ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2018 р. Справа №909/202/18

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Плотніцького Б.Д.

суддів Кравчук Н.М.

ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання Совинської С.В.

представників сторін:

від позивача: не зявились;

від відповідача: не зявились;

розглянувши апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Снятинської районної державної адміністрації, вих. №1938/02-13/05 від 08.08.2018 (вх. № 01-05/2473/18 від 16.08.2018)

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 24.05.2018 (повний текст складено 25.05.2018)

у справі № 909/202/18 (суддя Шкіндер П.А.)

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (далі - ПАТ "Укртелеком") в особі Івано-Франківської філії ПАТ "Укртелеком"

до відповідача: Управління соціального захисту населення Снятинської районної державної адміністрації, м. Снятин, Івано-Франківська область

про стягнення заборгованості по компенсації видатків на відшкодування витрат, повязаних з наданням пільг на телекомунікаційні послуги в сумі 111 031, 71 грн.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 24.05.2018 у справі №909/202/18 позов задоволено. З Управління соціального захисту населення Снятинської районної державної адміністрації на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" стягнуто 111 031, 71 грн компенсації видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг на телекомунікаційні послуги та 1 762 грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду мотивоване тим, зокрема, що недофінансування відповідача коштами субвенції з державного бюджету не є підставою для його звільнення від виконання зобов'язань перед позивачем щодо компенсації втрат від надання послуг на пільговій основі.

Не погоджуючись з даним рішенням місцевого господарського суду, Управління соціального захисту населення Снятинської районної державної адміністрації оскаржило його в апеляційному порядку, звернувшись до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою вих. №1938/02-13/05 від 08.08.2018, в якій просить рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 24.05.2018 у справі №909/202/18 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи та неправильного застосування норм матеріального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Управління соціального захисту населення Снятинської районної державної адміністрації посилається на те, зокрема, що норми господарського та цивільного законодавства не застосовуються до спірних відносин, а основою для вирішення спору має бути бюджетне законодавство; - відсутність субвенцій з Державного бюджету України на компенсацію вартості послуг зв'язку, наданих пільговим категоріям громадян, свідчить про те, що Управління не повинно відповідати за виконання Державного бюджету України та нести на собі негативні фінансові наслідки; - за суб'єктним складом, характером спірних відносин та їх правовим регулюванням цей спір не підлягає вирішенню у господарському суді, а має розглядатись у порядку адміністративного судочинства.

Скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 263 ГПК України, позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а оскаржене рішення місцевого господарського суду залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що він, як оператор телекомунікацій, надає телекомунікаційні послуги споживачам, яким згідно із Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про жертви нацистських переслідувань», «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів органів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про охорону дитинства» встановлено пільги з оплати їх вартості. Відповідно до чинного законодавства на відповідача, як розпорядника коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, покладено обов'язок здійснювати розрахунки з постачальниками послуг пільговим категоріям громадян. Разом з тим, в порушення вимог чинного законодавства кошти на відшкодування вартості телекомунікаційних послуг, наданих позивачем пільговим категоріям споживачів у період з січня по грудень 2017 року, відповідачем не сплачено.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 20.08.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення Снятинської районної державної адміністрації №1938/02-13/05 від 08.08.2018, на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 24.05.2018 у справі №909/202/18.

У звязку з необхідністю винесення ухвали про призначення апеляційної скарги до розгляду, з врахуванням перебування у довготривалій відпустці судді-члена колегії ОСОБА_2, на підставі розпорядження керівника апарату суду №579 від 10.09.2018 проведено автоматичну заміну судді члена-колегії суддів, замість судді Кордюк Г.Т. введено суддю Кравчук Н.М.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 10.09.2018 розгляд апеляційної скарги призначено на 26.09.2018.

У судове засідання сторони участі уповноважених представників не забезпечили, хоча своєчасно та належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи (повідомлення про вручення поштових відправлень наявні в матеріалах справи).

Враховуючи те, що сторін не було позбавлено конституційного права на захист охоронюваних законом інтересів, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду справи у відсутності представників сторін.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 24.05.2018 у даній справі залишити без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено місцевим господарським судом і це вбачається з матеріалів справи, ПАТ "Укртелеком" надає телекомунікаційні послуги споживачам відповідно до ЗУ від 18.11.2003р. №1280-IV "Про телекомунікації", Правил надання та отримання телекомунікаційний послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №295 від 11.04.2012р., інших законодавчих актів України.

У період з січня 2017 по грудень 2017 (включно) Івано-Франківською філією ПАТ «Укртелеком» надавалися послуги зв'язку споживачам, які проживають на території м. Снятин та Снятинського району Івано-Франківської області та які, згідно із нормами чинного законодавства, належать до пільгових категорій громадян, що підтверджується наявними в матеріалах справи розрахунками видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг за формою №2 пільга, затвердженою наказом Міністерства праці та соціальної політики України №535 від 04 жовтня 2007 року.

Унаслідок надання послуг зв'язку пільговим категоріям населення в період з січня 2017 по грудень 2017 позивачем понесені витрати в сумі 111 031, 71 грн.

Зазначену вартість послуг зв'язку відповідач не відшкодував, що слугувало підставою для звернення до суду з позовом у даній справі.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 24.05.2018 у справі №909/202/18 позов задоволено. З Управління соціального захисту населення Снятинської районної державної адміністрації на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" стягнуто 111 031, 71 грн компенсації видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг на телекомунікаційні послуги.

Судова колегія, оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення надано мотивовану та обґрунтовану оцінку фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» виключно законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв'язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов'язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

ПАТ «Укртелеком» надає телекомунікаційні послуги на пільгових умовах мешканцям м. Снятин та Снятинського району Івано-Франківської області відповідно до пункту 19 частини першої статті 12, пункту 10 частини першої статті 13, пункту 18 частини першої статті 14, пункту 20 частини першої статті 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; пункту 18 статті 6-1, пункту 10 статті 6-2, пункту 17 статті 6-3, пункту 19 статті 6-4 Закону України «Про жертви нацистських переслідувань»; пункту 11 статті 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; пункту 7 частини першої статті 9 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», пункту 6 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів органів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист»; частини п'ятої статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та пункту 4 частини третьої статті 13 Закону України «Про охорону дитинства».

Відповідно до пункту 3 статті 63 Закону України «Про телекомунікації» та пункту 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 11 квітня 2012 року (далі - Правила), споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, телекомунікаційні послуги надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Законом України «Про телекомунікації» та Правилами не передбачено жодного обмеження щодо надання послуг у разі відсутності коштів на зазначені цілі.

Вказані норми законодавства закріплюють реалізацію державних соціальних гарантій певним категоріям громадян та є нормами прямої дії: безумовний обов'язок оператора телекомунікаційних послуг надавати послуги зв'язку тим категоріям громадян, які мають установлені законодавством пільги з їх оплати, кореспондує безумовному обов'язку держави в особі її органів відшкодувати вартість таких послуг суб'єкту господарювання, який їх надає.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 19 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв'язку та критерії їх надання визначаються виключно законами України.

Відповідно до ст. 87 Бюджетного кодексу України видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення належать до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України. При цьому порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам визначаються Кабінетом Міністрів України (ч. 2 ст. 97 Бюджетного кодексу України ).

За змістом підпункту «б» пункту 4 частини першої статті 89 та статті 102 БК України до видатків місцевих бюджетів належать видатки на відшкодування вартості послуг зв'язку, які надані тим категоріям громадян, яким державою надані пільги з їх оплати, що здійснюється за рахунок субвенцій з Державного бюджету України на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог статті 102 БК України постановою Кабінету Міністрів України № 256 від 04 березня 2002 року затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету (далі - Порядок) та встановлено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів ведуть персоніфікований облік отримувачів пільг за соціальною ознакою згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 року № 117 «Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги», а також здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги (пункт 2 Порядку).

Згідно з пунктом 3 Порядку головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

З огляду на викладене вище до компетенції відповідача належить забезпечення реалізації на території Снятинського району Івано-Франківської області державної політики у сфері соціального захисту населення, і саме відповідач як головний розпорядник коштів на фінансування державних соціальних програм зобов'язаний здійснювати розрахунки з організаціями, що надають послуги особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги.

При цьому, чинне законодавство України не передбачає обов'язковості укладення договору про розрахунки з постачальниками послуг, наданих особам, які згідно з чинним законодавством мають право на пільги, оскільки зобов'язання сторін у таких відносинах виникають безпосередньо із Законів України.

Згідно з частинами першою та другою статті 509, частинами третьою та четвертою статті 11 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку; зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу; цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 526 ЦК України, статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

З огляду на вказані норми законодавства, у ПАТ «Укртелеком» виникло цивільне право на відшкодування фактичних витрат, що виникли у зв'язку з наданням послуг зв'язку особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги, а в Управління як органу, через який діє держава у цивільних відносинах, - цивільний обов'язок здійснити з позивачем розрахунок за надані цим особам послуги, оскільки: по-перше, держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (частина 1 статті 167 ЦК України); по-друге, держава набуває і здійснює цивільні права та обов'язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 170 ЦК України).

Отже, відповідач зобов'язаний здійснити розрахунки з позивачем на підставі поданих ним щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги, у період з січня 2017 року по грудень 2017 року, а зазначені ним обставин щодо відсутності бюджетних призначень на відповідні видатки в 2017 році не є підставами для звільнення останнього від виконання встановленого чинним законодавством зобов'язання.

Право позивача на отримання компенсації вартості телекомунікаційних послуг, наданих ним своїм абонентам - пільговим категоріям споживачів, підлягає реалізації і захисту, незважаючи на те, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» видатків на ці потреби не було передбачено, оскільки фінансові зобов'язання держави виникли не з наведеного Закону, а з законодавства, яким унормовано надання соціальних пільг визначеним в цьому законодавстві особам, а також з нормативно-правових актів, якими встановлено порядок здійснення розрахунків з постачальниками, зокрема, телекомунікаційних послуг таким категоріям споживачів.

Частиною другою статті 218 ГК України та статтею 617 ЦК України не передбачено такої підстави для звільнення від відповідальності, як відсутність у боржника необхідних коштів.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював правову позицію щодо неможливості поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету (рішення від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, від 17 березня 2004 року №7-рп/2004, від 01 грудня 2004 року №20-рп/2004, від 09 липня 2007 року №6-рп/2007).

Зокрема, у рішенні від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 Конституційний Суд України вказав на те, що невиконання державою своїх соціальних зобов'язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави (підпункт 3.2.).

Разом з тим держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов'язана забезпечити його реалізацію. У протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності правового регулювання покладаються на державу.

Таким чином, твердження скаржника про відсутність у нього обов'язку здійснити розрахунок з позивачем за надані особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги, телекомунікаційні послуги, у період з січня 2017 року по грудень 2017 року через те, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» на відповідний рік не були передбачені кошти на ці видатки, є безпідставними, оскільки певне право виникає у особи, а у держави - відповідне цьому праву фінансове зобов'язання. І це зобовязання виникає не на підставі Закону про Державний бюджет України та похідних від нього актів (бюджетний розпис, кошторис тощо), а на підставі нормативно-правового акта, що регулює відносини між особою та державою у певній сфері суспільних відносин.

Вказаної правової позиції дотримується Верховний Суд (постанови у справах №927/291/17 від 10.04.2018 та № 906/621/17, №911/4249/16 від 17.04.2018).

Щодо тверджень скаржника про те, що за суб'єктним складом, характером спірних відносин та їх правовим регулюванням цей спір не підлягає вирішенню у господарському суді, а має розглядатись у порядку адміністративного судочинства, судова колегія зазначає наступне.

Згідно з частиною третьою статті 22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності.

Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства; і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

У випадку, якщо суб'єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює владні управлінські функції щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами Кодексу адміністративної юрисдикції України ознак справи адміністративної юрисдикції, і, відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом.

Поняття «суб'єкт владних повноважень» визначено у статті 3 КАС України - це органи державної влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, необхідною та єдиною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення цим суб'єктом владних управлінських функцій, при цьому ці функції повинні здійснюватись суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Таким чином, справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) суб'єктами стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта.

Враховуючи те, що у відносинах щодо розрахунку з позивачем за надані ним особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги, телекомунікаційні послуги Управління виступає не як суб'єкт владних повноважень, а як боржник у зобов'язальних цивільних правовідносинах, судова колегія вважає безпідставними доводи скаржника про те, що цей спір не підлягає вирішенню в господарських судах.

Враховуючи зазначені вище норми законодавства та встановлені обставини наявності заборгованості відповідача по відшкодуванню вартості телекомунікаційних послуг, наданих пільговим категоріям населення у сумі 111 031, 71 грн, обґрунтованими є висновки місцевого господарського суду про задоволення позову, а тому судова колегія не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги.

Судові витрати за перегляд рішення в апеляційному порядку покласти на скаржника.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 240, 269, 275, 276, 281, 282, 283, 284 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд , П О С Т А Н О В И В :

Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 24.05.2018 у справі №909/202/18 залишити без змін, апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Снятинської районної державної адміністрації без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок та строки оскарження постанов апеляційного господарського суду до суду касаційної інстанції визначені ст. ст. 287-289 ГПК України.

Головуючий суддя Б.Д. Плотніцький

Суддя Н.М. Кравчук

Суддя І.Б. Малех