РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.10.2018Справа № 910/9624/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Сівакової В.В. розглянувши матеріали справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Богослової Світлани Миколаївни

до Публічного акціонерного товариства «Креді Агріголь Банк»

про стягнення 18.598,89 грн.

Представники сторін: не викликались

СУТЬ СПОРУ:

20.07.2018 до господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Богослової Світлани Миколаївни до Публічного акціонерного товариства «Креді Агріголь Банк» про стягнення 49.885,47 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між сторонами укладено договір оренди нежилого приміщення № 1/2 від 23.06.2014, відповідно до умов якого відповідачу було передано приміщення загальною площею 88,6 кв. м. за адресою: м. Кривий Ріг, просп. Гагаріна, 25, приміщення № 41. У зв'язку з неналежним виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором, позивач звернувся до суду про примусове стягнення орендної плати за черевець-грудень 2017 року. Рішенням Господарського суду міста Києва № 910/296/18 від 21.03.2018, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.05.2018, встановлено факт невиконання відповідачем зобов'язань за договором № 1/2 від 23.06.2014 та стягнуто на користь позивача 278.655,00 грн. боргу та 20.737,76 грн. пені. Проте відповідачем було виконано рішення лише 06.07.2018, а тому позивач звертається про стягнення з останнього 49.885,47 грн., з яких: 19.293,87 грн. пені, 23.912,51 грн. інфляційних втрат та 6.679,09 грн. - 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/9624/18 від 24.07.2018 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено п'ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання відповідних документів.

03.08.2018 позивачем усунено недоліки позовної заяви шляхом подання до суду відповідних документів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.08.2018 відкрито провадження у справі № 910/9624/18 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Даною ухвалою суду зобов'язано відповідача протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати суду відзив на позов в порядку ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 03.08.2018 було направлено відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за № 045 за адресою, що зазначена в позовній заяві, а саме: 01004, м. Київ, вул. Пушкінська, 42/4, яка згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 23.07.2018 є місцезнаходженням відповідача.

Відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Відповідач ухвалу суду від 03.08.2018, надіслану за вказаною вище адресою, отримав 09.08.2018, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за № 045, а отже мав подати відзив на позовну заяву в строк до 27.08.2018 включно.

Відповідач вимог ухвали про відкриття провадження у справі від 03.08.2018 не виконав, письмовий відзив на позовну заяву не подав.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

23.06.2014 між фізичною особою-підприємцем Богословою Світланою Миколаївною (орендодавець) та Публічним акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» (орендар) укладено договір оренди нежилого приміщення №1/2 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору орендодавець зобов'язався передати, а орендар прийняти у строкове платне користування нежиле приміщення (далі - об'єкт оренди), загальною площею 88,6 кв. м., яке розташоване у будівлі за адресою: 50027, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, пр. Гагаріна, 25, прим. № 41 на строк 2 роки 11 місяців з 01.06.2017 по 31.04.2020 включно.

Згідно з п. 2.1 договору передача об'єкта оренди орендареві відбувається в строк, визначений пунктами 4.2.1 договору (тобто, не пізніше 3 робочих днів з дня набрання чинності договорами), та підтверджується актом прийому-передачі в оренду об'єкта оренди (додаток № 1), який підписується уповноваженими представниками сторін.

Відповідно до п. 6.7 договору орендар починає сплачувати орендну плату з моменту підписання сторонами акту прийому передачі об'єкта оренди орендарю і припиняє з дня підписання акту прийому-передачі об'єкта оренди орендодавцю.

Згідно акту прийому-передачі нежилого приміщення від 23.06.2014 орендодавець передав, а орендар прийняв об'єкт оренди у користування на умовах, що передбачені в договорі.

Відповідно до п. 6.1 договору розмір орендної плати за цим договором за 1 кв.м. приміщення становить суму в гривнях, еквівалентну 16,93 доларів США по курсу продажу орендарем долара США на день відповідного орендного платежу без врахування ПДВ.

Згідно з п. 6.2 договору загальна сума орендної плати на місяць визначається шляхом множення кількості квадратних метрів площі об'єкта оренди згідно з актом прийому-передачі на зазначений вище розмір орендної плати за один метр згідно з цим договором. Загальна сума орендної плати за місяць становить суму в гривнях, еквівалентну 1.500,00 доларів США по курсу продажу орендарем долара США на день відповідного орендного платежу без врахування ПДВ за місяць.

Пунктами 6.9, 6.10 договору визначено, що орендна плата сплачується щомісячно у безготівковому порядку шляхом банківського переказу на поточний рахунок орендодавця не пізніше 15 числа поточного місяця (у випадку, якщо орендодавець не порушує строку виставлення рахунку на оплату), за який здійснюється оплата, на підставі виставленого орендодавцем рахунку-фактури. Орендодавець повинен вчасно виставляти такі рахунки орендареві не пізніше 5 числа поточного місяця. По закінченню кожного розрахункового (поточного) місяця сторонами підписується акт про надання послуг.

У зв'язку з неналежним виконанням орендарем обов'язку зі сплати орендної плати позивач звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» заборгованості з орендної плати.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.03.2018 у справі № 910/296/18 з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість з орендної плати за договором за період з червня по грудень 2017 року у розмірі 278.655,00 грн. та пеню в розмірі 20.737,76 грн.

Спір виник внаслідок того, що рішення суду у справі № 910/296/18 виконано відповідачем лише 06.07.2018, а тому позивачем за період прострочення грошового зобов'язання нараховано пеню в розмірі 19.293,87 грн., інфляційні втрати в розмірі 23.912,51 грн. та 3% річних в сумі 6.679,09 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Господарського суду міста Києва № 910/296/18 від 21.03.2018, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.05.2018, встановлено, що заборгованість відповідача з орендної плати за договором за період з червня по грудень 2017 року становить 278.655,00 грн., з яких:

за червень 2017 року - 39.045,00 грн.;

за липень 2017 року - 39.075,00 грн.;

за серпень 2017 року - 38.700,00 грн.;

за вересень 2017 року - 39.450,00 грн.;

за жовтень 2017 року - 40.185,00 грн.;

за листопад 2017 року - 40.200,00 грн.;

за грудень 2017 року - 42.000,00 грн.

Також вказаним рішення встановлено, що відповідач повинен був сплатити орендну плату за червень 2017 року до 15.06.2017 включно, за липень 2017 року - до 17.07.2017 включно, за серпень 2017 року - до 15.08.2017 включно, за вересень 2017 року - до 15.09.2017 включно, за жовтень 2017 року - до 16.10.2017 включно, за листопад 2017 року - до 15.11.2017 включно, за грудень 2017 року - до 15.12.2017 включно.

Присуджена до стягнення зазначеним рішенням суду пеня в сумі 20.737,76 грн. була нарахована наступним чином:

- на суму боргу 39.045,00 грн. за період з 16.06.2017 по 14.12.2017;

- на суму боргу 39.075,00 грн. за період з 18.07.2017 по 31.12.2017;

- на суму боргу 38.700,00 грн. за період з 16.08.2017 по 31.12.2017;

- на суму боргу 39.450,00 грн. за період з 16.09.2017 по 31.12.2017;

- на суму боргу 40.185,00 грн. за період з 17.10.2017 по 31.12.2017;

- на суму боргу 40.200,00 грн. за період з 16.11.2017 по 31.12.2017;

- на суму боргу 42.000,00 грн. за період з 16.12.2017 по 31.12.2017.

Як зазначив позивач та не спростовано відповідачем борг за рішенням суду № 910/296/18 від 21.03.2018 був сплачений відповідачем лише 06.07.2018.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Сторони можуть домовитись про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків передбачених законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки.

Пунктом 9.4 договору передбачено, що у випадку прострочення орендарем сплати орендної плати більше ніж на місяць, орендар сплачує пеню в розмірі 0,1% від належної до сплати суми за кожен день прострочення.

Згідно з ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» встановлює, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

При укладанні договору сторони визначили відповідальність за порушення зобов'язання щодо сплати орендної плати за договором.

Пунктом 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

В зв'язку з тим, що взяті на себе зобов'язання по сплаті орендної плати відповідач своєчасно не виконав, він повинен сплатити позивачу, пеню розмір якої за обґрунтованими розрахунками позивача становить 19.293,87 грн. (на суму боргу 39.075,00 грн. за період з 01.01.2018 по 16.01.2018; на суму 38.700,00 грн. за період з 01.01.2018 по 15.02.2018; на суму 39.450,00 грн. за період з 01.01.2018 по 15.03.2018; на суму боргу 40.185,00 грн. за період з 01.01.2018 по 15.04.2018; на суму боргу 40.200,00 грн. за період з 01.01.2018 по 15.05.2018; на суму 42.000,00 грн. за період з 01.01.2018 по 15.06.2018).

Вимоги позивача в частині стягнення пені в сумі 19.293,87 грн. обґрунтовані і підлягають задоволенню.

В зв'язку з тим, що відповідач припустився прострочення по сплаті орендних платежів, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача 23.912,51 грн. інфляційних втрат та 6.679,09 грн. - 3% річних.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Умовами договору не визначено інший розмір процентів.

За результатами здійснення судом власного перерахунку (знаходиться в матеріалах справи) інфляційні втрати складають 21.015,62 грн. та вимоги в цій частині позовних вимог підлягають задоволенню. В іншій частині позовних вимог про стягнення інфляційних втрат в позові слід відмовити, оскільки розрахунок здійснений з порушення норм чинного законодавства України.

Суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача 6.679,09 грн. - 3 % річних (за обґрунтованими розрахунками позивача).

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні обставини, які обґрунтовують його вимоги або заперечення.

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надав.

Зважаючи на вищенаведене, позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Богослової Світлани Миколаївни є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Креді Агріголь Банк» (01004, м. Київ, вул. Пушкінська, 42/4, ) на користь Фізичної особи-підприємця Богослової Світлани Миколаївни (50027, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) 19.293 (дев'ятнадцять тисяч двісті дев'яносто три) грн. 87 коп. пені, 21.015 (двадцять одна тисяча п'ятнадцять) грн. 62 коп. інфляційних втрат, 6.679 (шість тисяч шістсот сімдесят дев'ять) грн. 09 коп. - 3% річних, 1.659 (одна тисяча шістсот п'ятдесят дев'ять) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині в позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя В.В.Сівакова