ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

м. Київ

01.10.2018

Справа № 910/12674/18

Суддя Мудрий С.М., розглянувши

позовну заяву Національного банку України

до 1) товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" 2) товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант"

про визнання правочинів недійсними та застосування наслідків їх недійсності

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна Національного банку України до товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М", товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" про визнання правочинів недійсними та застосування наслідків їх недійсності.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд прийшов до висновку про повернення позовної заяви і додані до неї документів на підставі пункту 2 частини 5 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, у зв’язку з тим, що в позовній заяві порушено правила об'єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

З позову вбачається, що НБУ просить суд визнати недійсними 25 господарських договорів про відступлення права вимоги (цесії), укладених між товариством з обмеженою відповідальністю “Агенція Комплексного захисту Бізнесу “Дельта М” та товариством з обмеженою відповідальністю “Колекторська компанія “Гарант”, а саме:

- договір № 043 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії) за кредитним договором №14/10-191 від 14.12.2006;

- договір           № 046 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії) за кредитним договором №11/02-814-КІ від 21.12.2005;

- договір           № 007 від 29.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії) за кредитним договором №11/03-28 від 22.06.2007;

- договір           № 024 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії) за кредитним договором №27/10-997П від 31.07.2008;

- договір           № 019 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії) за кредитним договором №27/10-746А від 29.12.2006;

- договір           № 025 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії) за кредитним договором №27/10-912П від 01.11.2007;

- договір           № 009 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії) за кредитним договором №27/10-721І від 05.12.2006;

- договір           № 033 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії) за кредитним договором №31/Б.в. від 20.06.2007;

- договір           № 032 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії) за кредитним договором №12/Б.в. від 13.12.2006;

- договір           № 034 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії) за кредитним договором №119/Т від 19.12.2007;

- договір № 056 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії) за кредитним договором №26/Б.в. від 03.04.2007;

- договір № 027 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії) за кредитним договором №3-Ф08-ІВ від 28.01.2008;

- договір № 021 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії) за кредитним договором №21-Ф07 від 04.05.2007;

- договір № 055 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії) за кредитним договором №827 від 15.06.2006;

- договір № 053 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії) за кредитним договором №11/03-08-А від 29.01.2008;

- договір № 012 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії) за кредитним договором №11/03-38 від 17.08.2007;

- договір № 050 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії) за кредитним договором №11/03-03 від 19.01.2007;

- договір № 049 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії) за кредитним договором №11/03-04 від 23.01.2008;

- договір № 037 від           30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії) за кредитним договором №11/21-53-КС від 04.07.2008;

- договір № 036 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії) за кредитним договором №11/21-70-КА від 15.09.2008;

- договір № 047 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії) за кредитним договором №11/21-50-КА від 01.07.2008;

- договір № 045 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії) за кредитним договором №11/02-01-КІ від 08.01.2008;

- договір № 044           від           30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії) за кредитним договором №27/10-869А від 15.08.2007;

- договір №042 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії) за кредитним договором №27/10-865А від 08.08.2007;

- договір № 020 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії) за кредитним договором №27/10-245П від 27.08.2004.

Також позивач просить зобов'язати товариство з обмеженою відповідальністю “Колекторська компанія “Гарант” повернути товариству з обмеженою відповідальністю “Агенція Комплексного захисту Бізнесу “Дельта М” документи, отримані за вищезазначеними договорами.

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського процесуального кодексу України в одній позовній заяві може бути об'єднано декілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

З урахуванням вищевказаного, позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами (зокрема, про стягнення неповернутого кредиту, відсотків за користування кредитом і неустойки; про визнання недійсним акта і про відшкодування заподіяної у зв'язку з його виданням шкоди; про стягнення вартості недостачі товару, одержаного за кількома транспортними документами і оформленої одним актом приймання або коли такий товар сплачено за одним розрахунковим документом; про спонукання до виконання зобов'язань за господарським договором і про застосування заходів майнової відповідальності за його невиконання тощо).

Проте, слід зазначити хоча вказаною нормою і встановлено, що в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, але суддя має право (і це не є його обов'язком) об'єднати такі однорідні позовні вимоги або повернути позивачу для їх роз'єднання (вказана позиція викладена Вищим господарським судом України у постановах від 18.07.2013 р. у справі № 905/2792/13, від 30.04.2013 р. у справі № 917/207/13-г).

У той же час, підставами даного позову є 25 окремих господарських правочинів про відступлення права вимоги, що становлять 25 самостійних предметів розгляду, кожен з яких має окреме коло доказів, тому суд вважає, що сумісний розгляд таких позовних вимог ускладнить вирішення спору та перешкодить повному та всебічному з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін.

Доводи позивача про те, що об'єднання позовних вимог за вказаними 25 угодами буде доцільним та усуне можливість ухвалення суперечливих судових рішень, суд не приймає, оскільки сумісний розгляд таких позовних вимог призведе до утруднення вирішення спору, до неповного з'ясування фактичних обставин справи, неправильної оцінки доказів, поверхневого розгляду справи, що в результаті матиме наслідком скасування судового рішення судами вищих інстанцій.

Так, під час розгляду справи підлягають встановленню обставини щодо правовідносин між сторонами не тільки за спірними договорами, але й іншими договорами, на які позивач посилається в обгрунтування позову (кредитними договорами, договорами застави, іпотеки, договором про передавання в управління непроданих активів від 29.11.2013 р. № 3960); підлягають встановленню обставини щодо виконання відповідачами кожного окремого договору відступлення права вимоги, відповідність їх (як додаткового договору) договору про передавання в управління непроданих активів від 29.11.2013 р. № 3960 (основному договору), а також приписам закону; підлягають встановленню обставини щодо відповідності умов 25 договорів відступлення права вимоги умовам 25 кредитних договорів, за якими здійснювалось відступлення вимоги, зокрема, і відповідності суми відступлених вимог за 25 договорами, дійсній вартості таких вимог, тобто фактично суду необхідно буде здійснити аналіз кожного окремого із 25 кредитних договорів (вимоги за якими відступались), а також їх забезпечувальних договорів (іпотеки, застави, тощо), права на які ТОВ “Агенція Комплексного захисту Бізнесу “Дельта М” також відступила ТОВ “Колекторська компанія “Гарант”.

Окремо судом має бути надана оцінка з точки зору правової природи відразу усіх зазначених у позові правочинів (у тому числі 25 договорів цесії, великої кількості кредитних та забезпечувальних договорів), а також встановити чи є обставини, на які зроблені посилання про наявність (відсутність) підстав для визнання кожного з 25 договорів відступлення права вимоги, недійсними.

Таким чином, оскільки сумісний розгляд позовних вимог з 25 окремих підстав значно затягне і утруднить розгляд справи та буде мати наслідком порушення завдань та строків господарського судочинства, суд вважає за необхідне повернути заявнику поданий позов. При цьому жодних перешкод у зверненні позивача до суду з окремими позовами про визнання кожного з договорів відступлення права вимоги недійсними судом не встановлено.

Згідно з ч. 8 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Керуючись п. 2 ч. 5 ст. 174, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Повернути без розгляду позовну заяву Національного банку України до товариства з обмеженою відповідальністю “Агенція Комплексного захисту Бізнесу “Дельта М”, товариства з обмеженою відповідальністю “Колекторська компанія “Гарант” про визнання правочинів недійсними та застосування наслідків їх недійсності.

Роз’яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Згідно з ч. 2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Дана ухвала може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.М. Мудрий