ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про встановлення тимчасового обмеження боржника

у праві виїзду за межі України

25.09.2018 м. ХарківСправа № 922/3580/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

При секретарі Васильєвій Л.О.

розглянувши подання державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківської області (м. Харків) ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника у виїзді за межі України

за позовом Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі відокремленого підрозділу "Південна електроенергетична система", м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково - виробниче підприємство "Інтеп", м. Харків
про стягнення 15 158 538,88 грн.
Державний виконавець в судове засідання не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі відокремленого підрозділу "Південна електроенергетична система" звернулось до господарcького суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково - виробниче підприємство "Інтеп" невикористаний авансовий платіж (попередню оплату) за договором № 60-4/2463-15 від 17.08.2015 року в розмірі 15158538,88 грн. Також позивачем заявлено до стягнення судові витрати.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25.10.2017 року за позовною заявою було порушено провадження у справі № 922/3580/17 та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Рішенням суду від 26.12.17р. позов задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "ІНТЕП" на користь Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі відокремленого підрозділу "Південна електроенергетична система" грошові кошти в розмірі 15158538,88 грн. та витрати на судовий збір в розмірі 227 378,09 грн.

22.12.17р. на виконання рішення господарського суду Харківської області від "06" грудня 2017р. видано відповідний наказ та направлено його на адресу стягувача.

24.09.18р. державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківської області звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у виїзді за межі України, в якому просить суд тимчасово обмежити керівника боржника - юридичної особи ТОВ "Науково - виробниче підприємство "Інтеп" ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт ЕЕ471050) в праві виїзду за кордон за межі України без вилучення паспорта для виїзду за кордон, до виконання зобов`язань за рішенням суду по виконавчому провадженню №55683333.

Ухвалою суду від 24.09.18р. розгляд подання про встановлення тимчасового обмеження боржника призначено до розгляду в судовому засіданні на 25.09.18р. о 14:30 год.

Державний виконавець в судове засідання 25.09.18р. не з`явився, про час та місце розгляду подання повідомлений належним чином.

Оскільки, подання державного виконавця є виключним заходом та згідно ч.4 ст.337 ГПК України, розглядається негайно, суд повідомив 25.09.18р. державного виконавця про розгляд даної заяви засобами телефонного зв'язку, про що свідчить телефонограмма (а.с. № 174).

Суд, дослідивши подання державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківської області (м. Харків) ОСОБА_1 щодо встановлення тимчасового обмеження боржника, керівника боржника - юридичної особи ТОВ "Науково - виробниче підприємство "Інтеп" ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, не вбачає підстав для його задоволення, у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 337 ГПК України тимчасове обмеження фізичної особи - боржника у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як виключний захід забезпечення виконання судового рішення.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до положень ч.ч. 1-2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобовязаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5) розяснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обовязки.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК до особистих немайнових прав фізичної особи (кн. друга ЦК), а саме - до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи (гл. 21 кн. другої ЦК). Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК особисті немайнові права тісно пов'язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

В своєму поданні державний виконавець просить суд встановити тимчасове обмеження саме керівнику боржника - юридичної особи ТОВ "Науково - виробниче підприємство "Інтеп" ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

Однак, суд вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до положень ч.ч. 1, 2 ст. 140 ЦК України товариством з обмеженою відповідальністю є засноване одним або кількома особами товариство, статутний капітал якого поділений на частки, розмір яких встановлюється статутом.

Учасники товариства з обмеженою відповідальністю не відповідають за його зобов'язаннями і несуть ризик збитків, пов'язаних з діяльністю товариства, у межах вартості своїх вкладів.

Крім того, з метою всебічного і повного зясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обовязків учасників спірних правовідносин, належить зясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобовязання в повному обсязі або частково.

З цього вбачається, що саме поняття "ухилення боржника від виконання своїх зобовязань за судовим рішенням" є оціночним. Особа, яка має невиконані зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Так, доказів, щоб свідчили про свідоме ухилення боржника, до матеріалів справи, - не було надано. Сама відсутність грошових коштів для погашення існуючої заборгованості на рахунках боржника не являється доказом ухилення боржника від виконання рішення суду та від своїх зобов'язань за судовим рішенням.

Таким чином, суд не вбачає достатніх підстав для задоволення подання державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківської області (м. Харків) щодо встановлення тимчасового обмеження боржника, керівника боржника - юридичної особи ТОВ "Науково - виробниче підприємство "Інтеп" - ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

Керуючись положеннями ст. 140, 269, 313 ЦК України; ст.ст. 18, 19, 28 Закону України "Про виконавче провадження"; ст. 15, 234, ст.ст. 254-255, 337, п. 17.2. Перехідних положень ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження керівника боржника - юридичної особи ТОВ "Науково - виробниче підприємство "Інтеп" - ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт ЕЕ471050) в праві виїзду за кордон за межі України без вилучення паспорта для виїзду за кордон, до виконання зобов`язань за рішенням суду по виконавчому провадженню №55683333. - відмовити.

Апеляційна скарга подається на ухвалу місцевого господарського суду - протягом десяти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після спливу строку її оскарження.

Повний текст ухвали складено та підписано 27.09.18р.

Суддя ОСОБА_3