ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2018 року м. Черкаси справа № 925/747/18

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі судового засідання Євтушенко Б.В., за участю представників сторін: позивача ОСОБА_1 за довіреністю, відповідача не зявились, у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси, розглянув справу за позовом публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Черкаської філії публічного акціонерного товариства «Укртелеком» до Управління соціального захисту населення Смілянської районної державної адміністрації про стягнення 38960 грн. 61 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Черкаської філії ПАТ "Укртелеком" звернувся в господарський суд Черкаської області з позовом до Управління соціального захисту населення Смілянської районної державної адміністрації про стягнення 38960 грн. 61 коп. боргу по компенсації витрат на надання телекомунікаційних послуг на пільговій основі за період січня грудня 2017 року та відшкодування судових витрат.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачем в період з січня 2017 року по грудень 2017 року надавалися телекомунікаційні послуги пільговим категоріям населення на пільгових умовах відповідно до законодавства, які позивачу в повному обсязі не відшкодовані.

Ухвалою суду від 17.07.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, по ній відкрито провадження у справі № 925/747/18, справу призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, зобовязано відповідача у встановлений строк надіслати суду відзив на позов, а позивача - відповідь на відзив. Крім того, відповідачу розяснено його право в порядку ст. 250 ГПК України на подання заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Копії ухвали суду від 17.07.2018 року направлені сторонам рекомендованими листами з повідомленням про вручення за адресами, зазначеними позивачем у позовній заяві, їм вручені, що підтверджується відповідними повідомленнями відділень поштового звязку про вручення, які приєднані до матеріалів справи (а. с.88, 89).

Відповідач в особі свого представника 02.08.2018 року подав відзив на позов (вх. № 22560/18), в якому проти позову заперечував в повному обсязі через його безпідставність та необґрунтованість. Так, відповідач зазначив, що між сторонами не було врегульовано питання щодо проведення перерахунку за надані позивачем послуги у розрахунку до видатків на відшкодування витрат, повязаних з наданням пільг особам, які померли чи вибули до іншого району у 2017 році. У несвоєчасній оплаті спірної заборгованості відсутня його вина, оскільки фінансування витрат, пов'язаних з наданням телекомунікаційних послуг на пільгових умовах, здійснюється за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг з послуг зв'язку, проте у розподілі видатків Державного бюджету України на 2017 рік така субвенція не передбачена. Розрахунок спірної заборгованості, здійснений позивачем, не є вірним, оскільки ним не враховано зміни в обліку пільговиків, які померли чи вибули до іншого району в 2017 році, про що позивачу було доведено відповідачем у листі від 2404.2018 № 947/09. При зверненні в суд позивачем порушені норми статей 5-11, 57 ГПК України щодо порядку досудового врегулювання господарського спору, не проведено досудових переговорів, заявлено про стягнення боргу без попереднього направлення претензії. Зазначені обставини в сукупності є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Позивач в особі свого представника 13.09.2018 року за вх. № 27004 подав відповідь на відзив, у якій спростовував доводи відповідача, викладені у відзиві на позов, надав письмові докази, що підтверджують ним викладене. Зокрема, перерахунок боргу за 2017 рік на підставі листа відповідача від 2404.2018 № 947/09 позивачем здійснено і відображено у формі « 2-пільга», про що повідомлено відповідача (а.с. 101-104).

В засіданні суду представник позивача позовні вимоги підтримала і просила задовольнити повністю з підстав і в розмірі, зазначених у позовній заяві і відповіді на відзив, відповідач явку свого представника не забезпечив, хоч про місце, дату і час судового розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними для спрощеного провадження.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 3 статті 202 ГПК України, суд розглядає справу за відсутності учасника справи або його представника, якщо їх було належним чином повідомлено про судове засідання, у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, суд, відповідно до ст. 202 ГПК України, визнав за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Згідно з ст.ст. 233, 240 ГПК України, у судовому засіданні судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позов задовольняє повністю з наступних підстав.

Протягом 2017 року позивач надавав телекомунікаційні послуги споживачам, у тому числі пільгових категорій, і щомісяця звертався до відповідача з відповідними листами № 71і200-05-194 від 06.02.2017, № 71і200-05-329 від 07.03.2017, № 71і200-05-397 від 06.04.2017, № 71і200-05-429 від 10.05.2017, № 71і200-05-466 від 07.06.2017, № 71і200-05-486 від 10.07.2017, № 71і200-05-531 від 25.08.2017, № 71і200-05-553 від 11.09.2017, № 71і200-05-565 від 11.10.2017, № 71і200-05-601 від 08.11.2017, № 71і200-05-631 від 04.12.2017, № 71і200-05-13 від 10.01.2017 про погодження вартості наданих послуг згідно з формою « 2-пільга» та із актом звіряння за формою « 3-пільга» (а. с. 20, 24, 33, 37, 39, 41, 43, 45, 50, 55, 60, 64).

Як вбачається із актів звірок взаєморозрахунків форми « 3-пільга», розрахунків видатків на відшкодування витрат, повязаних з наданням пільг, розрахунку видатків форми «2-пільга», на виконання вимог законодавства із надання послуг звязку пільговим категоріям населення, позивачем у період з січня 2017 року по грудень 2017 року надані послуги пільговим категоріям абонентів на загальну суму 38960 грн. 61 коп., акти щомісяця направлялися відповідачу, що відповідачем не заперечується.

Відповідач листами від 23.01.2017 № 220/09, від 07.04.2017 № 971/09, від 10.05.2017 № 1173/09, від 07.07.2017 № 1947/09, від 07.08.2017 № 2184/09, від 24.10.2017 № 2856/09, від 18.12.2017 № 3842/09, у відповідь на вищезазначені листи позивача, повідомив, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» не передбачено коштів на надання пільг з послуг звязку управління соціального захисту населення, місцевим бюджетом також не передбачено кошти на 2017 рік для покриття таких пільг, тому у разі надходження таких коштів, управлінням будуть надаватися списки осіб, які станом на початок звітного періоду матимуть право із зазначеної пільги (18, 31, 34, 35, 46, 53, 56).

Відповідач у відзиві зазначає, що з 2018 року ним проводився аналіз списків пільговиків для нарахування пільг жителям Смілянського району з урахуванням Актів форми « 2-пільга» за попередній 2017 рік та листом від 24.04.2018 року № 947/09 направлялися позивачу для здійснення коригування загальної кількості пільговиків або розміру пільг, що надаються конкретному пільговику.

З розрахунків позивача вбачається, що відповідач відшкодування наданих послуг зв'язку пільговим категоріям населення не здійснив, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 38960 грн. 61 коп., з урахуванням коригування загальної кількості пільговиків та розміру пільг за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року. Стягнення цієї заборгованості є предметом спору у справі, що розглядається.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 27.02.2017 року у справі № 925/207/17 повністю задоволено позов публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Черкаської філії публічного акціонерного товариства «Укртелеком» до управління соціального захисту населення Смілянської міської ради про стягнення боргу по компенсації витрат на надання послуг звязку на пільговій основі в розмірі 45 076 грн. 33 коп. за попередній період по 31.12.2016 року включно.

Отже, спірні правовідносини сторін виникли із актів цивільного законодавства, а саме Конституції України, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Законів України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», «Про жертви нацистських переслідувань», «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист», «Про охорону дитинства», «Про телекомунікації», Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 № 295, інших законодавчих актів України.

За змістом з ст.ст. 11, 15, 16 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки; підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини; цивільні права та обовязки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства; кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обовязку в натурі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обовязків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обовязки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з преамбулою Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», цей Закон визначає правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій. Статтею 19 названого Закону встановлено, що виключно законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв'язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов'язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Законами України від 22.10.1993 № 3551-ХII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу", від 23.03.2000 № 1584-ІІІ "Про жертви нацистських переслідувань", від 28.02.1991 № 796-ХII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", від 24.03.2008 № 203/98-ВР "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", від 24.03.1998 № 203/98-ВР "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" і від 26.04.2001 № 2402-ІІІ "Про охорону дитинства" встановлені пільги з оплати послуг звязку (далі - телекомунікаційних послуг) для визначеної цими Законами категорій осіб (далі - пільгові категорії громадян).

Згідно з ч.6 ст. 48 БК України бюджетні зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

За змістом підпункту «б» п. 4 ч. 1 ст. 89 та ст. 102 БК України до видатків місцевих бюджетів належать видатки на відшкодування вартості послуг зв'язку, які надані тим категоріям громадян, яким державою надані пільги з їх оплати, що здійснюється за рахунок субвенцій з Державного бюджету України на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону України «Про телекомунікації» та п. 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою КМУ № 295 від 11.04.2012, споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, телекомунікаційні послуги надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України. Закон України «Про телекомунікації» та Правила не передбачають жодного обмеження щодо надання послуг у разі відсутності коштів на зазначені цілі.

Постановою Кабінета Міністрів України від 04.03.2002 N 256 затверджено «Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету». Цей Порядок визначає відповідно до статті 102 Бюджетного кодексу України механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг. Пунктом 3 Порядку визначено, що головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, обєднаних територіальних громад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення (далі - головні розпорядники коштів).

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 № 117 запроваджено Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги (далі - Реєстр). Згідно з пунктами 10, 11 Реєстру, підприємства та організації, що надають послуги, щомісяця до 25 числа подають уповноваженому органу на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою "2-пільга". Уповноважений орган щомісяця: 1) звіряє інформацію, що міститься в Реєстрі, з інформацією, яка надходить від підприємств та організацій, що надають послуги, і у разі виявлення розбіжностей щодо загальної кількості пільговиків або розміру пільг, що надаються конкретному пільговику, не провадить розрахунків, що стосуються виявлених розбіжностей, до уточнення цієї інформації; 2) після проведення розрахунків з підприємствами та організаціями, що надають послуги, складає: реєстр погашення заборгованості перед підприємствами та організаціями, що надають послуги, згідно з формою "5-пільга" та реєстр розрахунків згідно з формою "7-пільга"; акти звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги згідно з формою "3-пільга".

Позивач - Публічне акціонерне товариство «Укртелеком» є оператором телекомунікацій і включений до Реєстру операторів, провайдерів телекомунікацій Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері звязку та інформатизації. Товариство здійснює свою діяльність відповідно до чинного законодавства України, зокрема Закону України «Про телекомунікації», Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 № 295, Статуту та внутрішніх актів товариства. Згідно з п. 2.2.1. Статуту товариства, одним із його видів діяльності є надання телекомунікаційних послуги споживачам.

Черкаська філія публічного акціонерного товариства «Укртелеком» є відокремленим підрозділом публічного акціонерного товариства, не має статусу юридичної особи і здійснює від імені товариства публічного акціонерного товариства частину його господарської та іншої діяльності, а також функції представництва.

Відповідач - Управління соціального захисту населення Смілянської районної державної адміністрації в особі його керівника є головним розпорядниками коштів місцевого бюджету на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення.

У період з 01 січня по 31 грудня 2017 року позивач надав послуги звязку споживачам, які проживають на території Смілянського району Черкаської області та які, згідно з нормами чинного законодавства належать до пільгових категорій громадян на загальну суму 38960 грн. 61 коп., відповідач зазначені витрати позивачу не відшкодував, що і стало підставою звернення до суду. Наявність і розмір спірної заборгованості позивачем доведено і підтверджено належними і допустимими доказами, відповідачем не спростовано.

З огляду на викладене вище суд вбачає, що між сторонами виникли правовідносини з надання послуг зв'язку окремим категоріям населення на пільговій основі, у яких відповідач як розпорядник відповідних коштів зобов'язаний здійснювати розрахунки з організаціями, що надають послуги особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги.

При цьому, чинне законодавство України не передбачає обов'язковості укладення договору про розрахунки з постачальниками послуг, наданих особам, які згідно з чинним законодавством мають право на пільги, оскільки зобов'язання сторін у таких відносинах виникають безпосередньо із законів України.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 509, ч.ч. 3,4 ст. 11 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку; зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу; цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Позивач є суб'єктом господарювання, який надає телекомунікаційні послуги споживачам, метою діяльності позивача як учасника господарських відносин є досягнення економічних та соціальних результатів та одержання прибутку відповідно до частини другої статті 3 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

З огляду на вищезазначене, у позивача виникло право на відшкодування вартості послуг зв'язку, наданих особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги, а у відповідача як органу, через який діє держава у цивільних відносинах, - обов'язок здійснити з позивачем розрахунок за надані цим особам послуги, оскільки: по-перше, держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (ч.1, ст. 167 ЦК України); по-друге, держава набуває і здійснює цивільні права та обов'язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 170 ЦК України).

Частина 2 статті 218 ГК України та стаття 617 ЦК України прямо передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення від відповідальності.

На підставі викладеного, суд вважає такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі позовні вимоги про стягнення з відповідача 38960 грн. 61 коп. боргу по компенсації витрат на надання телекомунікаційних послуг на пільговій основі за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року, відсутність бюджетного фінансування відповідача на проведення відшкодування за надані пільги з послуг звязку та оплату заборгованості, яка утворилась, не звільняє його від виконання обовязків згідно із законодавством.

Доводи відповідача про наявність підстав для відмови в задоволенні позовних вимог ПАТ «Укртелеком» в особі Черкаської філії ПАТ «Укртелеком», в тому числі і через відсутність субвенції на 2017 рік на проведення відшкодування за надані пільги з послуг звязку та оплату заборгованості, яка утворилась станом на 01.01.2018 року, суд вважає необґрунтованими і з цих підстав відхиляє.

При постановленні рішення суд також керується правовими висновками ОСОБА_2 Верховного Суду, викладеними в постанові від 17.04.2018 у справі № 906/621/17 провадження № 12-47гс18, які відповідно до норм ч. 4 ст. 236 ГПК України, ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» обовязкові для врахування іншими судами і про що обґрунтовано зазначає позивач.

Нормами Господарського процесуального кодексу України, зокрема, встановлено, що:

учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 43);

кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч. 1, 3 ст. 74);

належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76);

обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77);

достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 78);

достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.ч. 1, 2 ст. 79);

учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 80);

суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч.ч. 1, 2 ст. 86).

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням викладених обставин справи та вимог законодавства суд позов визнає обґрунтованим, доказаним і з зазначених вище підстав задовольняє повністю. Доводи відповідача, приведені ними в обґрунтування заперечень проти позову, господарський суд відхиляє через їх невідповідність встановленим фактичним обставинам справи та вказаним вище нормам чинного законодавства.

На підставі статті 129 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати - сплачений судовий збір у розмірі 1762 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236-240, 255, 256 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Управління соціального захисту населення Смілянської районної державної адміністрації, ідентифікаційний код юридичної особи 03197777, місцезнаходження: 20753, Черкаська область, Смілянський район, село Сердюківка, вул. Дмитра Лопатка, буд. 66 на користь публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Черкаської філії публічного акціонерного товариства «Укртелеком», ідентифікаційний код юридичної особи 01181877, місцезнаходження: 18000, м. Черкаси, вул. Байди Вишневецького, буд. 34, р/р 1801 в ПАТ «Альфа Банк» м. Київ, МФО 300346 38960 грн. 61 коп. заборгованості, 1762 грн. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано 01.10.2018 року.

Суддя В.М. Грачов