ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
УХВАЛА

24 вересня 2018 року Справа № 912/3665/17

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Кабакової В.Г. розглянувши у відкритому підготовчому засіданні матеріали справи № 912/3665/17

за позовом Заступника Генерального прокурора в інтересах держави в особі ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", м. Київ

до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Хромія", м. Кропивницький

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору:

на стороні позивача - ОСОБА_3 фінансів України, м. Київ,

на стороні відповідача:

- ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Техспецмонтаж", м. Дніпро

- ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Прадо", м. Дніпро

- ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Ранея", м. Дніпро

- ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Парадіз", м. Дніпро

- Trade Point Agro Limited, 869 High Road, London, № 12 8 QA, United Kingdom, Great Britain

- Collyer Limited, Prospect House, 2 Athenaeum Road, London N20 9YU, United Kingdom, Great Britain

про розірвання кредитного договору, стягнення 4 999 914 389,74 грн

та за зустрічним позовом ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Хромія", м. Кропивницький

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", м. Київ в інтересах якого діє Заступник Генерального прокурора

про визнання недійсним пунктів договору

Представники:

від прокуратури - ОСОБА_4 прокурор відділу, посвідчення №042569 від 30.03.16;

від позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом - участі не брали;

від відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом - ОСОБА_5 адвокат, ордер № 006800 від 27.12.17;

від третіх осіб - участі не брали;

ВСТАНОВИВ:

Заступник Генерального прокурора в інтересах держави в особі ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" звернувся до господарського суду з позовною заявою від 06.11.2017 № 05/2-10239-17, яка містить наступні вимоги:

- стягнути з ТОВ "Хромія" заборгованість за кредитним договором від 20.10.2016 №4Х16090Г у розмірі 4 999 914 389, 74 грн, яка складається із заборгованості за кредитом - 4 411 990 301, 52 грн; заборгованості за процентами за користування кредитом - 344 652 917,24 грн; пені - 20 770 170,98 грн; штрафу - 222 501 000 грн;

- розірвати кредитний договір від 20.10.2016 № 4Х16090Г, укладений між ПАТ КБ "Приватбанк" і ТОВ "Хромія";

- стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою від 13.12.2017 господарський суд прийняв вказану позовну заяву до розгляду і порушив провадження у справі № 912/3665/17, розгляд якої призначив на 10.01.2018.

Крім того, на підставі статті 27 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд залучив до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору:

- на стороні позивача ОСОБА_3 фінансів України;

- на стороні відповідача: ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Техспецмонтаж", ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Прадо", ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Ранея", ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Парадіз".

Разом з тим, господарський суд у вказаній ухвалі зобов'язав прокурора та позивача подати довідку органу державної казначейської служби про зарахування сплаченого позивачем судового збору до Державного бюджету; підтвердити фактичне надання кредиту та надати виписки по позичковому рахунку та рахунку по відсотках; докази накладення на кредитному договорі електронних цифрових підписів уповноважених представників позивача та відповідача, а також електронних печаток сторін відповідно до укладеної між ними угоди про використання електронного цифрового підпису.

Господарський суд ухвалою суду від 13.12.2017 на підставі ст. ст. 66, 67 Господарського процесуального кодексу України за заявою № 05/2-10239-17 від 08.12.2017 заступника Генерального прокурора вжив заходів до забезпечення позову, а саме наклав арешт на грошові кошти ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Хромія", які обліковуються на рахунках, розміщених у банках, виявлених державним виконавцем, в межах заявленої до стягнення суми заборгованості в розмірі 4 999 914 389,74 грн.

15.12.2017 набрав чинності Закон України від 03.10.2017 №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

Пунктом 9 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147VІІІ, чинної з 15.12.2017, передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147VІІІ, чинної з 15.12.2017, загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Ухвалою від 29.12.2017 господарський суд постановив справу № 912/3665/17 розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі та вважати судове засідання, призначене у даній справі на 10.01.2018 об 11:00 підготовчим засіданням.

12.01.2018 до суду надійшов лист заступника Генерального прокурора № 05/2-10239-17 від 09.01.2018, у якому повідомлено, що у зв'язку з проведенням на сьогоднішній день досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001823 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 218-1, ч. 1 ст. 220-2, ч. 1 ст. 255 КК України, його відомості не можуть бути розголошені і Генеральна прокуратура України, з об'єктивних причин, позбавлена можливості надати запитувані судом документи.

Ухвалою від 10.01.2018 господарський суд відклав підготовче засідання та зобов'язав, зокрема, прокурора та позивача надати суду неподані докази на виконання вимог ухвали суду від 13.12.2017 та позивача: заявку на отримання кредиту; картку контролю виконання позичальником умов кредитного договору; копії платіжних документів, що підтверджують факт надання кредитних коштів; виписки з кредитного рахунка; кредитний висновок та додатки до нього; копії протокольних рішень чи виписка із протоколу засідань з рішенням кредитного комітету банку (кредитної комісії філії), правління банку, завірені секретарем відповідного колегіального органу, про погодження надання кредиту; документи, що підтверджують акредитацію центру сертифікації ключів ПАТ КБ "Приватбанк"; рішення центрального засвідчувального органу про акредитацію центру сертифікації ключів ПАТ КБ "Приватбанк"; свідоцтво про акредитацію центру сертифікації ключів ПАТ КБ "Приватбанк"; витяг з реєстру суб'єктів, які надають послуги, пов'язані з електронним цифровим підписом щодо АЦСК ПАТ КБ "Приватбанк"; дані про статус посилених сертифікатів ПАТ КБ "Приватбанк" та ТОВ "Хромія" (чинний, блокований, скасований); посилений сертифікат ключа ПАТ КБ "Приватбанк".

25.01.2018 представник відповідача подав суду відзив на позов з доказами його направлення учасникам справи, у якому відповідач заперечив позовні вимоги, вважає що оскільки кінцевий термін сплати відсотків за користування кредитом не настав, тому сплата відсотків не може вважатись простроченою.

Прокурор та позивач вимоги ухвали суду від 10.01.2018 не виконали та витребувані докази не подали.

Ухвалою від 02.02.2018 господарський суд продовжив строк підготовчого провадження, відклав підготовче засідання на 22.02.2018, визнав явку представника позивача в судове засідання 22.02.2018 обов'язковою та викликав уповноваженого представника для участі у вказаному підготовчому засіданні.

15.02.2018 до суду надійшла відповідь на відзив № 05/2-10239-17 від 09.02.2018 за підписом заступника Генерального прокурора з доказами її направлення сторонам, у якій зазначено, що заперечення відповідача суперечать умовам кредитного договору та положенням Цивільного і Господарського кодексів України, а також не відповідають фактичним обставинам справи, тому не можуть бути враховані судом.

21.02.2018 представником відповідача подано суду заперечення на відповідь на відзив від 20.02.2018 з доказами їх направлення учасникам справи.

Ухвалою від 22.02.2018 господарський суд зупинив провадження у справі № 912/3665/17 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 912/3479/17.

12.03.2018 позивачем подано суду пояснення щодо позовних вимог від 06.03.2018 (а.с. 233 т. 2) у яких зазначено, що банк докладає усіх зусиль з метою ідентифікації осіб та компаній, відповідальних за завдання збитків банку за допомогою первісної шахрайської схеми та притягнення їх до відповідальності згідно із чинним законодавством, шляхом порушення проваджень у Високому Суді Англії та Уельсу.

Банк зазначає, що рішення національних судів в Україні навряд призведуть до повернення будь-яких коштів, в тому числі, оскільки у підприємства відсутні ліквідні активи, боржником не ведеться господарська діяльність з метою отримання прибутку, а договір застави містить ознаки фіктивності, у зв'язку з чим неможливо буде погасити заборгованість за рахунок майна боржника або звернути стягнення на предмет застави.

15.03.2018 ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Хромія" подано суду зустрічну позовну заяву від 12.03.2018, яка містить вимоги наступного змісту:

1) визнати недійсними наступні пункти Кредитного договору № 4Х16090Г від 20 жовтня 2016 року, укладеного між ОСОБА_1 акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк" та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Хромія":

- Абзац четвертий пункту А.3. Кредитного договору № 4Х16090Г від 20 жовтня 2016 року, яким встановлено, що згідно статей 212, 651 ЦК України при порушенні Позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених цим договором і непогашені всієї заборгованості за даним Договором на протязі 90 днів з моменту порушення будь-якого із зобов'язань, Банк на свій розсуд, починаючи з 91-ого дня порушення будь-якого Із зобов'язань має право змінити умови договору, встановивши Інший термін повернення кредиту. При цьому Банк направляє Позичальнику письмове повідомлення із зазначенням строку/терміну повернення кредиту. При не поверненні заборгованості за цим договором у строк/термін, зазначений у повідомленні, вся заборгованість, починаючи з наступного дня терміну/строку, зазначеному у повідомленні вважається простроченою;

- Підпункт б пункту 2.3.2 Кредитного договору № 4Х16090Г від 20 жовтня 2016 року, де вказано, що Банк на свій розсуд має право розірвати договір у судовому порядку. При цьому в останній день дії договору Позичальник зобов'язується повернути Банку суму кредиту у повному обсязі, відсотки за фактичний термін його користування, повністю виконати інші зобов'язання за договором;

- Підпункт г пункту 2.3.2 Кредитного договору № 4Х16090Г від 20 жовтня 2016 року, де вказано, що Банк на свій розсуд має право достроково за договором та/або іншими кредитними договорами, укладеними з Позичальником, стягнути борг Позичальника та/або достроково погасити борг Позичальника за рахунок реалізації предмета застави;

- Пункт 6.2 Кредитного договору № 4Х16090Г від 20 жовтня 2016 року, у якому зазначено, що договір може бути змінений або розірваний за ініціативою однієї із сторін у встановленому законом і цим договором порядку.

2) стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" витрати за подання позовної заяви.

Ухвалою від 23.03.2018 господарський суд поновив провадження у справі № 912/3665/17, попередньо повідомивши учасників справи листом від 15.03.2018 про необхідність поновлення провадження у справі, призначив підготовче засідання на 23.03.2018.

Господарський суд ухвалою від 23.03.2018 поновив ТОВ "Хромія" пропущений процесуальний строк пред'явлення зустрічного позову.

Прийняв зустрічну позовну заяву ТОВ "Хромія" до ПАТ КБ "Приватбанк", в інтересах якого діє Заступник Генерального прокурора про визнання недійсним пунктів договору до спільного розгляду з первісним позовом та об'єднав вимоги ТОВ "Хромія" за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом Заступника Генерального прокурора в інтересах держави в особі ПАТ КБ "Приватбанк" до ТОВ "Хромія" про розірвання кредитного договору, стягнення 4 999 914 389,74 грн, для спільного розгляду.

На підставі ст. 50 Господарського процесуального кодексу України залучив до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача за первісним позовом: Trade Point Agro Limited (869 High Road, London, № 12 8 QA, United Kingdom, Great Britain) та Collyer Limited (Prospect House, 2 Athenaeum Road, London N20 9YU, United Kingdom, Great Britain).

Зобов'язав ТОВ "Хромія" надати Господарському суду Кіровоградської області до 14.05.2018 нотаріально засвідчений переклад на англійську мову ухвали суду від 23.03.2018, позовної заяви №05/2-10239-17 від 06.12.2017, зустрічної позовної заяви від 12.03.2018, прохання про вручення за кордоном судових або позасудових документів (Додаток 10 до Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень) у 5-ти примірниках для направлення Trade Point Agro Limited (869 High Road, London, № 12 8 QA, United Kingdom, Great Britain) та Collyer Limited (Prospect House, 2 Athenaeum Road, London N20 9YU, United Kingdom, Great Britain) через Центральний Орган запитуваної Держави в порядку встановленому Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах; завірену копію документу, який підтверджує право перекладача займатися перекладацькою діяльністю.

Підготовче засідання у справі № 912/3665/17 призначив на 24.09.2018 о 12:00 год. (резервна дата наступного засідання суду - 09.10.2018 о 14:00 год.) та зупинив провадження у справі № 912/3665/17.

19.04.2018 до суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву № 05/2-10239-17 від 12.04.2018 за підписом заступника Генерального прокурора, з доказами його направлення учасникам справи, у якому заперечено зустрічний позов.

03.05.2018 представником ТОВ "Хромія" подано суду відповідь на відзив від 02.04.2018, з доказами його направлення учасникам справи.

07.05.2018 до суду надійшов лист заступника Генерального прокурора з листом ОСОБА_3 фінансів України від 27.03.2018 № 14010-09-6/8399 щодо ситуації, яка склалася навколо ПАТ КБ "Приватбанк".

Ухвалою від 14.05.2018 господарський суд поновив провадження у даній справі для розгляду клопотання ТОВ "Хромія", яке задовольнив, продовжив процесуальний строк, встановлений ухвалою суду від 23.03.2018 та зобов'язав ТОВ "Хромія" надати відповідні документи. Провадження у справі зупинив.

29.05.2018 ТОВ "Хромія" надало суду документи на виконання ухвали суду від 23.03.2018, які направлено третім особам.

31.05.2018 в.о. Генерального прокурору України подано суду заяву № 17-10239-17 від 25.05.2018 (а.с.136-137 т. 5) про:

- залишення позову про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості без розгляду;

- повернення з бюджету судового збору в сумі 241 600,00 грн, сплачено при поданні позову.

01.06.2018 до суду надійшов лист заступника Генерального прокурора з листами ПАТ КБ "Приватбанк" від 20.04.2018 №20.1.0.0.0/7-217195 та 27.04.2018 № 20.1.0.0.0/7-220230 щодо ситуації, яка склалася навколо банку.

14.06.2018 ПАТ КБ "Приватбанк" подав суду заяву № 75 від 13.06.2018 (а.с. 154 т. 5), у якій зазначено, що останній не заперечує проти залишення позову без розгляду.

10.07.2018 представник ТОВ "Хромія" подав суду заперечення проти заяви прокурора про залишення позову без розгляду (а.с. 1-4 т. 7) з доказами їх направлення учасникам справи.

Ухвалою від 24.09.2018 господарський суд поновив провадження у даній справі.

В засіданні суду 24.09.2018 представники позивача за первісним позовом та третіх осіб на стороні позивача і відповідача за первісним позовом не з'явилися, причин неявки не повідомили.

Факт належного повідомлення позивача (ПАТ КБ "ПриватБанк") та третьої особи (ОСОБА_3 фінансів України), підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

При цьому адресовані третім особам - ТОВ "Техспецмонтаж", ТОВ "Прадо", ТОВ "Ранея" та ТОВ "Парадіз" ухвали повернуті поштовим відділенням на адресу суду з відмітками "за закінченням терміну зберігання" та "фірма вибула".

Поряд з цим, ухвали та повідомлення і доручення адресовані третім особам - Trade Point Agro Limited та Collyer Limited повернуто на адресу суду з відміткою Royal Mail "adressee gone away" ("адресат пішов").

Крім того, судом встановлено, що вказані конверти направлено безпосередньо поштою Trade Point Agro Limited та Collyer Limited.

З урахуванням неявки в судове засідання зазначених третіх осіб, серед яких Trade Point Agro Limited та Teamtrend Limited є нерезидентами, суд враховує наступне.

У п. 8 роз'яснення президії Вищого арбітражного суду України від 31.05.2002 р. № 04-5/608 "Про деякі питання практики розгляду справ за участю іноземних підприємств і організацій" зазначено, що при вирішенні питання забезпечення своєчасного повідомлення у належній формі іноземних учасників судового процесу про час і місце розгляду справи, господарському суду слід враховувати таке.

Взаємодія судів України з судовими органами інших держав з цього питання, а також щодо виконання за кордоном інших процесуальних дій регулюються Конвенцією з питань цивільного процесу (Гаага, 1954) і угодами про взаємну правову допомогу, укладеними Україною з іншими державами. Відповідно до Законів України від 19.10.2000 р. № 2052-III та № 2051-III з 26.11.2000 р. набрали чинності для України Конвенція про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах (Гаага, 1965) і Конвенція про отримання за кордоном доказів з цивільних і торгових справ (Гаага, 1970) із заявами та застереженнями. Цими заявами і застереженнями передбачено, зокрема, що названим у конвенціях центральним органом в Україні є ОСОБА_3 юстиції України, яке складає підтвердження про вручення документів і забезпечує передачу документів у цивільних або комерційних справах центральному органу юстиції іншої держави.

Відповідно до Закону України "Про приєднання України до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах" Верховна Рада України постановила приєднатися від імені України до названої Конвенції із заявами та застереженнями, згідно з якими центральним органом, який має право отримувати документи від інших Договірних Сторін, а також складати підтвердження про вручення, є ОСОБА_3 юстиції України. Особливості виконання названої Конвенції визначено розділом VI Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом ОСОБА_3 юстиції України і Державної судової адміністрації України від 27.06.2008 р. № 1092/5/54 (далі - Інструкція).

Так, відповідне доручення про вручення документів за кордоном складається судом у формі прохання згідно з додатком до Інструкції. Заповненню з урахуванням приписів пунктів 6.2.1 і 6.2.2 Інструкції підлягають дві частини формуляра: "Прохання" і "Короткий виклад документа".

Якщо формуляр складається українською мовою, то його обов'язково необхідно супроводжувати перекладом французькою чи англійською мовами або мовою запитуваної держави.

Згідно рекомендації Спеціальної комісії по практичному застосуванню Гаазької конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, розроблених державами - учасницями Конвенції 28.10 - 04.11.2003 р., рекомендовано заявнику завжди надавати переклад документів, за винятком тих випадків, коли заявник має достатні підстави вважати, що адресат розуміє документ країни відправника.

Пунктом 6 Закону України "Про приєднання України до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах" від 19.10.2000 р. № 2052-III встановлено, що, якщо виконано всі умови, зазначені у частині другій статті 15 Конвенції, суддя незалежно від положень частини першої статті 15 Конвенції може винести рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку документів.

Відповідно до частини 2 статті 15 зазначеної Конвенції кожна Договірна Держава може заявити, що суддя незалежно від положень частини першої цієї статті може постановити рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку, в разі коли виконані всі нижчеперелічені умови:

a) документ передано одним із способів, передбачених цією Конвенцією,

b) з дати направлення документа сплинув строк, який суддя визначив як достатній для даної справи і який становить щонайменше шість місяців,

c) не отримано будь-якого підтвердження незважаючи на всі розумні зусилля для отримання його через компетентні органи запитуваної Держави.

Таким чином, однією з вимог, при виконанні якої суддя може постановити рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку, є закінчення строку з дати направлення документа, який суддя визначив як достатній для даної справи і який становить щонайменше шість місяців.

З огляду на приписи частини другої статті 3 ГПК України та статті 3 Закону України "Про міжнародне приватне право" господарський суд повинен виходити з правил, встановлених у міжнародному договорі, тобто застосовувати щонайменше шестимісячний строк з моменту порушення провадження у справі.

Разом з тим, п. a) ст. 10 Конвенції передбачено якщо запитувана Держава не заперечує, то ця Конвенція не обмежує можливості надсилати судові документи безпосередньо поштою особам, які перебувають за кордоном.

Матеріалами справи підтверджується факт перекладу на англійську мову ухвали суду від 23.03.2018, позовної заяви №05/2-10239-17 від 06.12.2017 (з додатками), зустрічної позовної заяви від 12.03.2018 (з додатками), прохання про вручення за кордоном судових або позасудових документів, короткого викладу документа, що підлягає врученню та їх надіслання безпосередньо поштою Trade Point Agro Limited та Collyer Limited відповідно до вимог п. a) ст. 10 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965.

Беручи до уваги застереження кран-учасниць Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних та комерційних справах (джерело - офіційний сайт Постійного бюро Гаазької конференції з міжнародного приватного права www.hcch.net), суд враховує відсутність заперечень запитуваної Держави (Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії) щодо надсилання документів безпосередньо поштою третім особам.

Враховуючи викладене суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення третіх осіб належним чином про час і місце розгляду судової справи і забезпечення явки останніх в судове засідання для реалізації ними права на судовий захист своїх прав та інтересів.

Окрім того, господарський суд враховує наступну інформацію, що міститься в мережі інтернет, зокрема на сайті biz.censor.net.ua, за посиланням https://biz.censor.net.ua/n3079241, щодо ситуації навколо ПАТ КБ "ПриватБанк" (справа, яка слухається в Високому Суді Лондона) (скриншот якої долучено до матеріалів справи, т. 7 а.с. 34):

"...Сторона истца утверждает, что займы предоставлялись без надлежащего утверждения или проведения проверок, в то время как договоры поставок были заключены в качестве прикрытия, что позволило осуществить выплату $1,9 млрд шести компаниям: Teamtrend Limited, Trade Point Agro Limited и Collyer Limited (все компании созданы в Великобритании), а также Rossyn Investing Corp, Milbert Ventures Inc и ZAO Ukrtransitservice Ltd (все Британские Виргинские острова).

"Ни одна из компаний не имеет веб-страниц, офисов, работников, складских помещений, рабочей силы или любого другого публичного присутствия...", сказано в сообщении."

Враховуючи викладене, господарський суд вважає за можливе подальше направлення процесуальних судових документів третім особам Trade Point Agro Limited та Collyer Limited здійснювати рекомендованим листом з повідомленням про вручення без здійснення їх перекладу англійською мовою та складення відповідних прохань, так як такі дії спричинять лише зайве витрачання коштів та процесуального строку, а не досягнення мети - належне повідомлення осіб.

Суд констатує, що третіми особами, які є нерезидентами, як і рештою третіх осіб не подано клопотання, заяви, телеграми, в тому числі і щодо перенесення розгляду справи, її відкладення чи неможливості забезпечити участь в судовому засіданні свого представника.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 6-8 ст. 120 ГПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов'язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Суд викликає або повідомляє експерта, перекладача, спеціаліста, а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв'язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв'язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику. Учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає. Якщо учасник судового процесу повідомляє суду номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або іншу аналогічну інформацію, він повинен поінформувати суд про їх зміну під час розгляду справи. Положення частини сьомої цієї статті застосовуються також у разі відсутності заяви про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти, які учасник судового процесу повідомив суду.

Згідно із п.п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За змістом пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п'ять календарних днів з дня надходження листа до об'єкта поштового зв'язку місця призначення із зазначенням причин невручення. Поштові відправлення повертаються об'єктом поштового зв'язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв'язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.05.2018 р. у справі № 910/15442/17.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов'язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов'язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи; з'являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов'язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Також необхідно зазначити, що за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Ухвали Господарського суду Кіровоградської області у справі № 912/3665/17 були оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень, а тому учасники судового процесу не були позбавлені права та можливості ознайомитись із вказаними ухвалами у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

При цьому суд враховує, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 (Закон України від 17.07.1997 № 475/97 - ВР), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25.01.2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Суд нагадує, що роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ та організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (рішення Європейського суду з прав людини у справі Шульга проти України, no. 16652/04 від 02.12.2010; рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (див. рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010).

Оскільки провадження у даній справі було порушено 13.12.2017, суд здійснював повідомлення третіх осіб у спосіб визначений процесуальним законодавством, в тому числі третіх осіб - Trade Point Agro Limited та Collyer Limited, які є нерезидентами у спосіб передбачений Конвенцією із забезпеченням перекладу судових документів, з долученням до останніх прохання про вручення за кордоном судових або позасудових документів, короткого викладу документа, суд вважає, що вжив всіх розумних зусиль для належного повідомлення.

Таким чином, з огляду на перебування в провадженні даної справи більше шести місяців, наявність доказів передання процесуальних документів у спосіб передбачений Конвенцією, повернення конвертів з вкладенням з відміткою "adressee gone away" ("адресат пішов"), суд вважає можливим прийняти рішення у підготовчому провадженні виходячи із приписів ч.2 ст.15 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах.

В судовому засіданні 24.09.2018 прокурор підтримав раніше подану до суду Генеральною прокуратурою України заяву про залишення первісного позову без розгляду та просив її задовольнити.

Представник відповідача за первісним позовом заперечив проти задоволення такої заяви.

Надавши оцінку заяві прокуратури про залишення первісного позову без розгляду, судом прийнято її до розгляду, як таку, що узгоджується із приписами ст.ст.42, 169, 170, 226 ГПК України.

Більше того, зважаючи на подану до суду у відповідності до норм ГПК до початку розгляд справи по суті заяву прокурора про залишення позову без розгляду первісного позову, право на подання якої є абсолютним та необмеженим позицією інших учасників процесу, відсутність у судовому засіданні нерезидентів (Trade Point Agro Limited та Collyer Limited), яких залучено до участі у справі в якості третіх осіб за первісним позовом, жодним чином не впливає на права та обов'язки останніх, позаяк оцінка обґрунтованості обставинам справи за первісним позовом судом фактично не здійснюється, а лише надається процесуальна оцінка та здійснюється розгляд клопотання про залишення позову без розгляду.

При цьому до участі у розгляді спору в якості третіх осіб за зустрічним позовом Trade Point Agro Limited та Collyer Limited не залучались.

Представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) в свою чергу підтримав позовні вимоги за зустрічним позовом та заперечив щодо первісного позову.

Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

Як вбачається із змісту позовної заяви свої вимоги, прокурор в обґрунтування заявлених вимог за первісним позовом посилається на укладення між КБ ПАТ "Приватбанк" та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Хромія" кредитного договору від 20.10.2016 №4Х16090Г, за умовами якого банком надано відповідачу за первісним позовом відновлювальну кредитну лінію лімітом 4 450 000 000,00 грн з кінцевим терміном повернення кредиту 06.10.2026.

За твердженням прокурора, ТОВ "Хромія" належним чином не виконано взяті на себе Договірні зобов'язання, отримані кредитні кошти та проценти останнім не сплачено, у зв'язку з чим у останнього виникла заборгованість по кредиту.

У зв'язку з порушенням умов договору, позивачем направлялась на адресу відповідача вимога про дострокове повернення кредитних коштів та вимога про погашення заборгованості за кредитним договором, які, як зазначає прокурор останнім залишено без виконання.

З огляду на вказане, Заступником Генерального прокурора України в інтересах держави в особі ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" заявлено до стягнення з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Хромія" у розмірі 4 999 914 389, 74 грн, яка складається із заборгованості за кредитом 4 411 990 301,52 грн; заборгованості за процентами за користування кредитом 344 652 917,24 грн; пені - 20 770 170,98 грн, штрафу - 222 501 000 грн, яка визначена станом на 29.11.2017 р.

Позивач за первісним позовом (ПАТ КБ "Приватбанк") у поданих до суду поясненнях щодо заявлених позовних вимог (а.с. 233 т. 2) за первісним позовом зазначив, що банком вживаються заходи спрямовані на ідентифікацію осіб та компаній відповідальних за завдання ПАТ КБ "Приватбанк" збитків за допомогою первісної шахрайської схеми та притягнення їх до відповідальності згідно із чинним законодавством шляхом порушення проваджень проти них у Високому Суді Англії та Уельсу.

Крім того вказано, що на думку банку, рішення національних судів України щодо стягнення боргу з відповідача навряд чи призведуть до повернення будь-яких коштів, оскільки у підприємства відсутні ліквідні активи, боржником не ведеться господарська діяльність з метою отримання прибутку, а договір застави містить ознаки фіктивності, в зв'язку з чим неможливо буде погасити заборгованість за рахунок майна боржника, або звернути стягнення на предмет застави.

При цьому, банк вважає, що кредитний договір був укладений як частина спроби приховати більш ранню шахрайську схему зі зловживання грошовими коштами, щоб створити враження начебто попередні кредити були повернуті.

В зв'язку з захистом своїх економічних інтересів та інтересів держави в цілому, банком постійно коригується і розробляється стратегія для найбільш ефективного стягнення, в тому числі з урахуванням справ, що виникають при супроводженні справ за позовами до банку.

ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Хромія" (відповідач за первісним позовом) у поданому до суду відзиві на позовну заяву (а.с.24-30 т. 2) щодо первісного позову заперечує у повному обсязі, посилаючись на наступні обставини:

- оскільки кінцевий термін сплати відсотків за користування кредитом 06.10.2026 не настав, то, відповідно до п. А.8. кредитного договору, сплата відсотків не може вважатись простроченою, у звязку з чим доводи банку та позивача про порушення позивальником зобовязання зі сплати процентів за користування кредитом є необґрунтованими;

- дії банку щодо встановлення нового терміну погашення кредиту 25.09.2017, відповідач вважає протиправними, незаконними, спрямованими на порушення прав і інтересів позивальника;

- доводи банку про неналежне виконання позичальником зобовязання за кредитним договором, з посиланням на п.п. 4.3., 2.3.2. кредитного договору, як на підставу встановлення нового терміну повернення кредиту є необґрунтованими та не підлягають задоволенню;

- позивачем не вказано та не доведено обставин, які б свідчили про істотне порушення позичальником кредитного договору;

- відсутні підстави для застосування до відповідача штрафних санкцій (штрафу та пені), так як банком не доведено порушення позичальником зобовязань за кредитним договором.

В свою чергу в якості підстави заявлених зустрічних позовних вимог (а.с.1-14 т. 3) ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Хромія" (позивач за зустрічним позовом) зазначає, що абз. 4 п. А.3., п. 2.3.2. а), б), в), г), п. 6.2. Кредитного договору № 4Х16090Г від 20.10.2016, укладеного між ПАТ КБ "Приватбанк" (Позикодавець) та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Хромія" (Позичальник) суперечать вимогам ст.ст. 509, 627 ЦК України, положенням Господарського кодексу України, моральним засадам, загальним принципам цивільного законодавства, зокрема принципам свободи договору, розумності та справедливості гарантованими ст.ст. 3, 6, 627 ЦК України.

Зокрема, як вказує позивач за зустрічним позовом оспорюваними умовами Кредитного договору Банку фактично надано право на визначення іншого терміну повернення кредитних коштів та право розірвання договору в односторонньому порядку.

При цьому, вказані пункти Кредитного договору ущемляють права ТОВ " Хромія " на власне волевиявлення, оскільки встановивши новий термін повернення кредиту, банк недобросовісно зловживає своїм правом на односторонню зміну умов Кредитного договору, позбавляє позивача за зустрічним позовом права висловити свою позицію щодо таких змін.

Таким чином, за твердженням позивача за зустрічним позовом, оспорювані умови Кредитного договору є несправедливими відносно позичальника, адже всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду позичальника.

З огляду на вказане, ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Хромія" просить суд визнати недійсними вищевказані умови Кредитного договору № 4Х16090Г від 20.10.2016.

Генеральна прокуратура України у відзиві на зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Хромія" (а.с. 1-6 т. 4) не визнає та вважає їх надуманими і такими, що суперечать положенням ЦК України та ГК України, оскільки чинним законодавством передбачено право сторони на односторонню зміну умов Кредитного договору та його розірвання, якщо така можливість передбачена правочином та погоджена сторонами.

При цьому умовами укладеного Кредитного договору сторонами добровільно погоджена можливість односторонньої зміни його умов та розірвання.

Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує, що 20.10.2016 між ОСОБА_1 акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" (банк, Позивач за первісним та відповідач за зустрічним позовом) та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Хромія" (позичальник, відповідач за первісним та позивач за зустрічним позовом) укладено кредитний договір № 4Х16090Г (Кредитний договір) (а.с. 30-33, т. 1).

Згідно із п. А. 2 Кредитного договору ліміт цього кредитного договору 4 450 000 000,00 грн на наступні цілі - фінансування поточної діяльності. У разі виникнення заборгованості позичальника перед банком з відшкодування витрат згідно із п. 2.2.13 ліміт цього договору збільшується на відповідну суму заборгованості на цілі з відшкодування витрат згідно із п. 2.1.5.

Відповідно до п. А. 3 Кредитного договору термін повернення кредиту: дати згідно з графіком зменшення поточного ліміту п. А 2.1., яким встановлено ліміт до 06.10.2026. Повернення кредиту вважається здійсненим у встановлений термін, якщо різниця, на яку поточна заборгованість перевищує суму поточного ліміту на зазначену дату згідно з графіком, надійшла на рахунок у банку не пізніше дати, встановленої графіком зменшення поточного ліміту. Сплата різниці на яку поточна заборгованість перевищує суму встановленого поточного ліміту, трактується як повернення кредиту.

Згідно ст.ст. 212, 651 ЦК України при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених договором і непогашенні всієї заборгованості за даним договором на протязі 90 днів з моменту порушення будь-якого із зобов'язань, банк на свій розсуд, починаючи з 91-го дня порушення будь-якого із зобов'язань має право змінити умови договору, встановивши інший термін повернення кредиту. При цьому банк направляє позичальнику письмове повідомлення із зазначенням строку/терміну повернення кредиту. При неповерненні заборгованості за договором у строк/термін, зазначений у повідомленні, вся заборгованість, починаючи з наступного дня терміну/строку, зазначеному у повідомленні вважається простроченою.

За користування кредитом позичальник сплачує відсотки за фіксованою ставкою в розмірі 10,5 % річних. При порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань з погашення/повернення кредиту, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом за фіксованою ставкою в розмірі 21,0 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості. Сплата відсотків здійснюється позичальником щоквартально (у грудні, червні, вересні) в період з 25 числа місяця по останній день місяця, а також в дату встановлення нульового поточного ліміту, зазначеному у п. 2.1. (п.п. А.6, А.7, А.8 Кредитного договору).

У відповідності до п. 1.1. Кредитного договору банк за наявності вільних коштів зобов'язується надати позичальнику кредит у формі згідно із п. А.1. з лімітом на цілі зазначені у п. А.2., не пізніше 5-ти днів з моменту, зазначеного у третьому абзаці п. 2.1.2., в обмін на зобов'язання позичальника щодо повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, у визначені цим договором терміни. Якість послуг повинна відповідати законодавству України, нормативним актам НБУ, що регулюють кредитні правовідносини.

Термін повернення кредиту зазначений у п. А.3 (п. 1.2. Кредитного договору).

Згідно із п. 2.1.2. Кредитного договору зобов'язується надати кредит шляхом перерахування кредитних коштів на підставі розрахункових документів позичальника у межах суми, визначеної у п. 1.1., а також за умовами виконання позичальником зобов'язань, передбачених у п.п. 2.2.1., 2.2.11. Для одержання кредиту (або його частини) позичальник зобов'язується не пізніше дати планованого одержання кредиту надати до банку попередню вимогу у довільній формі з зазначенням суми кредиту і терміну його надання. Зобов'язання з видачі кредиту або його частини згідно з кредитним договором виникають у банку у день надання позичальником розрахункових документів на використання кредиту межах зазначених у них сум у порядку, передбаченому п. 2.4.2.

Відповідно до п.п. 2.2.1. 2.2.3. Кредитного договору позичальник зобов'язується використовувати кредит на цілі зазначені у п. 1.1.1 Кредитного договору; сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до п.п. 4.1., 4.2., 4.3., 4.4. Кредитного договору; повернути кредит в дату/строки, встановлені п.п. 1.2., 2.3.2., 2.2.14; у випадку, якщо заборгованість за кредитом перевищує суму встановленого поточного ліміту згідно графіку зменшення поточного ліміту (п. А. 2.1.) для поточного періоду користування кредитом, позичальник погасити різницю в день її виникнення.

Згідно із п. 2.3.2. Кредитного договору банк має право у разі настання будь-якої з наступних подій, зокрема, порушення позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених умовами Кредитного договору, в т.ч. при порушені цільового використання кредиту; у разі прострочення позичальником зобов'язань з погашення/повернення боргу за будь-яким кредитом, укладеним між позичальником і банком, понад 30 календарних днів банк на свій розсуд має право:

а) змінити умови договору вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за договором у повному обсязі шляхом відправлення повідомлення. При цьому згідно зі ст.ст. 212, 611, 651 Цивільного кодексу України, по зобов'язаннях, терміни виконання яких не наступили, терміни вважаються такими, що наступили, у зазначену в повідомленні дату. У цю дату позичальник зобов'язується повернути банку суму кредиту у повному обсязі, відсотки за фактичний термін його користування, повністю виконати інші зобов'язання за договором;

або:

б) розірвати договір у судовому порядку. При цьому в останній день дії договору позичальник зобов'язується повернути банку суму кредиту у повному обсязі, відсотки за фактичний термін його користування, повністю виконати інші зобов'язання за Кредитного договору;

або:

в) згідно зі ст. 651 Цивільного кодексу України, ст. 188 Господарського кодексу України здійснити однобічне розірвання Кредитного договору з відправленням позичальнику повідомлення. У зазначену у повідомленні дату договір вважається розірваним. При цьому в останній день дії договору позичальник зобов'язується повернути банку суму кредиту у повному обсязі, відсотки за фактичний термін його користування, повністю виконати інші зобов'язання за договором. Однобічна відмова від договору не звільняє позичальника від відповідальності за порушення зобов'язань;

або:

г) достроково за договором та/або іншими кредитними договорами, укладеними з позичальником, стягнути борг позичальника та/або достроково погасити борг позичальника за рахунок реалізації предмета застави.

Відповідно до п.п. 5.1., 5.2. Кредитного договору при порушені позичальником будь-якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом передбачених п.п. 2.2.2., 4.1., 4.2., 4.3., строків/термінів повернення/погашення кредиту, передбачених п.п. 1.2., 2.2.2, 2.3.2, 2.2.14. позичальник сплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, яка розраховується у відсотках річних від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Сплата пені здійснюється у гривні.

У разі порушення позичальником будь-якого з зобов'язань, передбачених п.п. 2.2.7, 2.2.9., 2.2.10., 7.1. позичальник виплачує банку за кожний випадок порушення штраф у розмірі 2 % від суми отриманого кредиту. Сплата штрафу здійснюється у гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, штраф сплачується у гривневому еквіваленті за курсом НБУ на дату сплати.

Договір в частині п. 4.4. набирає чинності з моменту підписання і скріплення печатками сторін, в інших частинах з моменту надання позичальником розрахункових документів на використання кредиту в межах зазначених у них сум, і діє в обсязі перерахованих коштів до повного виконання зобов'язань сторонами за цим Кредитного договору (п. 6.1. Кредитного договору).

Умовами п. 6.2. Кредитного договору 3 сторонами погоджено, що Договір може бути змінений або розірваний за ініціативою однієї із сторін у встановленому законом і цим договором порядку.

Письмовим повідомленням вих. № Е.65.0.0.0/3-106713 від 07.09.2017 ОСОБА_1 акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" проінформовано ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Хромія" про одностороннє розірвання з 25.09.2017 кредитного договору № 4Х16090Г від 20.10.2016 у зв'язку з простроченням останнім зобов'язань щодо своєчасної сплати відсотків, що зобов'язує ТОВ "Хромія" відповідно до підпункту в) пункту 2.3.2. Кредитного договору у вказану дату повернути банку суму кредиту у повному обсязі, відсотки за фактичний термін його користування, повністю виконати інші зобов'язання за договором (а.с. 36-37 т. 1).

Крім того у справі наявні договори застави майнових прав та договори поруки укладені між ПАТ КБ "Приватбанк" та ТОВ "Хромія", договори застави майнових прав укладені між ПАТ КБ "Приватбанк" та ТОВ "Ранея", ТОВ "Парадіз", ТОВ "Прадо", ТОВ "Техспецмонтаж", контракт на поставку товару № РТ-05/06 від 05.06.2014 укладений між ТОВ "Ранея" та компанією Trade Point Agro Limited, контракт на поставку товару № РТ-01/07 від 01.07.2014 укладений між ТОВ " Парадіз " та компанією Trade Point Agro Limited, контракт купівлі-продажу № 1405LP-2 від 14.05.2014 укладений між ТОВ "Прадо" та компанією Collyer Limited, контракт купівлі-продажу № 2008 LP-3 від 20.08.2014 укладений між ТОВ "Прадо" та компанією Collyer Limited, контракт купівлі-продажу № 2108СТ-2 від 21.08.2014 укладений між ТОВ "Техспецмонтаж" та компанією Collyer Limited, контракт купівлі-продажу № 2207СТ/2 від 22.07.2014 укладений між ТОВ "Техспецмонтаж" та компанією Collyer Limited (а.с. 38-101, т. 1).

Також в матеріалах справи містяться надані відповідачем за первісним позовом платіжні доручення стосовно сплати відсотків та заборгованості за кредитним договором (а.с. 31-54 т. 2).

Окрім того, до матеріалів справи долучено адресовані Генеральній прокуратурі України листи ОСОБА_3 фінансів України вих. № 14010-09-6/8399 від 27.03.2018 та ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" вих. № 20.1.0.0.0/7-217195 від 20.04.2018 та вих. № 20.1.0.0.0/7-220230 від 27.04.2018 щодо ситуації яка склалася навколо ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с. 57-59 т.4, 145-149, т. 5).

З урахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов наступних висновків.

Що стосується вимог Заступника Генерального прокурора в інтересах держави в особі ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" за первісним позовом.

Як зазначалось вище, Генеральна прокуратура України у поданій до суду заяві вих. № 17-10239-17 від 25.05.2018 (вх.. № 1356/18 від 31.05.2018) просить суд залишити позовну заяву без розгляду (а.с. 136-137 т. 5).

В свою чергу позивач за первісним позовом (ПАТ КБ "Приватбанк") у надісланому на адресу суду листі №75 від 13.06.2018 не заперечує щодо залишення зазначеного позову без розгляду, що розцінюється судом за своїм правовим змістом як підтримання вказаної заяви прокуратури (а.с. 154 т. 5).

Розглянувши зазначену заяву прокурора підтриману позивачем за первісним позовом (ПАТ КБ "Приватбанк"), суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 41 ГПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи. У справах можуть брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатись до суду в інтересах інших осіб.

У випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду в інтересах інших осіб, державних чи суспільних інтересах та брати участь у цих справах. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача (ч.ч. 1, 3 ст. 53 ГПК України).

Статтею 55 ГПК України встановлено, що органи та особи, які відповідно до цього Кодексу звернулися до суду в інтересах інших осіб, мають процесуальні права та обов'язки особи, в інтересах якої вони діють, за винятком обмежень, передбачених частиною другою цієї статті. Органи та особи, які відповідно до цього Кодексу мають право звертатися до суду в інтересах осіб, за винятком осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах юридичної особи у спорах про відшкодування збитків, заподіяних її посадовою особою, не мають права укладати мирову угоду. Відмова органів та осіб, які відповідно до цього Кодексу звернулися до суду в інтересах інших осіб, від поданої ними заяви або зміна позовних вимог не позбавляє особу, на захист прав та інтересів якої подано заяву, права вимагати від суду розгляду справи та вирішення вимоги у первісному обсязі. Якщо особа, яка має процесуальну дієздатність і в інтересах якої подана заява, не підтримує заявлених позовних вимог, суд залишає заяву без розгляду, крім позову про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі її посадовою особою, поданого власником (учасником, акціонером) цієї юридичної особи в її інтересах, а також позову прокурора в інтересах держави. Відмова органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, від поданого прокурором в інтересах держави позову (заяви), подання ним заяви про залишення позову без розгляду не позбавляє прокурора права підтримувати позов (заяву) і вимагати розгляду справи по суті. Прокурор та інша особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, з метою вирішення питання щодо наявності підстав для перегляду судових рішень у справі, розглянутій без його (її) участі, має право ознайомлюватися з матеріалами справи в суді та отримувати їх копії. Прокурор користується таким самим правом з метою вирішення питання про вступ у справу за позовом (заявою) іншої особи.

За приписами ст. 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред'явлено позовну вимогу.

Права та обов'язки учасників справи врегульовано статтею 42 ГПК України.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 42 ГПК України, учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Зі змісту вказаної норми слідує, що право позивача на звернення до суду із заявою про залишення позову без розгляду може бути реалізоване ним лише до початку розгляду справи по суті та є абсолютним, тобто, не залежить від мотивів позивача чи волі інших сторін у справі.

Як встановлено судом, заява прокурора про залишення позову без розгляду підписана виконуючим обов'язки Генерального прокурора Ю. Столярчуком та підтримана позивачем у листі за підписом представника ПАТ КБ "Приватбанк" А. Кирдана, який не заперечував щодо залишення позову без розгляду та згідно із наявної в матеріалах справи довіреності має право на вчинення зазначених процесуальних дій.

Заява прокуратури та лист позивача за первісним позовом подані до початку розгляду справи по суті.

Також, дана заява прокуратури та лист позивача за первісним позовом, який за своєю суттю зводиться до підтримання останнім заяви прокурора, відповідають приписам ст.ст. 169, 170 ГПК України щодо форми та змісту клопотань.

Аналіз змісту поданих прокурором та позивачем за первісним позовом заяв наведених вище переконливо свідчить про їх згоду на залишення первісного позову без розгляду та відсутність як у прокурора, так і у позивача волевиявлення спрямованого на подальший розгляд справи.

Враховуючи викладене, а також те, що заява прокуратури не суперечить діючому законодавству України, а також є підтриманою позивачем за первісним позовом у надісланому ним до суду листі, в якому останній не заперечує щодо залишення позову без розгляду, суд дійшов висновку про залишення первісного позову Заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.226 ГПК України.

При цьому суд зазначає, що згідно із ч.4 ст.226 Господарського процесуального кодексу України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення обставин, що були підставою для залишення позову без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Крім того, при задоволенні заяви прокурора про залишення первісного позову без розгляду судом враховано, що подальший розгляд судом даної справи матиме можливі негативні наслідки для економіки держави в цілому враховуючи зміст адресованих Генеральній прокуратурі України листів ОСОБА_3 фінансів України вих. № 14010-09-6/8399 від 27.03.2018 та ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" вих. № 20.1.0.0.0/7-217195 від 20.04.2018 та вих. № 20.1.0.0.0/7-220230 від 27.04.2018 щодо ситуації яка склалася навколо ПАТ КБ "Приватбанк" в яких повідомлено, що Банком відповідно до внутрішніх процедур у вересні-жовтні 2017 були підготовлені позови про стягнення заборгованості по трансформованим кредитам 36-ти позичальників. Проте у зв'язку із порушенням провадження у Високому Суді Англії та Уельсу за заявою Банку, в тому числі з підстав видачі трансформованих кредитів 36-ти позичальникам, а також з метою уникнення юрисдикційного ризику при розгляді позову в іноземному суді, Банком була призупинена подача позовів в українські суди та направлені в установленому порядку заяви про повернення судового збору щодо решти не пред'явлених позовів.

При цьому у 5-ти поданих Генеральною прокуратурою України в інтересах держави позовних заявах про стягнення заборгованості з позичальників за трансформованими кредитами ОСОБА_3 фінансів України залучено в якості третьої особи на стороні позивача, в тому числі у справі № 912/3665/17.

Також у зазначених листах вказано, що ПАТ КБ "Приватбанк" докладає усіх необхідних зусиль згідно із чинним законодавством та внутрішніми банківським наказами з метою встановлення осіб, відповідальних за завдання збитків Банку з використанням шахрайської схеми та притягнення їх до відповідальності згідно із чинним законодавством шляхом порушення проваджень проти них у Високому Суді Англії та Уельсу.

Ураховуючи те, що у позичальників за трансформованим кредитами відсутні ліквідні активи, ними не ведеться господарська діяльність з метою отримання прибутку (у цих підприємств єдиний засновник, який одночасно є директором, статутний капітал не більше 1000,00 грн), а також зважаючи на недоліки наданого забезпечення щодо виданих кредитів, на думку ОСОБА_3 фінансів України, стягнення боргу з цих осіб за рішенням національних судів не є найефективнішим захистом інтересів Банку навряд чи призведе до стягнення будь-яких коштів.

Натомість ефективним є саме комплексний розгляд у Високому Суді Англії та Уельсу шахрайської схеми виводу за межі України грошових коштів під виглядом кредитів, в якому будуть задіяні та притягнуті до відповідальності компанії-постачальники та фізичні особи (колишні кінцеві бенефіціарні власники), які мають активи в Європі та завдяки яким можна буде відновити фінансовий стан Банку шляхом повернення виданих коштів.

Таким чином вжиття подальших заходів проти позичальників за трансформованими кредитами в українських судах на даному етапі є недоцільним, оскільки такі дії можуть ускладнити підтримання позову у Високому Суді Англії та Уельсу, в зв'язку з чим ініціатива Генеральної прокуратури України щодо звернення в інтересах Банку з 5 позовними заявами про стягнення заборгованості з позичальників за трансформованими кредитами та розірвання кредитних договорів за якими господарськими судами відкриті провадження у справах № 902/1107/17, 908/2501/17, 906/1102/17, 912/3665/17, 906/1101/17 не підтримується Банком, а також ОСОБА_3 фінансів України.

Також при розгляді клопотання прокурора та позивача за первісним позовом судом взято до уваги той факт, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № НОМЕР_1 від 06.12.2017 (а.с. 133-137 т. 1) розмір статутного капіталу ТОВ "Хромія", який являється позичальником за Кредитним договором, становить 1 000,00 грн.

В той же час Генеральною прокуратурою України в інтересах держави в особі ПАТ КБ "Приватбанк" заявлено до стягнення 4 999 914 389,74 грн заборгованості за кредитним договором № 4Х16090Г від 20.10.2016.

Таким чином, наявні достатні підстави вважати, що навіть у випадку позитивного вирішення первісного позову стягнення з ТОВ "Хромія" заборгованості за Кредитним договором не матиме за своїм наслідком ефективного захисту порушених прав держави, яка являється власником 100 % акцій ПАТ КБ "Приватбанк", а відтак можлива ситуація за якої наявність судового рішення у справі за своїм наслідком не призведе до відновлення порушених прав за захистом яких відбулось звернення з даним позовом до суду.

Вказані обставини у своїй сукупності, на думку суду, є підґрунтям спонукальних дій відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) спрямованих на максимальне затягування розгляду справи, зокрема, пред'явлення зустрічного позову, залучення третіх осіб нерезидентів, надходження позовної заяви третьої особи з самостійними вимогами, прийняття якої до розгляду могло мати наслідком розгляду справи спочатку згідно із ч. 4 ст. 49 ГПК України тощо.

З урахуванням викладеного вище, залишення первісного позову без розгляду у зв'язку з поданою заявою прокурора, право на звернення з якою до початку розгляду справи, гарантовано приписами процесуального законодавства, яка підтримана позивачем за первісним позовом згідно позиції якого останній не підтримує здійснення провадження за даним позовом зазначаючи про ефективність саме комплексного розгляду у Високому Суді Англії та Уельсу схеми виводу за межі України грошових коштів під виглядом кредитів є таким, що сприятиме реальному відновленню порушених прав держави Україна.

Заперечення відповідача за первісним позовом від 09.07.2018 щодо заяви про залишення позову без розгляду, які за своєю суттю зводяться до посилань: на відсутність повноважень у прокурора на звернення із заявою відповідно змісту; на факт розміщення в соціальній мережі Facebook повідомлення народного депутата України, про те, що ним до НАБУ скеровано заяву щодо вчинення службовими особами ПАТ КБ "Приватбанк", ОСОБА_3 фінансів України, Генеральної прокуратури України кримінальних правопорушень судом відхиляються з огляду на їх безпідставність та необґрунтованість виходячи з наступного.

Заява прокуратури підтримана позивачем за первісним позовом у надісланому ним до суду листі, в якому банк не заперечує щодо залишення позову без розгляду та свідчить про відсутність наміру у позивача за первісним позовом підтримувати поданий прокурором первісний позов.

Посилання відповідача за первісним позовом на розміщення в соціальній мережі Facebook повідомлення про те, що до НАБУ скеровано заяву щодо вчинення службовими особами ПАТ КБ "Приватбанк", ОСОБА_3 фінансів України, Генеральної прокуратури України кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.5 ст.191 КК України судом оцінюється критично за відсутності жодних належних доказів на підтвердження зазначених фактів, позаяк згідно із ч. 6 ст. 75 ГПК України преюдиційне значення при розгляді справи господарським судом має лише вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Суд констатує, що станом на момент прийняття рішення у даній справі у справі відсутні докази того, що вироком суду, який набрав законної сили, встановлено факт вчинення кримінальних правопорушень наведених в повідомленні, розміщеному в соціальній мережі Facebook. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Разом з тим, суд також зазначає, що норми п.5 ч.1 ст.226 ГПК України, у контексті приписів ст.42 ГПК України, жодним чином не обмежують та не пов'язують безумовне право позивача до початку розгляду справи по суті подати до суду заяву про залишення позову без розгляду із волею та позицією інших учасників справи, в тому числі відповідача щодо вказаної заяви та не встановлюють обов'язку обґрунтування такої заяви. При цьому зазначене право є абсолютним в силу приписів ст.226 ГПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України, про залишення позову без розгляду постановляється ухвала, в якій вирішуються питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету.

З метою дотримання вимог ч. 2 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотання особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: 1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; 2) повернення заяви або скарги; 3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі; 4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням); 5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у томі числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Тож звернення прокурора до суду із заявою про залишення позову без розгляду виключає можливість повернення сплаченої ним суми судового збору, оскільки належить до виключних випадків, коли таке повернення не є можливим в силу вимог Закону України "Про судовий збір".

За викладених обставин, сплачена Генеральною прокуратурою України сума судового збору поверненню не підлягає.

Окрім того, враховуючи норми ст. 145 ГПК України, господарський суд за власною ініціативою вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову вжиті судом ухвалою від 13.12.2017, у звязку з залишенням первісного позову без розгляду.

Щодо зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Хромія" суд зазначає наступне.

Оскільки судом надано учасникам справи можливість надання до суду визначених процесуальним законом заяв, клопотань та пояснень за зустрічним позовом ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Хромія", визначено обставини справи, які підлягають встановленню та вжито заходів щодо зібрання відповідних доказів за зустрічним позовом ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Хромія", вчинено належні дії з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, господарський суд вважає за можливе закрити підготовче провадження за зустрічним позовом ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Хромія" та призначити справу за зустрічним позовом ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Хромія" до судового розгляду по суті.

Відповідно до ч. 2 ст. 31 ГПК України, справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа відноситься до виключної підсудності іншого суду.

Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декількох засідань - у разі складності справи) для розгляду справи по суті.

Керуючись статтями 42, 53, 145, 182, 185, 226, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву в.о. Генерального прокурора України № 17-10239-17 від 25.05.2018 (вх 1356/18 від 31.05.2018) задовольнити частково.

2. Позов Заступника Генерального прокурора в інтересах держави в особі ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Хромія", за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: на стороні позивача ОСОБА_3 фінансів України, на стороні відповідача: ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Техспецмонтаж", ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Прадо", ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Ранея", ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Парадіз", Trade Point Agro Limited, Collyer Limited, Prospect House, про розірвання кредитного договору, стягнення 4 999 914 389,74 грн, залишити без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України.

3. Скасувати заходи забезпечення позову вжиті судом ухвалою від 13.12.2017.

4. Закрити підготовче провадження за зустрічним позовом ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Хромія".

5. Призначити справу № 912/3665/17 за зустрічним позовом ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Хромія" до судового розгляду по суті на 09.10.2018 о 14:00 год.

6. Засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду Кіровоградської області за адресою: 25022, м. Кропивницький, вул. В'ячеслава Чорновола, 29/32, каб. 323.

7. Суд доводить до відома, що відповідно до ч.1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

8. Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в частині залишення позову без розгляду та скасування заходів забезпечення позову до Дніпропетровського апеляційного господарського суду в порядку установленому законодавством.

9. Примірники ухвали надіслати:

Заступнику Генерального прокурора (01011, м. Київ, вул. Різницька, 13/15);

ОСОБА_1 акціонерному товариству комерційний банк "ПриватБанк" (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50);

ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Хромія" (25006, м. Кропивницький, вул. Ельворті, 7, оф. 402);

ОСОБА_3 фінансів України (01008, м. Київ, вул. М. Грушевського, 12/2);

ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Техспецмонтаж" (49033, м. Дніпро, вул. Краснопільська, буд. 23);

ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Прадо" (49064, м. Дніпро, вул. Гомельська, буд. 59, кімн. 3);

ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Ранея" ( 49005, м. Дніпро, вул. Глобинська, буд. 2);

ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Парадіз" (49083, м. Дніпро, проспект ім. Газета "Правда", 29);

Collyer Limited, Prospect House, 2 Athenaeum Road, London N20 9YU, United Kingdom;

Trade Point Agro Limited, 869 High Road, London, № 12 8 QA, United Kingdom, Great Britain.

Повний текст ухвали складено 01.10.2018.

Суддя В.Г. Кабакова

Повідомити учасників справи про відсутність у суду технічної можливості надавати інформацію про веб-адресу судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, одночасно з врученням (надсиланням/видачі) копії повного або скороченого такого рішення до затвердження Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.