ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17 вересня 2018 р.

Справа № 903/493/18

Господарський суд Волинської області у складі судді Дем’як В. М., за участю секретаря судового засідання Русинчук М.М., розглянувши справу

за позовом Акціонерного товариства “Укртранснафта” м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Нафтотрейд Ресурс”, Волинська область, м. Луцьк

про стягнення 8570,04грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув

від відповідача: не прибув

Встановив: Позивач - Акціонерне товариство “Укртранснафта” звернувся до Господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Нафтотрейд Ресурс” про стягнення 8570,04 грн. пені.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем строків оплати товару, переданого на підставі договору поставки № 23-02/22-17 від 08.11.2017р.

Ухвалою суду від 13.07.2018р. прийнято позовну заяву до розгляду та призначено підготовче засідання на 13.08.2018р.

Ухвалою суду від 13.08.2018р. було закрито підготовче провадження; призначено справу до судового розгляду по суті на 17.09.2018р.

В судове засідання 17.09.2018р. сторони не з’явились, факт належного повідомлення сторін про судовий розгляд справи підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення № 201 від 22.08.2018р. та № 251 від 23.08.2018р.

Також відповідач не скористався наданим йому Господарським процесуальним кодексом України правом на подання відзиву (заперечень) на позовну заяву.

Проаналізувавши подані позивачем на обґрунтування позовних вимог докази, беручи до уваги те, що сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення розгляду даної справи по суті, господарський суд вважає за можливе в даному судовому засіданні розглянути справу за відсутності представників сторін та відзиву відповідача, за наявними у ній матеріалами відповідно до приписів ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд встановив наступне.

08.11.2017р. між Акціонерним товариством “Укртранснафта” та Товариством з обмеженою відповідальністю “Нафтотрейд Ресурс” було укладено договір № 23-02/22-17 поставки автомобільного палива в асортименті (налив).

Відповідно до п. 1.1. договору на умовах цього договору та за результатами проведеної процедури закупівлі (нафта і дистиляти код 09130000-9 за ДК 021:2015) (автомобільне паливо в асортименті на 2 півріччя): згідно з протоколом тендерного комітету ПАТ “Укртранснафта” у місті Києві № 18ТК/3 від 19.10.2017р.). Товариство з обмеженою відповідальністю “Нафтотрейд Ресурс”, як постачальник зобов’язувався організувати та забезпечувати безперебійну поставку товару-автомобільного палива в асортименті (налив) для автотранспорту акціонерного товариства “Укртранснафта” як покупця, а покупець зобов’язувався прийняти й оплатити поставлене автомобільне паливо в асортименті (налив) відповідно до коду ДК 021:2015-нафта і дистиляти, або паливно-максимальні матеріали.

Відповідно до п. 1.2. договору асортимент, кількість (обсяг), ціна за відповідну одиницю виміру ПММ, визначаються у специфікації, яка є додатком № 1 до договору, є невід’ємною частиною договору та не може розглядатися окремо від нього.

28.11.2017р. між сторонами було укладено додаткову угоду № 2, якою внесено зміни, зокрема, до специфікації, виклавши її в редакції додатку № 1 до додаткової угоди № 2, відповідно до договору, згідно з якою загальна вартість товару складала 7 556 400,00 грн., загальна кількість товару – 362 096,47 літрів.

Відповідно до п. 2.3. договору поставка товару здійснюється протягом 10 календарних днів з моменту отримання постачальником заявки покупця.

30.11.2017р. АТ “Укртранснафта” направило на адресу відповідача заявку № 34-00/297/4794, яка була отримана ТОВ “Нафтотрейд Ресурс” 06.12.2017р.

Відповідно до заявки АТ «Укртранснафта» просило здійснити поставку палива в кількості 5 000,00 літрів бензину автомобільного та 5 000,00 літрів дизельного палива.

Згідно п. 2.3. договору щодо строків поставки, відповідач зобов’язався поставити позивачу паливо з 06.12.2017р. по 16.12.2017р. включно (10 календарних днів).

На виконання даної заявки :

-06.12.2017р. відбулась поставка частини товару у кількості 5435,00 літрів на суму 111 852,30 грн., що підтверджується видатковою накладною №319211 (а.с. 30);

-27.12.2017р. відбулася поставка частини товару у кількості 5385,00 літрів на суму 123 424,20 грн., що підтверджується видатковою накладною №336611 (а.с. 31).

07.12.2017р. АТ “Укртранснафта” направило на адресу відповідача заявку №34-00/305/4887, яка була отримана ТзОВ “Нафтотрейд Ресурс” 15.12.2017 року.

На виконання вказаної заявки:

-26.12.2017р. відбулась поставка частини товару у кількості 5438,00 літрів на суму 111 914,04 грн., що підтверджується видатковою накладною №335809;(а.с. 33)

-15.01.2018р. відбулася поставка частини товару у кількості 8345,00 літрів на суму 171 740,10 грн., що підтверджується видатковою накладною №4254;(а.с. 34)

-15.01.2018р. відбулась поставка частини товару у кількості 8370,00 літрів на суму 172 254,60 грн., що підтверджується видатковою накладною №4258;(а.с. 35)

Відповідно до заявки від 07.12.2017р. АТ «Укртранснафта» просило здійснити дизельного поставку палива в кількості 21500 літрів.(а.с. 32)

Згідно п. 2.3. договору щодо строків поставки, відповідач зобов’язався передати позивачу паливо за заявкою №34-00/298/4794 з 06.12.2017р. по 16.12.2017р. включно (10 календарних днів), а за заявкою № 34-00/305/4887 отриманою постачальником 15.12.2017р. поставити товар за період з 15.12.2017р. по 25.12.2017р.

10.04.2018р. позивач направив на адресу відповідача претензію про неналежне виконання умов договору поставки за № 04-01/69/1288, однак останнім залишена без реагування .(а.с. 41-43)

Позивачу було передано паливо на загальну суму 691 185,24 грн., що підтверджується вищезазначеними видатковими накладними.

Відповідно до ст ст. 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом

Згідно із ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Видами забезпечення виконання зобов’язання за змістом положень ч. 2 ст. 546 Цивільного кодексу України є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток. А частиною 2 цієї статті передбачено, що договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік забезпечувальних заходів для належного виконання зобов’язання не є вичерпним і сторони, використовуючи принцип свободи договору, передбачений ст. 627 Цивільного кодексу України, мають право встановити й інші, окрім тим, що передбачені ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, засоби, які забезпечують належне виконання зобов’язання, за умови, що такий вид забезпечення не суперечить закону.

Сторони договору, за відсутності встановлених спеціальними законами обмежень, не позбавлені права передбачити у договорі господарську санкцію, що стягується за прострочення не грошового зобов’язання у відсотках до суми невиконаного зобов’язання за кожен день прострочення, та звернутися до суду з вимогою про її стягнення у зв’язку з простроченням зобов’язання.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.06.2018р. у справі № 912/2483/17.

Крім того, у господарському кодексі України поняття пені (поряд з неустойкою і штрафом) визначено як господарську санкцію у вигляді грошової суми, як учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання господарського зобов’язання.

Згідно ч.1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов’язання, що виникає між суб’єктом господарювання та іншим учасником відносин у сфері господарювання з підстав передбачених даним Кодексом, в силу якого один суб’єкт (зобов’язана сторона у тому числі боржник ) зобов’язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб’єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а іншій суб’єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку.

Тобто в розуміння ст. 173 та ст.230 ГКУ пеня є різновидом господарської санкції за невиконання або неналежне виконання господарського зобов’язання, суть якого може полягати не тільки в зобов’язанні сплатити гроші (грошове зобов’язання) , але й в зобов’язанні виконати роботу, передати майно, надати інформацію тощо (негрошове зобов’язання). З огляду на викладене, виникають підстави стверджувати про можливість застосування пені як виду забезпечення належного виконання негрошового зобов’язання.

Відповідно до п. 4.1. договору поставки при недотриманні постачальником строків поставки товару, постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1% від вартості непоставленого товару за кожен день прострочення. Нарахування пені здійснюється протягом всього строку порушення зобов’язання.

Судом встановлено, що на виконання умов договору поставки автомобільного палива відповідачем було передано автомобільне паливо частинами на виконання двох заявок позивача № 34-00/298/4794 від 30.11.2017р. та № 34-00/305/4887 від 07.12.2017р.

Заявку позивача № 34-00/298/4794 від 30.11.2017р. відповідачем було отримано 06.12.2017р., що підтверджується відміткою про отримання.

В заявці позивач просив відповідача передати автомобільне паливо в кількості 10 000 літрів (бензин автомобільний А-92-Євро-5Е5 (бензин А-92) та паливо дизельне ДП-3-Євро5-В0 (дизельне паливо)).

На виконання заявки № 34-00/298/4794 відповідач передав позивачу паливо двома партіями:

-06.12.2017р. відбулась поставка частини товару у кількості 5435,00 літрів на суму 111 852,30 грн., що підтверджується видатковою накладною №319211;

-27.12.2017р. відбулася поставка частини товару у кількості 5385,00 літрів на суму 123 424,20 грн., що підтверджується видатковою накладною №336611.

Отже, передача товару, на підставі видаткової накладної: №336611 від 27.12.2017р. була здійснена з порушенням постачальником строків поставки товару, встановлених п. 2.3. договору поставки.

07.12.2017р. АТ “Укртранснафта” направило на адресу відповідача заявку №34-00/305/4887, яка була отримана ТОВ “Нафтотрейд Ресурс” 15.12.2017 року, що підтверджується відміткою про отримання.

Згідно п. 2.3. договору щодо строків поставки, відповідач зобов’язався передати позивачу паливо з 15.12.2017р. по 25.12.2017р. включно (10 календарних днів).

Відповідно до заявки від 07.12.2017р. АТ «Укртранснафта» просило здійснити поставку дизельного поставку палива в кількості 21500,00 літрів (паливо дизельне ДП-3-Євро5-ВО (дизельне паливо).

Позивачу було передано паливо в кількості 22153,00 літра, відповідно до видаткових накладних : №335809 від 26.12.2017р.; №4254 від 15.01.2018р.;№4258 від 15.01.2018р., на загальну суму 455 908,74 грн., що підтверджується видатковими накладними (а.с. 33-36)

Отже, передача товару, на підставі видаткових накладних: №335809 від 26.12.2017р.; №4254 від 15.01.2018р.;№4258 від 15.01.2018р. була здійснена з порушенням постачальником строків поставки товару, встановлених п. 2.3. договору поставки.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку в його частковій необґрунтованості, оскільки позивачем при нарахуванні пені невірно визначено початок перебігу строку прострочення.

Згідно зі ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Позивач не врахував вказані приписи законодавства, а тому нараховувати прострочення невиконання зобов’язання за договором потрібно нараховувати з наступного дня з врахуванням дати часткової проплати відповідачем.

Кількість днів прострочення за порушення строків поставки відповідно до умов договору палива становить 30 днів.

Отже, період прострочення розпочався:

- за заявкою №34-00/298/4794 з 17.12.2017р. по 26.12.2017р.-10 днів

- за заявкою №34-00/305/4887 з 27.12.2017р. -1 день; з 27.12.2017р. по 14.01.2018р. – 19 днів.

За розрахунком суду сума пені, що підлягає стягненню становить 8226,05 грн. ( розрахунок в мат. справи).

Факти порушення строків поставки товару підтверджуються матеріалами справи і не спростована відповідачем, а тому вимога позивача підлягає задоволенню частково в сумі 8226,05 грн., в решті позову відмовити.

Згідно з частиною 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд-

в и р і ш и в:

1. Позов задоволити частково .

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Нафтотрейд Ресурс” (м.Луцьк, вул. Кременецька, 38, ) на користь Акціонерного товариства “Укртранснафта” (м. Київ, вул. Московська, 32/2, ) 8226,05грн. пені та 1691,28 грн. витрат, пов’язаних з оплатою судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Рівненського апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено: 24.09.2018р.

Суддя                                                                      В. М. Дем`як