ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2018 р.м. ХарківСправа № 922/2258/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

при секретарі судового засідання Кучко А.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6)
до Комунального підприємства Балаклійської міської ради "Балаклійські теплові мережі" (64200, Харківська обл., м. Балаклія, вул. Алієва, 72)
про стягнення 461.323,82 грн.
за участю представників:

від позивача - ОСОБА_1, довіреність №14-85 від 14.04.2017

від відповідача - ОСОБА_2, довіреність №1/2018/юр від 02.01.2018

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (позивач) звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою за вих. №14/4-1208 від 08.08.18 до відповідача - Комунального підприємства Балаклійської міської ради "Балаклійські теплові мережі", згідно вимог якої позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 424.149,91 грн., 3 % річних у розмірі 22.335,06 грн. та інфляційні втрати у розмірі 14.838,85 грн. В обґрунтування позову вказує на неналежне виконання КП Балаклійської міської ради "Балаклійські теплові мережі" своїх зобов'язань за договором купівлі-продажу природного газу № 3206/15-БО-32 від 16.12.2014, зокрема п. 6.1 вказаного договору. В якості правових підстав позову посилається, зокрема, на положення статей 20, 173-175, 193, 216-218, 230, 231, 264-265 ГК України, ст. ст. 11-16, 258, 509, 525, 526, 530, 549, 610-612, 625, 629, 655, 692, 712 ЦК України. ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" також зазначає, що за попереднім (орієнтовним) розрахунком суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв'язку з розглядом даної справи складається із витрат по сплаті судового збору в розмірі 6919,85 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15.08.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/2258/18 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 11.09.2018 о 12:15год.

05.09.2018 через загальний відділ діловодства Господарського суду Харківської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 25706) з додатковими документами, які досліджено та приєднано до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 11.09.2018 на підставі п. 3 ч. 2 ст. 183 ГПК України відкладено підготовче засідання на 17.09.2018 об 11:40.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 17.09.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу № 922/2258/18 до судового розгляду по суті на 26.09.2018 об 11:40год.

Відповідно до ст. 222 ГПК України, фіксування судового процесу здійснюється з допомогою звукозаписувального технічного засобу, а саме: програмно-апаратного комплексу Оберіг.

В судовому засіданні 26.09.2018 позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, в обґрунтування позову вказує на неналежне виконання КП Балаклійської міської ради "Балаклійські теплові мережі" своїх зобов'язань за договором купівлі-продажу природного газу № 3206/15-БО-32 від 16.12.2014, зокрема п. 6.1 вказаного договору. В якості правових підстав позову посилається, зокрема, на положення статей 20, 173-175, 193, 216-218, 230, 231, 264-265 ГК України, ст. ст. 11-16, 258, 509, 525, 526, 530, 549, 610-612, 625, 629, 655, 692, 712 ЦК України. Щодо заперечень відповідача проти позовних вимог, позивачем наголошено про довільне тлумачення відповідачем приписів частини третьої статті 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", оскільки особа - боржник повинна набути статусу учасника процедури врегулювання заборгованості, тобто бути включеною до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово - комунального господарства. Сплата ж заборгованості до вступу в дію зазначеного Закону не є безумовною та достатньою підставою для автоматичного списання нарахованих неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, оскільки такому списанню обов'язково передує включення боржника за встановленою Законом процедурою до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості. Невключення боржника до відповідного реєстру виключає можливість застосування до спірної заборгованості наведених положень Закону щодо її списання. При цьому, позивачем наголошено про те, що відповідача до відповідного реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості невключено, тому посилання відповідача на Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" є необґрунтованими.

В судове засідання по суті 26.09.2018 відповідач проти позову заперечив, в обґрунтування своїх заперечень зазначав про відсутність у позивача підстав для задоволення позову з огляду на те, що нараховані позивачем пеня, 3 % річних та інфляційні не підлягають стягненню з відповідача в силу імперативних приписів частини третьої статті 7 ЗУ "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" від 03.11.2016 № 1730-УПІ (далі - Закон), що набрав чинності 30.11.2016. Також, відповідачем наголошено на правову позицію, яку висловив Касаційний господарський суд у складі Верховного суду в постанові у справі № 927/1152/16, яку просить суд взяти до уваги при постановлені судового рішення по вказаній справі. Таким чином, відповідачем наголошено про те, що оскільки позовні вимоги про стягнення пені, інфляційних та 3% річних, які нараховані на основну заборгованість за спожитий у 2015 році природний газ та те, що така заборгованість була погашена відповідачем до звернення позивача до суду з даним позовом, враховуючи, що 30.11.2016 набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", враховуючи правову позицію викладену, зокрема, у постановах Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 927/1152/16, від 28.02.2018 у справі № 911 3914/14, від 14.03.2018 у справі № 904/11460/16, від 06.06.2018 у справі № 904/10292/17, відповідно до ч.3 ст.7 вказаного Закону позивачем наголошено про те, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом, тому позов є необґрунтованим та такими, що не підлягає задоволенню.

Суд оголосив про закінчення зясування обставин справи та перейшов до судових дебатів.

В судових дебатах позивач просив позов задовольнити та стягнути з відповідача пеню у розмірі 424.149,91 грн., 3 % річних у розмірі 22.335,06 грн. та інфляційні втрати у розмірі 14.838,85 грн.

В судових дебатах відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити.

З огляду на те, що у матеріалах справи достатньо документів для правильного вирішення спору по даній справі, у судовому засіданні 26.09.2018р. на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду по даній справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги та заперечення проти них, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення повноважного представника позивача, господарським судом встановлено наступне:

16.12.2014 між позивачем - Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець) та відповідачем - Комунальним підприємством Балаклійської міської ради "Балаклійські теплові мережі" (покупець) укладено Договір № 3206/15-БО-32 купівлі - продажу природного газу (далі-Договір) (т.с. І а.с. 15-20), відповідно до умов якого, продавець зобов'язався передати у власність покупцю у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" за кодом УКТ ЗЕД НОМЕР_1, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору.

Згідно з умовами п. 1.2. Договору газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями.

Відповідно до 2.1 Договору продавець передає покупцеві у період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року газ за обсягом до 3182,7 тис. куб. м.

Згідно з п. 3.3 Договору, приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу оформлюється актом приймання - передачі газу.

Відповідно до умов пункту 3.4. Договору, не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між Сторонами.

Відповідно до пункту 6.1 Договору, оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

На виконання умов Договору, позивач протягом січня - грудня 2015 року передало у власність відповідачу природний газ на загальну суму 16288428,72 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи оформленими та підписаними сторонами актами приймання-передачі природного газу (т.с. І а.с. 39-45).

Відповідач за поставлений природний газ розрахувався у повному обсязі, однак із порушенням передбачених сторонами у пункті 6.1 Договору строків, що підтверджується складеною позивачем довідкою (т.с. І а.с. 48-50.

Враховуючи несвоєчасне погашення заборгованості відповідачем, позивач звернувся до господарського суду з даним позовом, в якому просив стягнути на свою користь пеню у розмірі 424149,91 грн., 3 % річних у розмірі 22335,06 грн. та інфляційні втрати у розмірі 14838,85 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, Суд керується наступним.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За умовами частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно статті 526 ЦК України та частини 1 статті 193 ГК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Матеріали справи свідчать, що відповідач повністю розрахувався за поставлений газ згідно Договору, але з порушенням узгоджених сторонами строків оплати (т.с. І а.с. 48-50).

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази своєчасної та повної оплати відповідачем отриманого природного газу у відповідності до пункту 6.1. Договору.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 7.2. Договору сторони передбачили, що у разі невиконання покупцем (відповідачем) пункту 6.1. умов цього договору він зобов'язується сплатити продавцю (позивачу), крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Крім того, згідно частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вищевказаних норм чинного законодавства та умов Договору, позивачем за несвоєчасне виконання договірних зобов'язань нараховано відповідачу 424149,91 грн. пені, 22335,06 грн. 3 % річних та 14838,85 грн. інфляційні втрат.

Відповідно до частини 1 статті 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

На виконання даної норми сторони в пункті 9.3 Договору узгодили, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю у 5 (пять) років.

Крім того, судом при дослідженні розрахунків позовних вимог не було встановлено порушення позивачем шестимісячного строку нарахування пені, передбаченої частиною шостою статті 232 ГК України, тобто, розрахунок пені здійснено позивачем у відповідності до вимог статті 232 ГК України, з наступного дня, від дня прострочення основного зобовязання.

Перевіривши правомірність нарахування позивачем пені, 3% річних та інфляційних втрат, враховуючи п. 7.2 спірного договору та приписи ст. 232 ГК України, ст. 625 ЦК України, Суд встановив, що дані нарахування не суперечать вимогам чинного законодавства та умовам договору, у зв'язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими, доведеним матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, Суд зазначає, що розрахунки здійснені позивачем у відповідності з положеннями постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", а також з урахуванням рекомендацій щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р.

Щодо посилань відповідача на приписи частини третьої статті 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" та на правову позицію, яка викладена у постанові Верховного суду по справі № 927/1152/16 Господарський суд зазначає про те, що згідно з вимогами згаданої частини третьої статті 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", особа - боржник повинна набути статусу учасника процедури врегулювання заборгованості, тобто бути включеною до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово - комунального господарства. Сплата ж заборгованості до вступу в дію зазначеного Закону не є безумовною та достатньою підставою для автоматичного списання нарахованих неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, оскільки такому списанню обов'язково передує включення боржника за встановленою Законом процедурою до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості.

Невключення боржника до відповідного реєстру виключає можливість застосування до спірної заборгованості наведених положень Закону щодо її списання.

При цьому, у матеріалах справи відсутні, а відповідачем не подано доказів того, що Комунальне підприємство Балаклійської районної ради "Балаклійські теплові мережі" () включено до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості невключено, тому посилання відповідача на приписи Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" є безпідставними.

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" підлягають задоволенню повністю.

З огляду на приписи ст.129 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи висновки господарського суду щодо повного задоволення позову, судовий збір зі сплати судового збору в даному разі покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 231, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства Балаклійської міської ради "Балаклійські теплові мережі" (64200, Харківська обл., м. Балаклія, вул. Алієва, 72, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) - 424149,91 грн. пені; 22335,06 грн. 3 % річних; 14838,85 грн. інфляційних втрат та 6919,85 грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 05.10.2018 р.

Суддя ОСОБА_3