ж самі обставини, що викладені у позовній заяві та у заяві про уточнення позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ «Миколаївгаз» заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення місцевого суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у справі матеріали, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 02.08.2006 року на виконання рішення Арбузинської селищної ради Миколаївської області від 02.08.2006 № 77 про делегування ФОП Щербині О.О. функцій замовника на будівництво газопостачання селища Арбузинка, між Арбузинською селищною радою та ФОП Щербиною О.О. як виконавцем було укладено договір на виконання соціального замовлення, за умовами якого сторони зобов'язалися шляхом об'єднання фінансів, майна та зусиль спільно діяти в сфері виконання територіально соціального замовлення щодо розвитку муніципального житлового будівництва та в спільній пайовій участі з будівництва наступного об'єкта: будівництво газопроводів високого, середнього, низького тиску відстанню 64 578 метрів, монтажу ШРП-7 шт., ГШРП-2 шт., ПГРК-1 шт.

Актами державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта № 1 від 13.02.2007р., № 2 від 13.07.2007р., від 18.02.2008р., № 5 від 05.05.2009р., № 6-8 від 05.05.2008р., № 10 від 10.10.2008р., від 20.10.2008р., від 07.11.2008р., від 10.11.2008р., затвердженими розпорядженнями Арбузинської райдержадміністрації Миколаївської області, прийнято в експлуатацію газопровід у ФОП Щербини О.О. як генерального підрядника.

25.03.2008 року між ФОП Щербиною О.О. (замовник) та ВАТ по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз", на теперішній час - ПАТ по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз" (виконавець) було укладено договір № 1/2008-07 про виконання технічного обслуговування зовнішніх систем газопостачання (підземних, надземних газопроводів середнього, низького тиску, ГШРП та ШРП), за умовами якого замовник доручив, а виконавець прийняв на себе зобов'язання виконати експлуатаційні роботи на системах газопостачання замовника на об'єктах: газопровід середнього і низького тиску в смт. Арбузинка Миколаївської області Д-160мм протяжністю 240м, Д-110мм протяжністю 2 731м, Д-90мм протяжністю 3 558м, Д-63 мм протяжністю 15 155м, Д-40мм протяжністю 38 288м, шафові установки ШП-2 з РД-50-6шт., засувки - 12шт., огорожі - 6шт., в терміни визначені графіком і необхідністю, в обсязі згідно переліків робіт на технічне обслуговування. На виконання зазначеного договору позивач передав, а відповідач згідно з актами приймання-передачі газопроводів в експлуатацію від 15.04.08, від 25.03.08, від 23.04.08, від 25.05.08, від 20.11.08, від 25.10.08, від 17.01.09 прийняв для виконання робіт по технічному обслуговуванню газопроводи середнього і низького тиску в смт. Арбузинка Миколаївської області (1-10, 12-14 черги будівництва), що були прийняті в експлуатацію вищезазначеними актами державної приймальної комісії.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 26.02.2009 у справі № 6/86/09 визнано за позивачем право приватної власності на газопровід високого, середнього, низького тиску протяжністю 51 852 метрів, змонтовані ШП-2 одиниці, ШРП-1 одиниця, ГШРП-2 одиниці, збудований за договором від 02.08.2006 в смт. Арбузинка Миколаївської області.

У наступному, у зв'язку з виникненням між сторонами численних судових спорів пов'язаних з належними ФОП Щербині О.О. газопроводами, ПАТ «Миколаївгаз» листом від 01.11.2010 № 04/1825 повідомило ФОП Щербину О.О. про розірвання договору № 1/2008-07 від 25.03.2008.

За результатами розгляду справи господарського суду Миколаївської області № 5016/4079/2011 (1/251) Вищий господарський суд України у постанові від 05.11.12 зазначив про те, що договір № 1/2008-07 від 25.03.2008 є розірваним на підставі листа відповідача від 01.11.2010 № 04/1825.

Водночас, за результатами розгляду господарської справи господарського суду Миколаївської області № 915/1319/14 Вищий господарський суд України у постанові від 18.03.2015 зазначив таке: "Разом з тим, надавши належну правову оцінку усім наявним у матеріалах справи доводам сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, зокрема укладений між позивачем і відповідачем договір № 1/2008-07 від 25.03.2008, який є чинним на момент розгляду справи, господарські суди прийшли до правомірного висновку, що ПАТ по газопостачанню і газифікації "Миколаївгаз" має технічну можливість припинити постачання третім особам у справі природній газ по належним позивачу газопроводам шляхом перекриття запірних пристроїв та встановлення пломб на цих пристроях."

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 27.02.2013 у справі № 915/143/13-г, що набрало законної сили, визнано відсутність у ПАТ «Миколаївгаз» прав на володіння і користування газопроводами, які належать ФОП Щербині О.О.

06.04.2016 року ФОП Щербина О.О. звернувся до ПАТ «Миколаївгаз» з листом, в якому, посилаючись на визнання за ним права приватної власності на газопровід високого, середнього, низького тиску протяжністю 51 852 метрів, змонтовані ШП-2 одиниці, ШРП-1 одиниця, ГШРП-2 одиниці, збудований за договором від 02.08.2006 в смт. Арбузинка Миколаївської області, за рішенням господарського суду Миколаївської області від 26.02.2009 у справі № 6/86/09, з метою врегулювання правовідносин між ними та вирішення спору, що існує між сторонами тривалий час, виклав пропозицію укласти договір купівлі-продажу зазначеного майна та провести попередню зустріч уповноважених осіб сторін для узгодження всіх істотних умов договору. Доказів надання відповідачем відповіді на цей лист матеріали справи не містять.

Згідно з висновком судового експерта Свістунова І.С. (ТОВ «Центр будівельних та земельних експертиз») за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи від 29.11.2017р. № 532/112017, дійсна (ринкова) вартість об'єктів систем газопостачання, що призначені для розподілу природного газу від газорозподільних станцій безпосередньо споживачам, без урахування вартості земельного компоненту, визначена в рамках витратного методичного підходу, становить (із заокругленням до цілих одиниць) 13486492 грн. без урахування ПДВ, в тому числі: - 1-а черга будівництва: газопровід середнього тиску загальною протяжністю 5047 м по пров. Котовського, вул. 40 років Перемоги, пров. Красний партизан, пров. Широкий, вул. Гоголя, пров. Крайній, пров. Кузнечний, пров. Безіменний, вул. Чапаєва, вул. Шевченко, прийнятий в експлуатацію актом державної приймальної комісії № 1 від 13.07.2007 - 1204588 грн.; - 2-а черга будівництва: газопровід середнього тиску загальною протяжністю 4683 м по пров. Далекому, пров. Рибному, вул. Леніна, вул. 40 років Жовтня, пров. Вишневому, пров. Комарова, вул. Степовій до пров. Сонячного, прийнятий в експлуатацію актом державної приймальної комісії № 2 від 13.07.2007 - 1184249 грн.; - 3-я черга будівництва: газопровід середнього тиску загальною протяжністю 3053 м від пров. Торгового по вул. 40 років Жовтня, вул. Молодіжній, вул. Східній, вул. Будівельній, пров. Новому, пров. Гагаріна, прийнятий в експлуатацію актом державної приймальної комісії № 3 від 18.02.2008 - 648237 грн.; - 4-а черга будівництва: газопровід середнього тиску загальною протяжністю 5910 м по вул. Шевченко, вул. Зарічній, вул. Леніна, вул. Садовій, пров. Матросова, пров. Вишневому, пров. Майському, пров. Комарова, пров. Артилерійському, пров. Короткому, прийнятий в експлуатацію актом державної приймальної комісії № 4 від 15.02.2008 - 1386554 грн.; - 5-а черга будівництва: газопровід середнього тиску загальною протяжністю 5792 м по пров. Новокраснівському, вул. 40 років Жовтня, вул. І. Франка, вул. Степовій, вул. Садовій, пров. Дружби, пров. Тихому, вул. Миру, вул. Шевченко, вул. Мостовій, ШП-2 № 6 по вул. І. Франка, ШП-2 № 7 по вул. Мостовій, прийнятий в експлуатацію актом державної приймальної комісії № 5 від 05.05.2008 - 1399101 грн.; - 6-7-8-а черга будівництва: газопровід низького тиску загальною протяжністю 5232 м від ШП-2 № 6 по вул. І. Франка, вул. 40 років Жовтня, вул. Степовій, пров. Кірова, від ШП-2 № 7 по вул. Мостовій, вул. Луговій, вул. Б. Хмельницького, по вул. Леніна, від ШП-2 № 1 до пров. Торгового, прийнятий в експлуатацію актом державної приймальної комісії № 6-8 від 05.05.2008 - 1457837 грн.; - 10-а черга будівництва: газопровід середнього тиску загальною протяжністю 11020 м від вул. Шевченко, по дамбі - вул. Набережній по вул. Пушкіна по пр. Травневому по вул. Бондаренка по пр. Констянтинівському по вул. Живанова - по пр. Виноградному - по вул. Колодязній - по вул. Верхній й ШРП № 3, прийнятий в експлуатацію актом державної приймальної комісії № 10 від 10.10.2008 - 2781277 грн.; - 11-а черга будівництва: газопровід високого тиску загальною протяжністю 687 м від пров. Шевченко - до пров. Піщаному до вул. Учительська, ГШРП № 1 та ГШРП № 2, прийнятий в експлуатацію актом державної приймальної комісії № 11 від 20.10.2008 - 822151 грн.; - 9-а та 12-а черга будівництва: газопровід середнього тиску загальною протяжністю 8519 м від вул. Леніна по пр. Майському, вул. Садовій, від вул. Леніна по пр. Вишневому від вул. Зарічній по пр. Торговому, від вул. Садової по пр. Дружби (дев'ята черга), від вул. Шевченко по пр. Піщаному до ГШРП № 1, від ГШРП № 2 по вул. Учительській, вул. Коцюбинського, вул. Щорса, вул. 50 років Жовтня, вул. Низовій (12 черга), прийнятий в експлуатацію актом державної приймальної комісії № 9 від 07.11.2008 - 2157846 грн.; - 13-а черга будівництва: газопровід низького тиску загальною протяжністю 539 м від ШП № 2 вул. Живанова до житлових будинків № 109, № 107, № 105, № 101, прийнятий в експлуатацію актом державної приймальної комісії № 13 від 10.11.2008 - 139888 грн.; - 14-а черга будівництва: газопровід середнього тиску загальною протяжністю: труба Д63 - 231 м, Д40 - 1139 м від пр. Новокраснівського по вул. Леніна по пр. Дружби, від пр. Нового по вул. Садовій, від вул. Леніна по пр. Новому до вул. Шевченко, від вул. Степової по пр. Матросова, від вул. Леніна по пр. Комарова, від вул. Шевченко по пр. Комарова, та кранів Д40 - 2 шт., зазначених в акті державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об'єкта до експлуатації № 14 від 30.12.2008 - 304764 грн.

Предметом даного спору є вимога ФОП Щербини О.О., як власника спірного майна (газопроводів), стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз" 26 780 927,42 грн. у відшкодування вартості безпідставно набутого газопроводу високого, середнього, низького тиску протяжністю 51 852 метрів, змонтовані ШП-2 одиниці, ШРП-1 одиниця, ГШРП-2 одиниці в смт. Арбузинка Миколаївської області.

Обґрунтовуючи підстави позову, позивач посилається на те, що судовими рішеннями встановлено факт використання ПАТ «Миколаївгаз» у своїй господарській діяльності з метою отримання прибутку газопроводів, що належать ФОП Щербині О.О., здійснюючі розподіл газу по газовим мережам для забезпечення отримання газу кінцевими споживачами, за відсутності прав на володіння і користування газопроводами, так як між сторонами відсутні договірні відносини щодо цього майна, і у даному випадку відповідач використовує майно позивача без достатніх правових підстав. У даному випадку спірне майно не може бути повернуто позивачу, оскільки воно є частиною Єдиної газотранспортної системи України, що підтверджується, зокрема, гідравлічною схемою плану розташування газових мереж, смт. Арбузинка Миколаївської області, встановленими у судових рішеннях господарських судів обставинами. Правовими підставами свого позову позивач вказує ст. ст. 1212, 1213 ЦК України.

Відмовляючи у задоволенні позову повністю місцевий господарський суд мотивував своє рішення приписами статей 1212, 1213 ЦК України та встановленими по справі обставинами, виходячи з яких суд з урахуванням специфічної природи майна, що належить позивачу, дійшов висновку, що позовні вимоги є передчасно заявленими, оскільки власність не вибула із володіння, користування та розпорядження позивача, намір такого вибуття також з матеріалів справи не убачається, і власником не доведено факту безпідставного набуття відповідачем майна позивача за рахунок останнього у розумінні приписів ст. 1212 ЦК України.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з правомірним та обґрунтованим висновком місцевого суду про відсутність підстав для задоволення заявлених ФОП Щербиною О.О. позовних вимог, з огляу на таке.

Загальні підстави щодо набуття, збереження майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Під вiдсутнiстю правової підстави, зазначеної у ст. 1212 ЦК України, розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Разом з тим, враховуючи специфічну природу спірного майна, власником якого є позивач, а отже - взаємовідносини, що склалися між сторонами у справі, правова підстава утримання газопроводів в належному стані у даному випадку фактично не відпала, оскільки зазначені газопроводи потребують постійного технічного обслуговування.

За правилами ст. 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Об'єктивними умовами виникнення зобов'язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однiєю особою (набувачем) за рахунок iншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у iншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Вiдповiдно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11, статті 509 ЦК України цивiльнi права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов'язки.Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та iншi правочини.

Зобов'язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося у не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків. Зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов'язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов'язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання.

Якщо ж зобов'язання не припиняється з підстав, передбачених статтями 11, 600, 601, 604-607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов'язання). Набуття однією зі сторін зобов'язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов'язання не є безпідставним.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Судом установлено, і це підтверджується матеріалами справи, що відповідачу спірне майно (газопроводи) було передано позивачем в експлуатацію за існування достатніх правових підстав, а саме за договором № 1/2008-07 від 25.03.2008 про виконання технічного обслуговування зовнішніх систем газопостачання (підземних, надземних газопроводів середнього, низького тиску, ГШРП та ШРП), тобто у спосіб, що не суперечить цивільному законодавству, з метою його технічного обслуговування.

Цим спростовується безпідставне твердження скаржника, що такий висновок місцевого суду не відповідачє фактичним обставнам справи та правовій позиції позивача, на підставі якої грунтується позов.

При цьому, з огляду на специфічну природу спірного майна, право утримання газопроводів для технічного обслуговування спеціалізованою організацією або власником, який має відповідний дозвіл (ліцензію), має місце в силу закону.

Відповідач заперечуючи проти позову посилається на спеціальні норми права, які регламентують відносини власників газових мереж та спеціалізованих організацій (таких як відповідач).

Так, відповідно до частини 4 та 5 статті 7-1 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" власники складових Єдиної газотранспортної системи України зобов'язані забезпечити надійну та безпечну експлуатацію Єдиної газотранспортної системи України згідно з вимогами законодавства та правилами технічної експлуатації. У разі невиконання зазначених вимог власники складових Єдиної газотранспортної системи України зобов'язані передати належні їм складові Єдиної газотранспортної системи України у власність, господарське відання чи користування газотранспортному або газорозподільному підприємству чи укласти з газотранспортним або газорозподільним підприємством договір про експлуатацію таких складових.

Експлуатації Єдиної газотранспортної системи України здійснюється виключно газотранспортними або газорозподільними підприємствами.

Згідно з пунктом 5 глави 1 розділу ІІІ Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2494 від 30.09.2015, власники газової мережі, яка згідно з розділом ІІ цього Кодексу кваліфікується як газорозподільна система (крім газорозподільної системи, що відноситься до державного майна), що не є Операторами ГРМ, та Оператор ГРМ, до мережі якого підключені належні власникам газорозподільної системи (або на території ліцензованої діяльності якого знаходяться споживачі, підключені до цих газорозподільних систем), зобов'язані укласти договір про експлуатацію таких газорозподільних систем, або договір господарського відання чи користування з передачею газорозподільних систем на баланс Оператору ГРМ, або оформити передачу належних власникам газорозподільних систем у власність зазначеному Оператору ГРМ (у тому числі шляхом купівлі-продажу).

Відповідно до п. 3.2 розділу ІІІ Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України № 285 від 15.05.2015 "Про затвердження правил безпеки систем газопостачання", власник (балансоутримувач та/або орендар (наймач)) повинен забезпечити утримання систем газопостачання відповідно до вимог чинного законодавства України.

Отже, чинним законодавством передбачено обов'язок власника газорозподільної системи забезпечувати утримання останньої відповідно до вимог законодавства, для чого власник має укласти один з чотирьох договорів з Оператором ГРМ.

Разом з тим, позивачем, як власником систем газопостачання, що призначені для розподілу природного газу від газорозподільних станцій безпосередньо споживачам, не було здійснено жодних дій для укладення одного з чотирьох видів договорів з Оператором ГРМ.

Водночас, належних доказів здійснення відповідних дій щодо підтримання газопроводів у належному стані, позивачем до суду не подано і таких доказів в матеріалах справи не міститься. При цьому, позивач ухиляється від укладання з відповідачем договорів на експлуатацію, господарське відання чи користування газопроводами, хоча останній неодноразово виступав ініціатором укладення з позивачем таких договорів.

З пояснень відповідача випливає, що він протягом тривалого часу за свій рахунок здійснював заходи щодо підтримання належних позивачу на праві власності газопроводів в належному стані шляхом проведення заходів з технічного обслуговування цих газопроводів.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг листом № 284/16/61-15 від 17.01.2015 повідомила ФОП Щербину О.О., що згідно вимог п. 4.1.5 Правил безпеки систем газопостачання України, затверджених наказом Державного комітету України по нагляду за охороною праці № 254 від 01.10.1997, на кожному підприємстві повинен виконуватися комплекс заходів, включаючи систему технічного обслуговування і ремонту, які забезпечують користування системою газопостачання в справному стані і з дотриманням вимог, визначених цими правилами. Забезпечення виконання заходів покладається на власника підприємства. Таким чином, ФОП Щербина О.О., як власник газорозподільних мереж, повинен забезпечити технічне обслуговування власних газорозподільних мереж. У 2008 році між ФОП Щербиною О.О. та ПАТ "Миколаївгаз" було укладено договір про виконання технічного обслуговування зовнішніх систем газопостачання (підземних, надземних газопроводів середнього, низького тиску, ГРП та ШРП) від 25.03.2008 № 1/2008-07. Проте, за інформацією Сектору НКРЕКП у Миколаївській області цей договір було розірвано згідно листа ПАТ "Миколаївгаз" від 01.11.2010 № 04/1825. У зв'язку з тим, що ФОП Щербиною О.О. не забезпечується здійснення технічного обслуговування вищезазначених газорозподільних мереж та з метою забезпечення безперебійного і безаварійного газопостачання споживачів, які підключені до цих газорозподільних мереж, ПАТ "Миколаївгаз" було прийнято рішення щодо проведення робіт з технічного обслуговування газорозподільних мереж безкоштовно.

Позивач посилається у позовній заяві на акти приймання-передачі газопроводів в експлуатацію від 15.04.2008, 25.03.2008, 23.04.2008, 25.05.2008, 20.11.2008, 25.10.2008, 17.01.2009 складені на виконання договору № 1/2008-07 від 25.03.2008, за якими він передав, а відповідач прийняв для виконання робіт по технічному обслуговуванню газопроводи середнього і низького тиску в смт. Арбузинка Миколаївської області (1-10, 12-14 черги будівництва), водночас доказів звернення до ПАТ "Миколаївгаз" щодо складання актів про повернення цих газопроводів з технічного обслуговування матеріали справи не містять.

Водночас, відповідач звертався до позивача з листом № Мк007-СЛ-4971/02.18 від 26.02.2018, в якому повідомив про те, що враховуючи закінчення дії договору про виконання технічного обслуговування зовнішніх систем газопостачання № 1/2008-07 від 25.03.2008, повертає отримані на виконання договору газорозподільні мережі, для чого направляє для підписання два примірника акту приймання-передачі газопроводів середнього та високого тиску в смт. Арбузинка Миколаївської області. Одночасно відповідач повідомив Щербину О.О., що враховуючи приписи статей 321, 386, 391 ЦК України, які регулюють питання права власності та його захисту, у разі якщо ним буде прийнято рішення щодо відключення розподільчого газопроводу в смт. Арбузинка Миколаївської області в місці його фізичного з'єднання з газотранспортною системою, про це необхідно повідомити ПАТ «Миколаївгаз» заздалегідь, з метою узгодження питання пониження тиску на ГРС Арбузинка з оператором ГТС.

У відповідь на це звернення ФОП Щербина О.О. листом від 23.03.2018 повідомив відповідача, що правові підстави для формального підписання акту без фактичної передачі майна відсутні.

Колегія суддів враховує, що для виникнення кондикційного зобов'язання необхідним є сам факт безпідставного збагачення, а не відповідна підстава, яка це спричинила.

Згідно з висновками Верховного Суду України, викладеними в постанові від 02.03.2016 року у справі № 6-3090цс15, кондикція як самостійний позов застосовується за таких умов: зобов'язання між сторонами виникло не на підставі договору; набуття або збереження майна є абсолютно безпідставним; безпідставне збагачення однієї особи через іншу не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту.

Майно не можна вважати набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо в момент його набуття (збереження) це відбулося хоч і не прямо передбаченим, але у будь-якому разі - не забороненим цивільним законодавством способом із метою досягнення учасниками відповідних правовідносин певного правового результату в майбутньому, якщо в подальшому цей результат настав.

Кондикційний позов для повернення майна застосовується тільки у випадку, якщо підстав для застосування віндикаційного позову немає. Тобто, якщо це індивідуально визначене майно, то має йтися про віндикацію, а якщо це майно визначене родовими ознаками або втратило індивідуалізуючі ознаки внаслідок того, що змішалося з однорідним майном набувача, або перероблено в якісно іншу річ, або набувачем спожито чи відчужено будь-яким іншим чином і не збереглося в натурі, - про кондицію.

Таким чином, кондикція може застосовуватись як самостійний спосіб захисту у всіх випадках безпідставного збагачення, за умови, що безпідставно набуте чи збережене майно не може бути повернуто за допомогою інших способів захисту, за винятком безпідставно набутого майна, що не підлягає поверненню.

Разом з тим, належних доказів, які б свідчили про позбавлення відповідачем позивача доступу до свого майна; втрату майна; неможливість користування майном та розпорядження ним на власний розсуд; втрату контролю над своїм майном, що відповідач утримує майно силоміць чи іншим чином за відсутності волі власника, позивачем до суду не подано і таких доказів в матеріалах справи не міститься.

Норми статті 395 ЦК України, на яку посилається позивач в обгрунтування пред'явлених вимог, не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки в силу специфічної природи спірного майна не можна вважати ПАТ "Миколаївгаз" суб'єктом права володіння чужим майном за договором на технічне обслуговування.

Разом з тим, такі дії ФОП Щербини О.О. як звернення до відповідача з пропозицією щодо укладення договору оренди, що викладена в листі № 76 від 07.11.2014, та з пропозицією укласти договір купівлі-продажу зазначеного майна та провести попередню зустріч уповноважених осіб сторін для узгодження всіх істотних умов договору, що викладена у листі від 06.04.2016, а також ініційоване позовне провадження у господарській справі № 915/2176/14 щодо укладення договору оренди об'єктів системи газопостачання, свідчать про те, що позивач вільно володіє та розпоряджається належним йому майном, чим спростовується викладене в апеляційній скарзі твердження скаржника, що відповідач безпідставно набув газопровід.

Наведене дає підстави вважати, що пред'явлені позивачем позовні вимоги фактично є наміром примусово продати відповідачеві спірні газопроводи під виглядом відшкодування вартості набутого майна.

Проте, частиною 2 ст. 14 ЦК України встановлено, що особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Враховуючи вищевикладене, встановлені апеляційним судом у даній справі обставини, з огляду на вищезазначене правове регулювання, колегія суддів вважає правомірним та обґрунтованим висновок місцевого суду про те, що позовні вимоги є передчасно заявленими, оскільки власність не вибула із володіння, користування та розпорядження позивача, намір такого вибуття також з матеріалів справи не убачається, і власником не доведено факту безпідставного набуття відповідачем майна позивача за рахунок останнього у розумінні приписів ст. 1212 ЦК України, у зв'язку з чим правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Також, з огляду на посилання позивача як на підставу пред'явлених позовних вимог на судові рішення, прийняті у господарських справах № 6/86/09, № 5016/4079/2011(1/251), № 5016/946/2012(8/54), № 5016/2649/2012(13/119), № 5016/2896/2012(10/83), № 915/1031/13, № 915/143/13-г, № 915/2176/14 та № 915/549/15, колегія суддів зазначає таке.

Обов'язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ є преюдиціальністю. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Так, згідно з приписами ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з висновками Вищого господарського суду України, викладеними в постанові від 22.02.2017 року у справі № 927/788/16, преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. Лише згадувані, але такі, що не одержали оцінку суду, обставини не можуть розглядатися як встановлені судом і не набувають властивості преюдиціальності. Тобто, преюдиціальні факти слід відрізняти від оцінки іншим судом певних обставин.

Як свідчить зміст наведених позивачем судових актів, обставини щодо безпідставного набуття та утримання відповідачем спірного майна судами не досліджувалися і не встановлювалися, оскільки такі обставини не знайшли свого відображення в мотивувальних частинах вищевказаних судових актів. Такі обставини навіть не були згадувані в текстах зазначених судових актів, з чого випливає, що вони не одержували оцінку судів.

Наведеним спростовується викладене в апеляційній скарзі безпідставне твердження скаржника щодо незастосування місцевим судом преюдиціальних фактів, встановлених у згаданих судових актах.

Посилання позивача в обґрунтування пред'явлених позовних вимог на те, спірні газопроводи належать до нерухомого майна, оскільки ці газопроводи є об'єктами, що не можуть існувати без землі та переміщення їх є неможливим без їх знецінення, що відповідає ознакам нерухомого майна, розташованого у межах земельної ділянки, переміщення якого є неможливим без його знецінення та зміни призначення і який за своєю природою є складною річчю, що позивач підтверджує висновком судового експерта за результатами проведення будівельно-технічного дослідження № 12/18 від 02.04.2018, правомірно судом першої інстанції не було прийнято до уваги, з огляду на те, що цей висновок не підтверджує жодної обставини, які входять до предмета доказування у межах даної справи, а виготовлений лише для спростування правової позиції третьої особи, викладеної в письмових поясненнях.

Крім того, відповідно до приписів ст. 104 ГПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу.

Враховуючи висновок суду щодо недоведеності позивачем факту безпідставного набуття відповідачем майна позивача за рахунок останнього, зазначений експертний висновок є безпредметним.

А тому, недоречним слід визнати твердження скаржника про порушення судом першої інстанції Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у зв'язку з неприйняттям до уваги вказаного висновку експерта.

Одночасно обґрунтовуючи вимоги своєї апеляційної скарги скаржник посилається на ряд висновків Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Федоренко проти України», «Чахал проти Об'єднаного Королівства», «Жоффр де ля Прадель проти Франції», «Белле проти Франції», «Кан'єте де Гоньі проти Іспанії», «Звольський та Звольська проти Чехії» та інш. Разом з тим, висновки Європейського суду з прав людини не повинні бути для суду безумовно обов'язковими без урахування конкретних обставин справи. Скаржником в порушення вимог ст. 258 ГПК України щодо форми і змісту апеляційної скарги не наведено обставин, які є підставою для застосування наведеної ним в апеляційній скарзі практики Європейського суду з прав людини.

Інші доводи скаржників, що викладені в апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу, оскільки висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин даної справи, колегія суддів вважає доводи викладені скаржником в апеляційній скарзі необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами та не відповідають вимогам закону, що регулює спірні правовідносини. За таких обставин колегія суддів не знаходить законних підстав для повного чи часткового задоволення вимог апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно та всебічно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку та винесено рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, що дає підстави для залишення його без змін.

Керуючись ст.ст. 253, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, Одеський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Миколаївської області від 08 червня 2018 року у справі № 915/828/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Щербини Олексія Олексійовича - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 24.09.2018.

Головуючий суддя: Бєляновський В.В.

Судді: Будішевська Л.О.

Величко Т.А.