КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" серпня 2018 р. Справа№ 910/4959/18

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Куксова В.В.

Гончарова С.А.

при секретарі судового засідання: Подоляк Р.Ю.

за участі представників: не викликались

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 02.07.2018 (повний тест рішення складено та підписано 02.07.2018.)

у справі № 910/4959/18 (суддя: Головіна К.І.)

за позовом Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київбуд Холдинг»

про стягнення штрафу у сумі 25 050, 23 грн.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Комунальне підприємство з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» (далі - позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київбуд Холдинг» (далі - відповідач) про стягнення штрафу у сумі 25 050, 23 грн.

Позов мотивований тим, що відповідач порушив умови договору № 07/27-16 від 27.07.2016 на виконання проектних робіт в частині своєчасного оформлення податкової накладної та її реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, якою засвідчується виконання підрядних робіт, що стало підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої договором.

Рішенням Господарського суду міста Києва 02.07.2018 в задоволені позовних вимог Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, Комунальне підприємство з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» звернулось до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2018 у справі №910/4959/18 та прийняти нове рішення у справі, яким позовні вимоги Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» задовольнити в повному обсязі.

Підставою для скасування рішення суду скаржник вказує,що оскаржуване судове рішення є незаконним. До такого висновку суд прийшов шляхом неповноти застосування норм матеріального і процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.07.2018 відкрито апеляційне провадження, розгляд справи №910/4959/18 призначено на 15.08.2018

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.08.2018 у зв'язку з перебування суддів Іоннікової І.А. та Тищенко О.В., які входять до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у відпустці, на підставі розпорядження №09.1-08/2297/18 для розгляд справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Куксов В.В., Гончаров С.А.

14.08.2018 від відповідача через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просить апеляційну скарги залишити без задоволення, а рішення буз змін.

Згідно з ч. 10 ст. 270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

27.07.2016 між КП «Спецжитлофонд» (замовник) та ТОВ «Київбуд Холдинг» (підрядник) був укладений договір на виконання проектних робіт № 07/27-16 (далі - Договір), відповідно до якого замовник доручає, а підрядник забезпечує виконання робіт з розроблення проектної документації по об'єкту: «Завершення будівництва дошкільного навчального закладу на вул. Бахмацькій, 35 у Святошинському районі міста Києва» стадії «П» (п. 1.1).

Пунктом 2.1 Договору, в редакції додаткової угоди №3 від 28.11.2017, встановлений строк виконання робіт, а саме - з моменту підписання цього договору до 29.12.2017, що визначений у календарному плані робіт.

Загальна ціна Договору визначена у кошторисі №1, що є невід'ємною частиною договору, яка складає 376 709,02 грн., у тому числі ПДВ 20 % - 62 784,84 грн. (п. 3.1 Договору).

Згідно з п. 3.7 Договору розрахунки за виконані роботи здійснюються на підставі акту приймання-передачі виконаних робіт.

Договір набуває чинності з дня його укладання сторонами та діє до 31.01.2017 (п. 4.1 Договору).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідач умови договору виконав у повному обсязі - здійснив розроблення проектної документації по об'єкту: «Завершення будівництва дошкільного навчального закладу на вул. Бахмацькій, 35 у Святошинському районі міста Києва» на загальну суму 313 924,18 грн., що підтверджується актом здачі-приймання проектної документації № 3 від 25.12.2017.

Зі свого боку, на виконання умов Договору підряду та відповідно до вказаного акту здачі-приймання робіт, КП «Спецжитлофонд» оплатило вартість виконаних робіт, у тому числі і на суму 150 301, 39 грн., з урахуванням ПДВ 20 % - 25050, 23 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 765 від 18.12.2017.

Однак, як встановлено судом першої інстанції та не заперечується відповідачем, ТОВ «Київбуд Холдинг» не виконало свого обов'язку, передбаченого вказаним Договором та законом, щодо реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних на суму ПДВ здійсненої ним господарської операції, що становить 25 050,23 грн. За таке порушення правил господарювання позивач просить стягнути з відповідача штраф, обумовлений договором підряду, укладеним між сторонами.

Розглянувши апеляційну скаргу Київського квартирно-експлуатаційного управління колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч. 2 ст. 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Частиною 1 ст. 218 Господарського кодексу України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Колегія суддів зазначає, що із системного аналізу наведених правових норм слідує, що указані норми закону можуть бути застосовані у зв'язку із виконанням сторонами договірних та інших зобов'язань, що виникають у сфері господарювання.

Як встановлено судом першої інстанції, Договір підряду сторони уклали з метою оформлення правовідносин, які виникають у зв'язку з виконанням підрядних робіт, а саме - взяттям однією із них зобов'язання виконати в обумовлені строки проектні роботи, а іншою - прийняти ці роботи і сплатити за них певну грошову суму.

Відносини сторін за вказаним договором врегульовані цивільним та господарським законодавством, зокрема, статтею 837 ЦК України, відповідно до якої за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами (ч. 4 ст. 882 ЦК України).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Тобто указані санкції за невиконання умов договору є господарсько-правовими.

Проте, судом встановлено, що відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони скористались своїм правом у вільному визначенні умов договору та пунктом 13.1 Договору підряду передбачили, що у зв'язку зі зміною порядку адміністрування податку на додану вартість та реєстрації податкових накладних, сторони зобов'язуються дотримуватись вимог Податкового кодексу України з адміністрування ПДВ, у тому числі вимоги щодо складання, оформлення та порядку своєчасної реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Якщо в результаті невиконання або неналежного виконання однією із сторін зобов'язань, зазначених у п. 13.1 Договору інша сторона позбувається права на формування податкового кредиту ПДВ (у тому числі по податковим накладним, не зареєстрованим в ЄРПН, або зареєстрованих з порушенням вимог) та/або позбавлена інших прав, така потерпіла сторона має право застосовувати до іншої сторони штраф у розмірі суми ПДВ у податковій накладній, податковий кредит по якій неможливо сформувати (п. 13.2 договору підряду).

Водночас, положеннями податкового законодавства, а саме - п. 201.1., абз. 1, 2 п. 201.10. ст. 201 Податкового кодексу України встановлено, що платник податку на додану вартість на дату виникнення податкових зобов'язань зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку на додану вартість, що відносяться до податкового кредиту.

Отже, колегія суддів зазначає, що відносини, що виникають у сфері оподаткування суб'єктів господарювання, регулюються іншим законодавством - спеціальним для цих відносин - податковим. При цьому саме лише зазначення сторонами у договорі про обов'язок підрядника (ТОВ «Київбуд Холдинг») здійснити реєстрацію податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних протягом передбаченого законодавством строку, не має наслідком зміни характеру відповідних правовідносин з податкових на господарські.

За змістом статі 173 Господарського кодексу України зобов'язанням (господарським зобов'язанням) є обов'язки сторін вчинити дії, які спрямовані на досягнення мети договору, тобто, у даному випадку зобов'язання підрядника полягає у виконанні робіт (надані послуг), а зобов'язання замовника - у обов'язку оплатити вартість цих робіт (послуг).

При цьому, штрафні санкції відповідно до статей 173, 230 Господарського кодексу України можуть нараховуватись лише за неналежне виконання саме основних зобов'язань.

Тому, виходячи з викладеного, положення Договору, якими встановлена відповідальність підрядника у вигляді штрафу у розмірі суми ПДВ, зазначеної у незареєстрованій податковій накладній (п. 13.2), колегія суддів розцінює як встановлення фінансової компенсації позивачу за настання негативних наслідків, що можуть виникнути в разі невиконання відповідачем передбаченого нормами податкового законодавства зобов'язання зі складення та реєстрації податкової накладної та неможливості позивачем, у зв'язку з цим отримати податковий кредит.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що невиконання відповідачем зобов'язання, яке виникає не за Договором підряду (а з податкових правовідносин), не може бути підставою для покладення на підрядника господарської відповідальності у вигляді штрафних санкцій, які застосовуються лише в разі порушення стороною умов договору підряду або, маючи компенсаційну природу, - по факту настання реальних негативних наслідків у іншої сторони, настання яких позивач суду не довів.

Так, позивачем не було подано доказів на підтвердження понесення ним реальних збитків в розмірі суми, яку він не зміг зарахувати до податкового кредиту за ПДВ, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем свого зобов'язання з реєстрації податкових накладних на товар у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що невиконання відповідачем пункту 13.1 Договору не є правопорушенням у сфері господарювання, що відповідно до вимог статті 218, частини 1 статті 230 Господарського кодексу України виключає можливість притягнення учасника господарських правовідносин до відповідальності у вигляді сплати штрафних санкцій.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що заявлені позовні вимоги КП «Спецжитлофонд» про стягнення штрафу є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для його скасування чи зміни не вбачається, у зв'язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» залишити - без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2018 у справі №910/4959/18 - без змін.

3. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги з дотриманням положень ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено та підписано 28.09.2018.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді В.В. Куксов

С.А. Гончаров