РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.09.2018Справа № 910/902/18

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Денестр"

до Приватного акціонерного товариства "Бліц-Інформ" в особі відокремленого підрозділу - Київського філіалу Приватного акціонерного товариства "Бліц-Інформ" - Завод з виробництва картонної упаковки "Бліц-Пак"

про стягнення 429 155,08 грн.

Суддя Котков О.В.

Секретар судового засідання Кукота О.Ю.

Представники сторін:

від позивача не з'явилися;

від відповідача Фурсік Н.О. (представник за довіреністю).

В судовому засіданні 18 вересня 2018 року, відповідно до положень ст.ст. 233, 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення, повідомлено представника відповідача, що повне рішення буде складено 02.10.2018р.

СУТЬ СПОРУ:

29 січня 2018 року до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Денестр" (позивач) надійшла позовна заява б/н від 26.01.2018 року до Приватного акціонерного товариства "Бліц-Інформ" в особі відокремленого підрозділу - Київського філіалу Приватного акціонерного товариства "Бліц-Інформ" - Завод з виробництва картонної упаковки "Бліц-Пак" (відповідач) про стягнення заборгованості за договором поставки №ДГ-0000009 від 07.08.2017 року в сумі 429 155,08 грн. з них: основного боргу - 415 016,00 грн. (чотириста п'ятнадцять тисяч шістнадцять гривень), пені - 10 836,61 грн. (десять тисяч вісімсот тридцять шість гривень 61 копійка), інфляційних - 2166,14 грн. (дві тисячі сто шістдесят шість гривень 14 копійок) та 3% річних - 1136,33 грн. (одна тисяча сто тридцять шість гривень 33 копійки).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання за договором поставки №ДГ-0000009 від 07.08.2017 року, зокрема, у визначені договором строки не здійснив оплату вартості поставленого йому позивачем товару, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за вказаним правочином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.01.2018 року (суддя Мельник В.І.) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/902/18, підготовче засідання призначено на 19.02.2018 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.02.2018 року підготовче засідання відкладено на 02.04.2018 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.04.2018 року закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, розгляд справи по суті призначено на 01.06.2018 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.06.2018 року відкладено судове засідання на 09.07.2018 року.

Розпорядженням керівника апарату № 05-23/1248 від 24.07.2018 року призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 910/902/18, у зв'язку лікарняним судді Мельника В.І.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.07.2018 року справу № 910/902/18 передано на розгляд судді Коткову О.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.07.2018 року прийнято справу № 910/902/18 до провадження, підготовче засідання призначено на 04.09.2018 року.

03.09.2018 року через канцелярію суду від позивача надійшла заява б/н від 31.08.2018 року «Про зменшення розміру позовних вимог», відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь основний борг - 65 016,00 грн. (шістдесят п'ять тисяч шістнадцять гривень), пеню - 10 836,61 грн. (десять тисяч вісімсот тридцять шість гривень 61 копійка), інфляційні - 2166,14 грн. (дві тисячі сто шістдесят шість гривень 14 копійок) та 3% річних - 1136,33 грн. (одна тисяча сто тридцять шість гривень 33 копійки).

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Вказана заява, приймаючи до уваги дотримання позивачем вимог ст.ст. 46, 182 Господарського процесуального кодексу України, прийнята судом до розгляду.

За ч. 4 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України ухвали суду, які оформлюються окремим документом, постановляються в нарадчій кімнаті, інші ухвали суд може постановити, не виходячи до нарадчої кімнати.

Так, в підготовчому засіданні 04.09.2018 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, яка занесена до протоколу судового засідання, та призначено справу № 910/902/18 до судового розгляду по суті на 18.09.2018 року, про що сторін було повідомлено під розписку.

В судовому засіданні 18.09.2018 року представник відповідача надає пояснення по суті заявлених позовних вимог, позовні вимоги в частині стягнення штрафних санкцій залишив на розсуд суду.

Представник позивача в судове засідання 18.09.2018 року не з'явився.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши всі представлені докази, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

07.08.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Денестр" (надалі - позивач, постачальник) та Приватним акціонерним товариством "Бліц-Інформ" в особі відокремленого підрозділу - Київського філіалу Приватного акціонерного товариства "Бліц-Інформ" - Завод з виробництва картонної упаковки "Бліц-Пак" (надалі - відповідач, покупець) укладено договір поставки №ДГ-0000009, відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов'язується поставити продукцію (поліграфічні лаки ), а покупець прийняти і оплатити в термін, зазначений у накладній, яка є невід'ємною частиною договору.

Відповідно до п. 3.5. договору, покупець робить 100% оплату вартості доставленої продукції на основі рахунка-фактури продавця на протязі 45 календарних днів з моменту відвантаження продукції зі складу постачальника.

На виконання умов договору поставки №ДГ-0000009 від 07.08.2017 року позивач поставив, а відповідач прийняв продукцію, що підтверджується видатковими накладними №РН-0000954 від 09.10.2017р., №Р№0001007 від 20.10.2017р., №РН-0001011 від 24.10.2017р., №РН-0001087 від 10.11.2017р., №РН-0001115 від 20.11.2017р., №РН-0001182 від 06.12.2017р. (копії містяться в матеріалах справи).

За приписами ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

У відповідності до п. 1 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-06/928/2012 від 17.07.2012 р., підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Факт отримання продукції відповідачем і видаткові накладні, надані позивачем на підтвердження своїх вимог, є самостійними підставами для виникнення обов'язку у відповідача здійснити розрахунки за отриманий товар (п. 1 Оглядового листа Вищого господарського суду України №01-06/767/2013 від 29.04.2013 р.).

Оскільки спірні видаткові накладні мають найменування юридичних осіб, перелік продукції, її вартість та інші реквізити, вони відповідають вимогам закону та є первинним документом, який фіксує факт здійснення господарської операції.

Позивач вказує, що відповідач не здійснив оплату вартості поставленої йому продукції, а відтак, за розрахунками позивача, відповідач має заборгованість за договором в розмірі 415 016,00 грн.

Окрім того, позивач просить суд стягнути з відповідача санкції за порушення виконання грошового зобов'язання щодо оплати продукції.

Пунктом 1 ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін, як встановлено нормами ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України.

Приписами ч. 1 ст. 665 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) сплатити за нього певну грошову суму.

Нормами ст. 691 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Матеріалами справи підтверджено, що на виконання умов договору поставки №ДГ-0000009 від 07.08.2017 року позивач поставив, а відповідач прийняв продукції, що підтверджується видатковими накладними №РН-0000954 від 09.10.2017р., №Р№0001007 від 20.10.2017р., №РН-0001011 від 24.10.2017р., №РН-0001087 від 10.11.2017р., №РН-0001115 від 20.11.2017р., №РН-0001182 від 06.12.2017р.

При цьому, 03.09.2018 року через канцелярію суду від позивача надійшла заява б/н від 31.08.2018 року «Про зменшення розміру позовних вимог», відповідно до якої позивач, зокрема, просить суд стягнути з відповідача на його користь основний борг - 65 016,00 грн., оскільки відповідачем в процесі розгляду справи 30.03.2018р., 24.05.2018р., 21.06.2018р., 30.07.2018р., 28.08.2018р. здійснено часткову оплату заборгованості на загальну суму 350 000,00 грн., що підтверджується банківськими виписками по рахунку (копії містяться в матеріалах справи).

Крім того, 04.09.2018 року через канцелярію суду від відповідача надійшло клопотання №224/3 від 03.09.2018 року до якого додав платіжне доручення № 1037252 від 03.09.2018 року на суму 65 016,00 грн. про сплату основного боргу.

Так, судом встановлено, що 03.09.2018р. відповідач сплатив на користь позивача 65 016,00 грн. суму заборгованості за договором, що підтверджується платіжним дорученням № 1037252 від 03.09.2018 року (оригінал міститься в матеріалах справи).

Таким чином, на момент розгляду справи по суті спір у даній справі щодо основного боргу у розмірі 65 016,00 грн. відсутній.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

За таких обставин, провадження у даній справі щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором поставки №ДГ-0000009 від 07.08.2017 року у розмірі 65 016,00 грн. підлягає закриттю, у зв'язку з відсутністю предмету спору.

Позивач також просив стягнути з відповідача на його користь пеню - 10 836,61 грн., інфляційні - 2166,14 грн. та 3% річних - 1136,33 грн.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З положень п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до положень ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

В п. 6.2. договору встановлено, що у випадку несвоєчасної оплати продукції, покупець виплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, який діє в період про термінування, від суми платежу за кожний день про термінування.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, судом встановлено, що позивач здійснив нарахування пені у відповідності до вимог договору та чинного законодавства України, зазначений розрахунок є вірним, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в межах визначеного позивачем періоду є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в сумі 10 836,61 грн. за розрахунками позивача.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дії відповідача, які полягають в порушенні зобов'язання щодо повної та своєчасної оплати поставленої продукції, є порушенням умов договору, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

При перевірці наданого позивачем розрахунку інфляційних, в межах заявленого позивачем періоду, суд встановив, що позивач здійснив нарахування інфляційних у відповідності до вимог чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в сумі 2166,14 грн., за розрахунками позивача.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку 3% річних, суд встановив, що загальна сума 3% річних, яка підлягає стягненню з відповідача на користь відповідача становить 943,70 грн., тоді як в іншій частині позовних вимог щодо стягнення 3% річних в сумі 192,63 грн. позивачу належить відмовити.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи все вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково про стягнення 13 946,45 грн. з них: пені - 10 836,61 грн. (десять тисяч вісімсот тридцять шість гривень 61 копійка), інфляційних - 2166,14 грн. (дві тисячі сто шістдесят шість гривень 14 копійок), 3% річних - 943,70 грн. (дев'ятсот сорок три гривні 70 копійок).

Щодо розподілу судового збору.

З огляду на те, що суму основного боргу в розмірі 415 016,00 грн. відповідач сплатив після звернення позивача з позовом до суду та відкриття провадження у справі, розподіл судових витрат повинен розраховуватися з урахуванням вказаної суми, з розрахунку: 415 016,00 грн. (сума основного боргу) + 10 836,61 грн. (пеня) + інфляційні (2166,14 грн.) + 3% річних (943,70 грн.) х 6437,33 грн. (сума судового збору сплачена при подані позовної заяви) / 429 155,08 грн. (сума заявлених позовних вимог) = 6434,44 грн. (сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог).

Відтак, сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог становить 6434,44 грн.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу.

Частиною 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв'язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

З матеріалів справи вбачається, що 10.01.2018 року між адвокатом Чорненьким В.І. (адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Денестр» (клієнт) укладено договір про надання правової допомоги, предметом якого є надання адвокатом усіма законними методами та способами професійної правової допомоги клієнту у всіх справах, які пов'язані чи можуть бути пов'язані зі захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів.

Додатковою угодою від 10.01.2018 року до договору сторони погодили такі розміри та порядок сплати гонорару адвоката: вартість однієї години роботи адвоката - одна тисяча гривень; складання позовної заяви, відзиву на позовну заяву - вісім тисяч гривень; складання інших заяв по суті справи - три тисячі гривень; складання заяв з процесуальних питань - одна тисяча гривень за один документ; представництво інтересів в суді: в межах міста Львова - проводиться з розрахунку дві години за одне судове засідання (за вимогою адвоката включається час на транспортування до суду); в межах Львівської області - одна тисяча п'ятсот гривень за одне судове засідання; поза межами Львівської області - чотири тисячі гривень за одне судове засідання. У випадку, якщо надані послуги з правової допомоги прямо не передбачені п. 1 цієї додаткової угоди, то в такому випадку, такі послуги розраховуються погодинно, пропорційно витраченому часу, який оплачується відповідно до підпункту «а» пункту 1 цієї додаткової угоди. Оплата здійснюється на підставі рахунку, протягом 5 робочих днів з дня отримання рахунку та підписання акту наданих послуг (правової допомоги).

Так, 30.03.2018р. та 03.04.2018р. адвокатом Чорненьким В.І. (адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Денестр» (клієнт) складено та підписано акти наданих послуг (правової допомоги), відповідно до яких адвокат надав, а клієнт прийняв правову допомогу пов'язану з підготовкою документів та представництвом інтересів у справі №910/902/18.

Загальна вартість правової допомоги за актами наданих послуг (правової допомоги) від 30.03.2018р. та 03.04.2018р. становить 16 000,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що 10.04.2018р. та 13.04.2018р. позивачем згідно рахунків №0318-04 від 30.03.2018р. та №0418-04 від 03.04.2018р. здійснено оплату послуг адвоката згідно договору про надання правової допомоги від 10.01.2018р., що підтверджується платіжними дорученнями №269 від 10.04.2018р. на суму 8000, 00 грн. та №280 від 13.04.2018р. на суму 8000,00 грн.

На підтвердження того, що Чорненький В.І. є адвокатом надано свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 1955 від 08.09.2012р. та витяг з Єдиного реєстру адвокатів України серія ВС №000769 (копії містяться в матеріалах справи).

Враховуючи ціну позову, обсяг виконаної роботи та виходячи з розумної необхідності зазначених судових витрат для даної справи, з огляду на відсутність клопотання відповідача, поданого в порядку ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про правомірність вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу, у розмірі 16 000,00 грн. (відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Щодо судових витрат (транспортних витрат).

Так, на підтвердження понесення позивачем витрат на транспортні послуги позивач надав посадочні документи, які є підставою для проїзду в поїзді сполученням Львів - Київ, Київ-Львів, а саме: 000В3Е10-ЕFВ2-А3DF-0001 Львів-Київ-Пасажирський, 01.04.2018р., вартістю 345,73 грн., 000В3DF9-6FFА-8145-0002 Київ-Пасажирський-Львів, 04.04.2018р. вартістю 411,24 грн., 000В3Е4С-97СF-14А7-0001 Львів-Київ-Пасажирський, 01.06.2018р., вартістю 403,06 грн., 000В3Е4С-DFEF-5176-0001 Київ-Пасажирський-Львів, 01.06.2018р., вартістю 700,07 грн., 000В3Е6D-1FF8-АВС9-0001 Львів-Київ-Пасажирський, 09.07.2018р., вартістю 368,06 грн., 000В3Е6С-2FF8-0077-0001 Київ-Пасажирський-Львів, 14.07.2018р., вартістю 530,21 грн., загальна сума витрат становить 2758,37 грн.

Враховуючи викладене та беручи до уваги, що адвокат Чорненький В.І. був присутній у судових засіданнях, які мали місце 02.04.2018р., 01.06.2018р., 09.07.2018р. судове засідання не відбулося з незалежних від позивача на те причин, суд дійшов висновку, що вимоги про відшкодування витрат на придбання проїзних квитків з метою участі судовому засіданні представників позивача є обґрунтованими, доведеними належними доказами, а відтак підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 73, 86, 129, 219, п. 2 ч. 1 ст. 231, ст.ст. 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Закрити провадження у справі № 910/902/18 за позовом б/н від 26.01.2018 року Товариства з обмеженою відповідальністю "Денестр" до Приватного акціонерного товариства "Бліц-Інформ" в особі відокремленого підрозділу - Київського філіалу Приватного акціонерного товариства "Бліц-Інформ" - Завод з виробництва картонної упаковки "Бліц-Пак" про стягнення заборгованості за договором поставки №ДГ-0000009 від 07.08.2017 року в частині стягнення основного боргу - 415 016,00 грн. (чотириста п'ятнадцять тисяч шістнадцять гривень), у зв'язку з відсутністю предмету спору.

2. Позов задовольнити частково.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Бліц-Інформ" в особі відокремленого підрозділу - Київського філіалу Приватного акціонерного товариства "Бліц-Інформ" - Завод з виробництва картонної упаковки "Бліц-Пак" (; адреса: 02156, м. Київ, вул. Кіото, 25), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Денестр" (; адреса: 79040, м. Львів, вул. Патона, 22), на будь-який рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду, грошові кошти: пені - 10 836,61 грн. (десять тисяч вісімсот тридцять шість гривень 61 копійка), інфляційних - 2166,14 грн. (дві тисячі сто шістдесят шість гривень 14 копійок), 3% річних - 943,70 грн. (дев'ятсот сорок три гривні 70 копійок), судовий збір - 6434,44 грн. (шість тисяч чотириста тридцять чотири гривні 44 копійки), витрати на професійну правничу допомогу - 16 000,00 грн. (шістнадцять тисяч гривень) та судові витрати (вартість проїзду) - 2758,37 грн. (дві тисячі сімсот п'ятдесят вісім гривень 37 копійок).

4. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 02.10.2018р.

Суддя О.В. Котков