ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/1203/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Вронська Г.О. - головуюча, Баранець О.М., Кушнір І.В.,

за участю секретаря судового засідання Варави Ю.В.,

представників учасників справи:

позивача: Глоба Д.М.,

відповідача: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державного підприємства "Національні інформаційні системи"

на рішення Господарського суду міста Києва

у складі судді Мудрий С.М.

від 17.04.2018 та

на постанову Київського апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Шаптала Є.Ю., Гончаров С.А., Тищенко А.І.

від 04.07.2018

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ю-контрол"

до Державного підприємства "Національні інформаційні системи"

про зобов'язання укласти договір,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Ю-контрол" (далі - Позивач) звернулось до господарського суду з позовом про зобов'язання Державного підприємства "Національні інформаційні системи" (далі - Відповідач) укласти з Позивачем договір про надання сервісної послуги у формі прикладного програмного інтерфейсу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - Договір), на підставі якого забезпечуються організаційно-технічні заходи щодо надання зазначеної сервісної послуги, у наданій Позивачем редакції.

2. Позов мотивований тим, що Відповідач безпідставно відмовив Позивачеві в укладенні Договору.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

3. Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.04.2018, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 04.07.2018, позов задоволено повністю.

4. Судові рішення мотивовані наявністю у Відповідача обов'язку укласти Договір на підставі частини 4 статті 633 Цивільного кодексу України, а також відсутністю належних доказів щодо підтвердження факту несанкціонованого втручання Позивача в роботу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи учасників справи

5. Відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції, а також ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

6. Касаційна скарга мотивована тим, що суди не надали оцінку праву Відповідача утримуватись від укладання Договору у зв'язку зі зловживанням Позивачем своїми правами, а також доводам, які зазначене право обґрунтовують та підтверджують.

7. На думку Відповідача, відхиливши його клопотання про залучення до участі в справі в якості третьої особи Служби безпеки України, суд першої інстанції унеможливив реалізацію Відповідачем права на представлення суду належних та допустимих доказів, які б підтвердили доводи Відповідача.

8. Позивач подав відзив на касаційну скаргу, в якому просить залишити скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

9. Позивач вважає касаційну скаргу необґрунтованою і безпідставною, а викладені в ній висновки суперечними чинному законодавству. Водночас Позивач вважає законними та обґрунтованими висновки судів першої та апеляційної інстанцій про те, що законодавство України не передбачає жодної можливості правоохоронних органів будь-яким способом впливати на господарську діяльність підприємств щодо набуття цивільних прав і обов'язків, а також щодо відсутності у Головного слідчого управління Служби безпеки України жодних правовідносин з Позивачем та/або Відповідачем.

10. Крім того Позивач зазначає про недоведеність Відповідачем обставин, на які він посилався як на підставу своїх заперечень, хибність доводів Відповідача про зловживання Позивачем своїм правом під час доступу і використання ним Єдиного реєстру, а також обов'язковість для Відповідача укладення спірного договору на підставі частини 4 статті 633 Цивільного кодексу України.

11. У розгляді касаційної скарги оголошувалась перерва у зв'язку з тим, що питання допуску представника Відповідача, який не є адвокатом (зважаючи на те, що справа слухалась у спрощеному провадженні, але не була визначена як малозначна), вбачається важливим для формування єдиної судової практики. Зважаючи на положення статті 1312 Конституції України, частин 3, 5 статті 12, статті 58 Господарського процесуального кодексу України та зміст ухвали Господарського суду міста Києва від 14.02.2018, Суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для здійснення представництва Відповідача в суді касаційної інстанції особою, яка не є адвокатом.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

12. Позивач 5 квітня 2017 року направив на адресу Відповідача лист №0504/2017_1К, в якому просив надати для укладення офіційний проект договору із зазначенням критеріїв, строків, порядку надання відомостей з Єдиного державного реєстру, умов та розміру абонентської плати за надання сервісної послуги.

13. Відповідач листом №2315/08.2-14 від 18.05.2017 повідомив Позивача про те, що у межах реалізації повноважень адміністратора Єдиного державного реєстру він запропонував для укладення договорів про надання сервісної послуги у формі прикладного програмного інтерфейсу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, на підставі якого забезпечуються організаційно-технічні заходи щодо надання зазначеної сервісної послуги.

14. Зазначений договір розміщений на офіційному веб-сайті Відповідача http://nais.gov.ua в рубриці "АРІ реєстрів/Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань": <Договір про надання сервісної послуги у формі прикладного програмного інтерфейсу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань>.

15. Також Відповідач зазначив, що для отримання зазначеної сервісної послуги зацікавленим суб'єктам господарювання необхідно заповнити та підписати договір у двох примірниках та скерувати їх на адресу Відповідача: вул. Бульварно-Кудрявська, 4, м. Київ, 04053.

16. Позивач листом №2205/2017_К від 22.05.2017 направив Відповідачу примірник підписаного зі своєї сторони Договору, просив підписати його та повернути один примірник.

17. Відповідач листом №2768/082-14 від 13.06.2017 повернув надісланий Позивачем примірник Договору без підписання та повідомив, що у зв'язку з внесенням змін до законодавства, яке регулює порядок надання сервісної послуги, він вживає заходи щодо розроблення нової редакції договору, яка буде запропонована для укладання зацікавленим особам найближчим часом. При цьому Відповідач послався на зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 №593, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 18.05.2017 №339, зокрема, щодо розширення кола суб'єктів, які можуть одержувати відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в електронному вигляді.

18. Позивач звернувся до Відповідача листом №1110/2017_К від 11.10.2017, в якому просив надати для укладення офіційний проект відповідного договору із зазначенням критеріїв, строків, порядку надання відомостей з Єдиного державного реєстру, умов та розміру плати за надання вищезазначеної сервісної послуги.

19. Відповідач листом №5270/08.2.14 від 17.11.2017 повідомив Позивача про те, що Головним слідчим управлінням Служби безпеки України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000281 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена частиною 2 статті 359, частиною 2 статті 361 Кримінального кодексу України. У межах зазначеного кримінального провадження уповноваженим органом досудового слідства проводяться слідчі дії щодо порядку та алгоритмів доступу до ЄДР, технічним адміністратором якого є Відповідач, інформаційно-аналітичною системою пошуку і обробки інформації у сфері господарської та інших видів діяльності "YOUCONTROL". Питання щодо можливості укладення відповідного договору з Позивачем буде розглянуто Відповідачем після отримання офіційних висновків правоохоронних органів у зазначеному кримінальному провадженні.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

20. Цивільний кодекс України

Стаття 11. Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків

1. Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. …

3. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. …

Стаття 13. Межі здійснення цивільних прав

1. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

2. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

3. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

4. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. …

Стаття 16. Захист цивільних прав та інтересів судом

1. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

2. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: …

5) примусове виконання обов'язку в натурі; …

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

3. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Стаття 626. Поняття та види договору

1. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. …

Стаття 628. Зміст договору

1. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. …

Стаття 633. Публічний договір

1. Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

2. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

3. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом.

4. Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг).

У разі необгрунтованої відмови підприємця від укладення публічного договору він має відшкодувати збитки, завдані споживачеві такою відмовою.

5. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов'язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.

6. Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов'язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними.

Стаття 638. Укладення договору

1. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

2. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Стаття 640. Момент укладення договору

1. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. …

Стаття 649. Вирішення переддоговірних спорів

1. Розбіжності, що виникли між сторонами при укладенні договору на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування та в інших випадках, встановлених законом, вирішуються судом.

2. Розбіжності, що виникли між сторонами при укладенні договору не на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, можуть бути вирішені судом у випадках, встановлених за домовленістю сторін або законом.

21. Господарський кодекс України

Стаття 179. Загальні умови укладання договорів, що породжують господарські зобов'язання

3. Укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Стаття 181. Загальний порядок укладання господарських договорів

… 2. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.

3. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

4. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

5. Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони. …

8. У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

Стаття 187. Укладання господарських договорів за рішенням суду

1. Спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов'язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

2. День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

22. Закон України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань"

Стаття 1. Визначення термінів

… 7) Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадські формування, що не мають статусу юридичної особи; …

16) технічний адміністратор Єдиного державного реєстру (далі - технічний адміністратор) - визначене Міністерством юстиції України державне унітарне підприємство, віднесене до сфери його управління, що здійснює заходи із створення, доопрацювання та супроводження програмного забезпечення Єдиного державного реєстру, порталу електронних сервісів та відповідає за їх технічне і технологічне забезпечення, збереження та захист даних, що містяться в Єдиному державному реєстрі, надає, блокує та анулює доступ до Єдиного державного реєстру та проводить навчання роботі з цим реєстром; …

Стаття 11. Надання відомостей з Єдиного державного реєстру

1. Відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, є відкритими і загальнодоступними (крім реєстраційних номерів облікових карток платників податків та паспортних даних) та у випадках, передбачених цим Законом, за їх надання стягується плата.

2. Відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, надаються у вигляді:

… 7) суб'єктам приватного права може надаватися прямий доступ до Єдиного державного реєстру в електронному вигляді у режимі реального часу на платній основі на підставі договорів, укладених з технічним адміністратором. …

23. Постанова Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 №593 "Деякі питання надання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань"

1. Установити, що відомості, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр), надаються:

1) в електронному вигляді з використанням сервісної послуги у формі прикладного програмного інтерфейсу Єдиного державного реєстру з метою обробки та перетворення відкритих відомостей Єдиного державного реєстру для їх подальшого сприйняття автоматизованими та інформаційними системами; …

4. Критерії, строки, порядок надання відомостей з Єдиного державного реєстру, умови та розмір плати за надання сервісних послуг, зазначених у підпунктах 1 і 2 пункту 1 цієї постанови, визначаються у договорах, укладених з технічним адміністратором Єдиного державного реєстру. …

24. Наказ Міністерства юстиції України від 25.06.2015 №1059/5 "Деякі питання щодо визначення адміністратора Єдиних та Державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України"

1. Визначити державне підприємство «Національні інформаційні системи» адміністратором Єдиних та Державних реєстрів, створення та забезпечення функціонування яких належить до компетенції Міністерства юстиції України (далі - адміністратор Єдиних та Державних реєстрів).

Адміністратор Єдиних та Державних реєстрів здійснює заходи зі створення, впровадження та супроводження програмного забезпечення реєстрів, відповідає за їх технічне і технологічне забезпечення, збереження та захист даних, здійснює технічні та технологічні заходи з надання, блокування та анулювання доступу до цих реєстрів, а також інші заходи (дії), передбачені законодавством.

У межах адміністрування Єдиних та Державних реєстрів адміністратор Єдиних та Державних реєстрів здійснює заходи зі створення, впровадження та супроводження, інформаційного та технічного обслуговування, модернізації веб-ресурсів та веб-сервісів Міністерства юстиції України, надає у випадках, визначених законодавством, послуги у сфері функціонування Єдиних та Державних реєстрів, здійснює технічне та технологічне супроводження інформаційної взаємодії Міністерства юстиції України та адміністратора Єдиних та Державних реєстрів з метою оперативного вирішення питань, що стосуються функціонування реєстрів.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

25. Суд виходить з того, що положеннями статті 649 Цивільного кодексу України та статей 181, 187 Господарського кодексу України передбачено вирішення судом переддоговірних спорів, зокрема, щодо договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших встановлених законом випадках. Тобто в разі безпідставного ухилення від укладення договору стороною, зобов'язаною його укласти, інша сторона відповідно до положень статті 16 Цивільного кодексу України має право звернутися до суду за захистом своїх прав, зокрема, шляхом спонукання укласти договір.

26. Згідно з вимогами частини 9 статті 238 Господарського процесуального кодексу України в разі задоволення такого позову суд має зазначити в резолютивній частині рішення умови, на яких сторони зобов'язані укласти договір, з посиланням на поданий позивачем проект договору. Водночас суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

27. Суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про необхідність застосування до спірних правовідносин положень статті 633 Цивільного кодексу України, встановивши, що Договір є публічним, оскільки Відповідач як адміністратор Єдиного державного реєстру взяв на себе обов'язок щодо надання суб'єктам приватного права прямого доступу до Єдиного державного реєстру в електронному вигляді у режимі реального часу на платній основі на підставі договорів,

28. Однак, на думку Суду, положення наведеної правової норми належним чином не були враховані при вирішенні даного спору з урахуванням тих обставин, які стали підставою для звернення з позовом.

29. Так, з встановлених судами першої та апеляційної інстанцій обставин щодо листування сторін Суд вбачає, що Відповідач відмовив Позивачеві в укладенні Договору листом №2768/082-14 від 13.06.2017 з посиланням на необхідність розроблення нової редакції Договору у зв'язку з внесенням змін до законодавства.

30. Встановивши наведене, суди не з'ясували обґрунтованість такої відмови Відповідача від укладення Договору, тобто відповідність чи невідповідність її фактичним обставинам щодо необхідності внесення змін до розміщеної на веб-сайті редакції договору з метою приведення її у відповідність до встановлених актами цивільного законодавства правил, які є обов'язковими при укладенні публічного договору відповідно до вимог частини 5 статті 633 Цивільного кодексу України. З мотивувальних частин рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанцій Суд не вбачає дослідження ними умов Договору щодо їх відповідності вимогами законодавства, які регулюють укладення таких договорів.

31. У зв'язку з викладеним Суд також вважає, що суди попередніх інстанцій залишили поза увагою положення частин 2-4 статті 633 Цивільного кодексу України, оскільки не з'ясували фактичну можливість укладення Відповідачем Договору в запропонованій Позивачем редакції із одночасним забезпеченням встановлення однакових умов такого договору для всіх споживачів та дотриманням заборони щодо надання непередбачених законом переваг одному зі споживачів.

32. Водночас Суд звертає увагу, що встановлення наведених обставин є суттєвим при вирішенні спору щодо спонукання до укладення публічного договору, оскільки умови, які суперечать зазначеним вимогам, є нікчемними відповідно до частини 5 статті 633 Цивільного кодексу України.

33. Крім того, Суд вважає слушними доводи Відповідача, що суди першої та апеляційної інстанцій не надали належної правової оцінки його доводам щодо необхідності застосування положень частини 3 статті 16 Цивільного кодексу України у зв'язку із зловживанням Позивачем своїми правами.

34. Стосовно наведеного питання суди першої та апеляційної інстанцій зазначили лише, що матеріали справи не містять належних доказів щодо підтвердження факту несанкціонованого втручання Позивача в роботу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

35. При цьому всупереч вимогам пункту 2 частини 4 статті 238 Господарського процесуального кодексу України в мотивувальній частині рішення суду першої інстанції не зазначено про дослідження та відхилення з відповідних мотивів доказів, доданих відповідачем до відзиву на позовну заяву відповідно до вимог статті 165 зазначеного Кодексу.

36. Водночас Суд вважає безпідставними доводи Відповідача про те, що відхиливши його клопотання про залучення до участі в справі в якості третьої особи Служби безпеки України, суд першої інстанції унеможливив реалізацію Відповідачем права на представлення суду належних та допустимих доказів, які б підтвердили доводи Відповідача. При цьому Суд враховує, що витребування судом доказів у разі неможливості учасником справи самостійно їх надати пов'язується статтею 81 Господарського процесуального кодексу України з поданням таким учасником відповідного клопотання, а не з залученням певної особи до участі в справі в якості третьої особи.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

37. Зважаючи на викладене, Суд дійшов висновку, що при вирішенні даного спору суди першої та апеляційної інстанцій не дотримались вимог статей 86, 236 Господарського процесуального кодексу України щодо всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Водночас відповідно до встановлених статтею 300 Господарського процесуального кодексу України меж перегляду справи суд касаційної інстанції не наділений правом встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, додатково перевіряти докази.

38. Отже, рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції підлягають скасуванню з переданням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

39. Касаційна скарга Відповідача підлягає задоволенню частково.

40. Під час нового розгляду справи судам слід взяти до уваги викладене та на підставі належних доказів з'ясувати обставини щодо наявності чи відсутності правових підстав для укладення Договору в запропонованій Позивачем редакції із наданням належної правової оцінки усім доказам, наданим учасниками справи.

Судові витрати

41. Оскільки справа направляється на новий розгляд до суду першої інстанції, розподіл судових витрат Судом не здійснюється.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314-317 Господарського процесуального кодексу України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Державного підприємства "Національні інформаційні системи" задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 17.04.2018 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 04.07.2018 у справі №910/1203/18 скасувати, а справу передати на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуюча Г. Вронська

Судді О. Баранець

І. Кушнір