ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2018 м.Дніпро Справа № 904/1761/18

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Кощеєва І.Л., Іванова О.Г.,

секретар судового засідання: Абадей М.О.,

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, представник, довіреність №02 від 02.01.2018;

від відповідача: представник не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дніпроважмаш" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.06.2018 у справі №904/1761/18 (суддя Мельниченко І.Ф., повний текст рішення складений 18.06.2018)

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" ім. А.М.Кузьміна", м. Запоріжжя, Дніпропетровська область

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Дніпроважмаш", м.Дніпро

про стягнення 756 000 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року Приватне акціонерне товариство "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" ім. А.М.Кузьміна" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Дніпроважмаш" на свою користь 756 000 грн. неустойки.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем прийнятого на себе зобовязання щодо поставки позивачу товару за умовами укладеного між сторонами договору №98-15/90/11150248 від 04.02.2015.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 12.06.2018 у справі №904/1761/18 (суддя Мельниченко І.Ф.) позов задоволено; з Публічного акціонерного товариства "Дніпроважмаш" на користь Приватного акціонерного товариства "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" ім.А.М.Кузьміна" стягнуто 756 000 грн. неустойки та 11 340 грн. судового збору.

Мотивуючи рішення, місцевий господарський суд зазначив, що на момент розгляду даного спору товар позивачу не поставлений, при цьому відповідачем, який просив суд зменшити розмір предявленої до стягнення неустойки до 80%, не наведено належних обставин в обґрунтування такого клопотання.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить Дніпропетровський апеляційний господарський його скасувати, прийняти нове рішенням, яким позов задовольнити частково, зменшивши розмір неустойки.

Апелянт вказує, що:

- місцевим господарським судом не враховано фінансовий стан відповідача, підтверджений звітом про фінансові результати за 1 квартал 2018 року з великими збитковими показниками, що є підставою для зменшення розміру штрафних санкцій;

- у позивача відсутні збитки в звязку з невиконанням відповідачем умов договору, оскільки умовами специфікації №12 від 08.12.2016 не передбачена попередня оплата за поставку і позивачем не були сплачені кошти за виготовлення товару, а строки виготовлення продукції та поставки відкладалися відповідачем у звязку з поломкою обладнання, про що повідомлялося позивача та що підтверджується листами ПАТ «Дніпроважмаш», які містяться в матеріалах справи;

- суд першої інстанції, приймаючи рішення про стягнення неустойки у вигляді пені в розумінні ст. 549 Цивільного кодексу України у розмірі 0,5% від вартості простроченого або недопоставленого товару за кожен день прострочення, порушив положення ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» та ч.2 ст. 343 Господарського кодексу України.

Апелянт на виклик суду не зявився, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, про час і місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, з огляду на що колегія суддів вважає можливим переглянути справу в апеляційному порядку за його відсутності.

Позивач проти доводів апеляційної скарги заперечив, вважає їх необґрунтованими та безпідставними, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін, замінити відповідача у справі на його правонаступника Акціонерне товариство «Дніпроважмаш».

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення присутнього в судовому засіданні представника позивача, дослідивши матеріали справи, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобовязується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товар), а покупець зобовязується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Між Публічним акціонерним товариством "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" ім.А.М.Кузьміна" (покупець) та Публічним акціонерним товариством Дніпроважмаш (постачальник) укладено договір поставки №98-15/90/11150248 від 04.02.2015 (надалі договір), за умовами якого постачальник зобовязався передати у власність покупця, а останній прийняти та оплатити обладнання (далі - товар) на умовах, викладених в цьому договорі.

14.06.2017 сторони уклали додаткову угоду №5 договору, згідно п.3 якої в преамбулу та текст договору внесено зміни щодо найменування покупця, яким у звязку з правонаступництвом є Приватне акціонерне товариство "Електрометалургій-ний завод "Дніпроспецсталь" ім. А.М.Кузьміна".

Згідно нової редакції статуту Акціонерного товариства «Дніпроважмаш» Акціонерне товариство «Дніпроважмаш» є новим найменуванням Публічного акціонерного товариства «Дніпроважмаш» відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства»; Акціонерне товариство «Дніпроважмаш» є правонаступником у повному обсязі майна, прав та обовязків Публічного акціонерного товариства «Дніпроважмаш».

Відповідно до п.1.2. договору товар поставляється узгодженими партіями на умовах DAP, склад ПАТ Дніпроспецсталь згідно з Міжнародними правилами інтерпретації комерційних термінів Інкотермс-2010, а також з урахуванням умов, обумовлених у цьому договорі.

Асортимент товару, ціна, кількість, вимоги до якості, гарантійний термін на товар, додаткові умови поставки кожної партії товару, яка поставляється, узгоджуються в додатках (специфікаціях) до договору та є його невідємною частиною (п.1.3. договору).

Право власності на товар переходить з моменту його поставки (п.1.4 договору).

Згідно додаткової угоди № 3 від 08.12.2016 до договору орієнтована сума договору складає 9 000 000 грн. в тому числі ПДВ 1 500 000 грн. Остаточна сума договору визначається сумою вартості всіх специфікацій.

Відповідно до п.5.1., п. 5.2. договору термін поставки товару вказується в додатках (специфікаціях) до нього; товар відвантажується постачальником та приймається покупцем відповідно до умов, узгоджених у додатках (специфікаціях).

08.12.2016 сторонами підписана специфікація № 12 до договору, відповідно до умов якої узгоджено поставку наступного товару чаша шлаковозна у кількості 6 штук загальною вартістю 2 520 000 грн. (разом з ПДВ). Термін поставки товару 60 календарних днів з дати письмової заявки покупця.

10.08.2017 позивачем була надіслана на адресу відповідача заявка, викладена в листі №213-1910, на поставку чаш шлаковозних у кількості 2 штуки, який отримано відповідачем 14.08.2017 року, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення рекомендованого відправлення (а.с.21).

Таким чином, за умовами укладеного між сторонами договору відповідач мав поставити позивачу вищезазначений товар з 15.08.2017 по 13.10.2017 включно.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Доказів виконання зобовязання щодо поставки обумовленого в специфікації №12 від 08.12.2016 до договору та заявці №213-1910 від 10.08.2017 товару, відповідач на момент розгляду спору не надав.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (611 Цивільного кодексу України).

Пунктом 9.2 договору сторонами узгоджено, що за прострочення поставки товару постачальник сплачує покупцю неустойки у розмірі 0,5% вартості простроченого або недопоставленого товару за кожний день прострочення.

Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь неустойку за період прострочення з 14.10.2017 по 13.04.2018 в розмірі 756 000 грн.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У спірних взаємовідносинах сторін неустойка у розмірі 0,5% вартості непоставленого товару узгоджена сторонами у п.9.2 договору як інший вид забезпечення виконання зобов'язання в розумінні ст. 546 Цивільного кодексу України, тому місцевий господарський суд дійшов вірного висновку щодо наявності підстав для задоволення позову.

Апелянт помилково посилається на положення ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» та ч.2 ст. 343 Господарського кодексу України, оскільки в даному випадку прострочення зобовязання відповідача не є грошовими, а є зобовязанням з поставки товару.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що місцевий господарський суд неправомірно відмовив ПАТ «Дніпроважмаш» у задоволенні клопотання про зменшення розміру неустойки за прострочку поставки товару.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст. 233 Господарського кодексу України якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

На підтвердження своїх доводів апелянт посилається на тяжке фінансове становище та надає фінансову звітність Публічного акціонерного товариства «Дніпроважмаш» перший квартал 2018 року.

Фінансове становище Акціонерного товариства «Дніпроважмаш» є результатом його власної підприємницької діяльності, в ході якої відповідач мав планувати свої доходи та видатки, а також можливість виконання прийнятих на себе зобовязань. Криза в соціально-економічних та політичних сферах країни, на яку також посилається відповідач в апеляційній скарзі, не може мати істотного значення для справи, оскільки вплинула на господарську діяльність у тому числі і позивача.

Також для обґрунтування необхідності зменшення розміру неустойки Акціонерне товариство «Дніпроважмаш» зазначає про поломку обладнання, необхідного для виготовлення товару, який передбачалось поставити ПАТ «Дніпроспецсталь». Однак, відповідач суду не надав жодного доказу, який би підтвердив зазначені обставини та необхідність саме даного обладнання для виготовлення товару, який мав бути поставлений позивачу. До того ж, листи Публічного акціонерного товариства «Дніпроважмаш» за вих.№98/220 від 25.10.2017, вих.№98-245 від 04.12.2017, вих.№98-055 від 21.02.2018, на які посилається апелянт (а.с. 22-24) свідчать про надання відповідачем пропозиції позивачу відносно зміни строків поставки та ціни товару. Доказів узгодження сторонами у договорі таких змін матеріали справи не містять.

За ч.3 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливосты.

Відповідно до ст. 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

За ч.3 ст. 13 Цивільного кодексу України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Таким чином, вимога щодо врахування принципів розумності та справедливості є прямою вимогою закону до договору та до реалізації законних прав за наслідками порушення однією із сторін умов договору. Зокрема, сума неустойки, яка передбачається в договорі, має бути розумною, адекватною, співрозмірною у порівнянні з характером допущеного порушення і виконувати своє основне призначення за правовою природою - забезпечення виконання договірних зобов'язань.

Здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, суд забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

З урахуванням викладеного та враховуючи, що на момент розгляду справи відповідачем доказів поставки спірного товару не подано, клопотання відповідача про зменшення розміру суми неустойки, яка підлягає стягненню, задоволенню не підлягає.

Отже, Господарським судом Дніпропетровської області обставини справи з'ясовані повно та всебічно; підстави для скасування вірного по суті судового рішення відсутні.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору, повязані з переглядом судового рішення в апеляційній інстанції, покладаються на Акціонерне товариство «Дніпроважмаш».

З огляду на викладене та керуючись ст. 52, ст. 129, ст. 276, ст. 282, ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Замінити відповідача у справі №904/1761/18 з Публічного акціонерного товариства "Дніпроважмаш" на Акціонерне товариство "Дніпроважмаш".

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Дніпроважмаш" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.06.2018 у справі №904/1761/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту до Верховного Суду.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.Г. Іванов

(Повний текст постанови складено 27.09.2018).