ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2018 Справа №914/2353/17

За позовом: Яворівської квартирно-експлуатаційної частини району,

м. Яворів,

до відповідача: Підприємства обєднання громадян Мисливсько-рибальське господарство Старичі, Львівська область, Яворівський район, с. Старичі,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Міністерства оборони України, м. Київ,

про: визнання недійсним договору №5 від 23.03.2016р.; зобовязання усунути перешкоди в користуванні водними обєктами загальною площею 120,97 га.

Суддя Козак І.Б.

при секретарі Гелеш Г.М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 представник;

від відповідача: ОСОБА_2 представник (довіреність №27 від 28.05.2017р.),

від третьої особи: ОСОБА_3 представник (довіреність №220/250/д від 13.06.2017р.).

На розгляд господарського суду Львівської області Яворівською квартирно-експлуатаційною частиною району подано позов до Підприємства обєднання громадян Мисливсько-рибальське господарство Старичі про визнання недійсним договору № 5 від 23.03.2016р.; зобовязання усунути перешкоди в користуванні водними обєктами загальною площею 120,97 га.

Ухвалою суду від 16.11.2017р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 05.12.2017р., залучено до участі у справі Міністерство оборони України третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача. Ухвалою суду від 05.12.2017р. зупинено провадження у справі до завершення розгляду справи №910/18835/17 господарським судом м. Києва та набрання відповідним судовим рішенням законної сили.

Ухвалою суду від 11.07.2018р. провадження у справі поновлено, розгляд справи призначено на 31.07.2018р. Ухвалою суду від 15.08.2018р. закрито підготовче провадження, розгляд справи по суті призначено на 21.08.2018р. У судовому засіданні 21.08.2018р. оголошувалася перерва до 18.09.2018р. 21.08.2018р. розпочато розгляд справи по суті.

Суд звертає увагу учасників процесу на те, що провадження у справі 914/2353/17 порушено 16.11.2017р. за правилами ГПК України в редакції від 06.11.1991р. по 15.12.2017р. 15.12.2017р. набрав чинності новий ГПК України, відповідно до п.9 ч.1 р.ХІ Перехідних положень якого справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відтак, розгляд цієї справи здійснюється за правилами загального позовного провадження.

У судове засідання 18.09.2018р. представник позивача зявився, позовні вимоги підтримав. Позовні вимоги обґрунтовуються наступним. Між позивачем та відповідачем укладено договір №5 «Про організацію рибогосподарської діяльності», на підставі якого позивачем передано фактично передано у користування відповідачу 120,97 га водних обєктів. Як зазначає представник, зазначені водні обєкти розташовані на земельних ділянках, що за цільовим призначенням належать до земель оборони. Оскільки Міністерство оборони України як фактичний землекористувач зазначеної земельної ділянки не надавало згоди на укладення такого договору, позивач просить: 1) визнати недійсним договір №5 від 23.03.2016р. «Про організацію рибогосподарської діяльності», укладений між сторонами спору; 2) зобовязати Підприємство обєднання громадян Мисливсько-рибальське господарство Старичі усунути перешкоди в користуванні водними обєктами загальною площею 120,97 га.

Відповідач у судовому засідання 18.09.2018р. проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві та поясненні (вх.№27886/18 від 27.07.2018р.), а також запереченні (вх.№32393/18 від 03.09.2018р.), зазначивши таке. Питання правомірності надання у користування мисливських угідь у Львівській області Підприємству обєднання громадян Мисливсько-рибальське господарство Старичі та затосування ст.22 ЗУ «Про мисливське господарство та полювання» було предметом дослідження у справі №910/18835/17. Так, рішенням господарського суду м. Києва від 13.12.2017р., залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.03.2018р., відмовлено у задоволенні позову Яворівської КЕЧ району до Львівської обласної ради, Підприємства обєднання громадян Мисливсько-рибальське господарство Старичі та Львівського обласного управління лісового та мисливського господарства про скасування рішення та визнання недійсним договору №78 від 29.09.2015р. В розрізі вищенаведеного суд констатує, що фактично позивачем - Яворівською КЕЧ району не доведено порушення прав, які потребують судового захисту шляхом скасування оскаржуваного рішення відповідача-1 (Львівської обласної ради) від 15.09.2015р. № 1439 та визнання недійсним договору укладеного між відповідачами -2 -3, оскільки, самим позивачем погоджено надання в користування мисливських угідь Підприємству об'єднання громадян «Мисливсько-рибальське господарство «Старичі» та саме позивачем вчинено дії направлені на урегулювання відносин стосовно надання у користування мисливських угідь, у зв'язку з чим заявлення позову про скасування оскаржуваного рішення з підстав наведених у позовній заяві є порушенням принципу «належного урядування». Таким чином, оскільки на момент прийняття Львівською обласною радою рішення № 1439 від 15.09.2015р. «Про надання в користування мисливських угідь у Львівській області Підприємству об'єднання громадян «Мисливсько-рибальське господарство «Старичі» отримано погодження у позивача, який є землекористувачем, на надання в користування мисливських угідь відсутні порушення спеціального закону, яким регламентовано Порядок надання у користування мисливських угідь (ст. 22 Закону України «Про мисливське господарство та полювання»). Окрім того, з огляду на врегулювання відносин між користувачем земельної ділянки - Яворівською КЕЧ та користувачем мисливських угідь - МРГ «Старичі» шляхом укладення договору № 4 від 19.02.2016р. про співпрацю та організацію взаємовідносин, наданням погодження Яворівською КЕЧ району на користування мисливськими угіддями листом від 23.04.2015р. № 1192, відсутні підстави вважати порушеними права Яворівської КЕЧ району відповідачами у даній справі. Доводи позивача щодо необхідності отримання згоди власника земельної ділянки (Міністерства оборони України) на передачу в користування мисливських угідь не спростовують факту погодження вказаного питання землекористувачем, що підтверджує прийняття органом місцевого самоврядування оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст. 22 Закону України «Про мисливське господарство та полювання». Разом із тим позов пред'явлено в порушення прав відповідачів, які сподівались на легітимність добросовісних дій державної установи (позивача) та не порушували положень законодавства, позаяк з матеріалів справи такого не вбачається, тоді як із скасуванням рішення органу місцевого самоврядування згідно з вимогами позивача відбудеться втручання в майнові права відповідача-2, оскільки буде анульовано юридичну підставу, на якій виникло його право користування мисливськими угіддями. Із висновками, викладеними у рішенні від 13.12.2017р. погодився і Верховний Суд України у постанові від 13.06.2018р. у справі №910/18835/17. Враховуючи наведене, просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Представник позивача у відповіді на відзив (вх.№30993/18 від 21.08.2018р.) заперечив проти аргументів відповідача.

Представник відповідача подав відповідь на пояснення (вх.№32391/18 від 03.09.2018р.) зазначає, що твердження позивача щодо передання у користування МРГ «Старичі» водних обєктів для здійснення рибогосподарської діяльності суперечить дійсним обставинам справи та спростовуються умовами договору №5 від 23.03.2016р. Так, відповідно до умов оспорюваного договору відповідач виконує в інтересах Яворівської КЕЧ дії, спрямовані на організацію і подальше здійснення рибогосподарської діяльності Яворівською КЕЧ (п.1.1 договору). Відтак, враховуючи правову природу договору підряду, за договором №5 не відбувалося передачі земель оборони у користування, тому не потрібно було і погодження Міністерства оборони України на укладення оскаржуваного договору. підсумовуючи наведене, відповідач зазначає, що договором №5 від 23.03.2016р. не передбачено використання земель оборони ПОГ «МРГ «Старичі», не відбулася передача будь-яких земель від Яворівської КЕЧ до підприємства відповідача, як і не відбулася зміна їх цільового призначення.

Представник третьої особи у судовому засіданні 18.09.2018р. дав усне пояснення по суті справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, повно, всебічно і обєктивно зясувавши усі обставини справи в їх сукупності, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено таке.

Землі загальною площею 39163,82 га в межах згідно з планом землекористування Державним актом на право користування землею серії Б № 040634 від 24.01.1980р. було закріплено в безстрокове і безплатне користування за Янівською квартирно-експлуатаційною частиною району Яворівського району Львівської області Української республіки.

Архівною довідкою галузевого Державного архіву Міністерства оборони України від 23.03.2017р. № 562підтверджено, що Янівська квартирно-експлуатаційна частина району розформована 4 вересня 1998 року відповідно до Директиви МОУ № Д/115/1/911 від 5 березня 1998 року; інформація щодо правонаступника не відображена. Згідно ліквідаційного акту казармено-житловий фонд, комунальні об'єкти і споруди, земельні ділянки, матеріальні засоби Старицького гарнізону передані Яворівській квартирно-експлуатаційній частині району.

Рішенням Львівської обласної ради № 1439 від 15.09.2015р. надано в користування Підприємству об'єднання громадян «Мисливсько-рибальське господарство «Старичі» мисливські угіддя терміном на 15 років у визначених межах, згідно з додатком до цього рішення; доручено Львівському обласному управлінню лісового та мисливського господарства в місячний термін укласти договір про умови ведення мисливського господарства з користувачем мисливських угідь, відповідно до п. 1 цього рішення.

23.03.2016р. між Яворівською КЕЧ району та Підприємством об'єднання громадян «Мисливсько-рибальське господарство «Старичі» укладено договір №5 «Про організацію рибогосподарської діяльності», відповідно до п.1 якого Яворівська КЕЧ доручає, а МРГ «Старичі» зобовязується здійснити від свого імені, в інтересах Яворівської КЕЧ району вичерпний комплекс дій (правочинів), спрямованих на організацію та подальше здійснення останнього рибогосподарської діяльності за винагороду, яка не передбачає здійснення будь-яких виплат Яворівською КЕЧ, а засновується на визначеній цим договором частці прибутку від рибогосподарської діяльності.

Сторони також уклали Додаток №1 від 25.04.2016р. до договору №5 , Додаткову угоду до договору №5 від 25.04.2016р., Додаткову угоду №2 від 01.11.2016,

Рішенням господарського суду м. Києва від 13.12.2017р., залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.03.2018р., відмовлено у задоволенні позову Яворівської КЕЧ району до Львівської обласної ради, Підприємства обєднання громадян Мисливсько-рибальське господарство Старичі та Львівського обласного управління лісового та мисливського господарства про скасування рішення та визнання недійсним договору №78 від 29.09.2015р.

Постановою Верховного Верховного Суду України від 13.06.2018р. у справі №910/18835/17 касаційні скарги Яворівської квартирно-експлуатаційної частини району та Міністерства оборони України залишено без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.03.2018 та рішення Господарського суду міста Києва від 13.12.2017 у справі №910/18835/17- залишено без змін. При цьому у постанові зазначено таке. «Судами з'ясовано, що питання законності надання в користування мисливських угідь на спірній земельній ділянці, зокрема в частині повноважень на погодження, було предметом оскарження в судовому порядку та розглянуто в межах справи 813/7500/14 (постанова Львівського окружного адміністративного суду від 26.12.2014 залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.03.2015 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25.06.2015).

Враховуючи те, що на момент прийняття Львівською обласною радою рішення №1439 отримано погодження Позивача, який є землекористувачем, на надання в користування мисливських угідь, тому суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про відсутність порушення спеціального закону, яким регламентовано порядок надання у користування мисливських угідь (статті 22 Закону України "Про мисливське господарство та полювання").

Окрім того, господарські суди першої та другої інстанцій обґрунтовано визначили, що з огляду на врегулювання відносин між користувачем земельної ділянки (Позивач) та користувачем мисливських угідь (Відповідач-2) шляхом укладення договору № 4 від 19.02.2016 про співпрацю та організацію взаємовідносин, наданням погодження Позивачем на користування мисливськими угіддями листом № 1192 від 23.04.2015, відсутні підстави вважати порушеними права Позивача Відповідачами.

При цьому, суд першої інстанції вірно зауважив і апеляційний суд погодився, що доводи Позивача щодо необхідності отримання згоди власника земельної ділянки (Третя особа) на передачу в користування мисливських угідь не спростовують факту погодження вказаного питання землекористувачем, що підтверджує прийняття органом місцевого самоврядування оскаржуваного рішення відповідно до вимог статті 22 Закону України "Про мисливське господарство та полювання".

Щодо вимоги про визнання недійсним договору № 78 від 29.09.2015 про умови ведення мисливського господарства, укладеного між Відповідачем-3 та Відповідачем-2 на виконання рішення Відповідача-1 № 1439 від 15.09.2015 "Про надання у користування мисливських угідь у Львівській області Підприємству об'єднання громадян "Мисливсько-рибальське господарство "Старичі", то суди, врахувавши положення статей 203, 204, 215 ЦК України вірно зазначили, що підставою недійсності зазначеного договору Позивачем визначено його укладення за відсутності надання дозволів на використання спірної земельної ділянки (мисливських угідь) і враховуючи, що така вимога є похідною від вимоги про визнання незаконним та скасування пунктів 1, 2 рішення Відповідача-1 № 1439, в задоволенні якої відмовлено, колегія суддів погоджується з висновком господарських судів, що оскільки під час розгляду справи судами не встановлено обставин, з якими закон пов'язує недійсність правочинів, тому зазначена вимога про визнання недійсним договору №78 від 29.09.2015 задоволенню не підлягає».

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст. 75 ГПК України).

Частиною 1 статті 21 Цивільного кодексу України визначено, що суд визнає незаконним та скасовує акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

У рішенні господарського суду м. Києва від 13.12.2017р. у справі №910/18835/17 встановлено таке. Таким чином, оскільки на момент прийняття Львівською обласною радою рішення № 1439 від 15.09.2015р. «Про надання в користування мисливських угідь у Львівській області Підприємству об'єднання громадян «Мисливсько-рибальське господарство «Старичі» отримано погодження у позивача, який є землекористувачем, на надання в користування мисливських угідь відсутні порушення спеціального закону, яким регламентовано Порядок надання у користування мисливських угідь (ст. 22 Закону України «Про мисливське господарство та полювання»).

Окрім того, з огляду на врегулювання відносин між користувачем земельної ділянки - Яворівською КЕЧ та користувачем мисливських угідь - МРГ «Старичі» шляхом укладення договору № 4 від 19.02.2016р. про співпрацю та організацію взаємовідносин, наданням погодження Яворівською КЕЧ району на користування мисливськими угіддями листом від 23.04.2015р. № 1192, відсутні підстави вважати порушеними права Яворівської КЕЧ району відповідачами у даній справі.

Доводи позивача щодо необхідності отримання згоди власника земельної ділянки (Міністерства оборони України) на передачу в користування мисливських угідь не спростовують факту погодження вказаного питання землекористувачем, що підтверджує прийняття органом місцевого самоврядування оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст. 22 Закону України «Про мисливське господарство та полювання».

Разом із тим позов пред'явлено в порушення прав відповідачів, які сподівались на легітимність добросовісних дій державної установи (позивача) та не порушували положень законодавства, позаяк з матеріалів справи такого не вбачається, тоді як із скасуванням рішення органу місцевого самоврядування згідно з вимогами позивача відбудеться втручання в майнові права відповідача-2, оскільки буде анульовано юридичну підставу, на якій виникло його право користування мисливськими угіддями.

Такі обставини унеможливлюють визнання прав та охоронюваних законом інтересів позивача порушеними та, відповідно, виключають можливість задоволення заявлених позовних вимог.

Оскільки судовими рішеннями у справі №910/18835/17 встановлено факт погодження питання землекористування, що підтверджує прийняття органом місцевого самоврядування оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст. 22 Закону України «Про мисливське господарство та полювання», відсутні підстави для визнання недійсним договору №5 від 23.03.2016р., а відтак і відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про зобовязання МРГ «Старичі» усунути перешкоди в користуванні водними обєктами загальною площею 120,97 га.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судові витрати в силу вимог ст. 129 ГПК України залишаються за позивачем у разі відмови в задоволенні позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 86, 129, 219-221, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Відмовити у задоволенні позову повністю.

2. Судові витрати залишити за позивачем

3. Відповідно до ч. 1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

4. Апеляційну скаргу на рішення суду можна подати в порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

5. Інформацію у справі, яка розглядається, можна отримати за такою веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua.

Повний текст рішення складено та підписано 26.09.2018р.

Суддя Козак І.Б.