ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2018 року Справа № 915/625/18

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Алексєєва А.П.,

при секретарі судового засідання Степановій І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: приватного підприємства ОСОБА_1І., 54009, м. Миколаїв, вул. 6 Слобідська, 99 (),

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю ХАНТЕР-КЛАБ (),

юридична адреса: 54008, м. Миколаїв, вул. Маршала Василевського, 51,

поштова адреса: 54001, м. Миколаїв, пр. Центральний, 158-а (бар Хантер-Клаб),

про: стягнення 137168,87 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність від 18.06.2018 року; директор ОСОБА_3;

від відповідача: ОСОБА_4, довіреність від 03.09.2018 року, ОСОБА_5, довіреність від 30.12.2016 року,

ВСТАНОВИВ:

20.06.2018 року приватне підприємство ОСОБА_1І. звернулось до господарського суду Миколаївської області із позовом № 59 від 19.06.2018 року до товариства з обмеженою відповідальністю ХАНТЕР-КЛАБ про стягнення грошових коштів у сумі 137168,87 грн., з яких:

- 95123,35 грн. основна заборгованість за договором поставки № 311 від 12.08.2016 року;

- 14926,81 грн. пеня;

- 18534,69 грн. 24% річних;

- 8584,02 грн. інфляційні втрати.

Як на підставу позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки № 311 від 12.08.2016 року щодо своєчасної оплати поставленого товару.

Ухвалою суду від 27.06.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 27.07.2018 року.

Ухвалою суду від 27.07.2018 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.09.2018 року.

11.09.2018 року у судовому засіданні оголошено перерву до 21.09.2018 року.

21.09.2018 року судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

11.09.2018 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву з додатками та клопотання про приєднання доказів.

21.09.2018 року до суду від відповідача надійшли додаткові пояснення.

Відповідно до частин 8, 9 ст. 165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим пятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до частин 3, 8 ст. 80 ГПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Ухвалою від 27.06.2018 року суд встановив відповідачу строк подання відзиву із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача - в 15-денний строк від дня отримання ухвали суду.

Ухвалу суду від 27.06.2018 року відповідач отримав 06.07.2018 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 81), проте правом на надання відзиву з відповідними доказами у визначений судом строк не скористався.

Відповідач зазначає, що не мав можливості надати відзив з доказами та письмові пояснення у встановлений судом строк, оскільки директор товариства з обмеженою відповідальністю ХАНТЕР-КЛАБ перебував у відпустці, а головний бухгалтер підприємства, в якої залишилась частина фінансово-господарської діяльності підприємства звільнилась.

Суд не вважає поважними зазначені відповідачем причини неподання відзиву і доказів у встановлений судом строк, оскільки будь-яких доказів на підтвердження зазначених причин відповідачем не надано.

Враховуючи викладене, суд не приймає до уваги надані відповідачем письмові пояснення, відзив з доказами та вирішує справу за наявними матеріалами.

Представники позивача позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

Представники відповідача проти позову заперечили, зазначили, що не визнають поставку товару за накладними, на які посилається позивач, оскільки зазначені накладні підписані особою, яка на має довіреності відповідача на отримання товарно-матеріальних цінностей за договором поставки № 311 від 12.08.2016 року. Таким чином, позивач не довів належними доказами отримання відповідачем відповідних товарно-матеріальних цінностей.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши усі подані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

12.08.2016 року між позивачем, як постачальником та відповідачем, як покупцем був укладений договір поставки № 311 (далі Договір), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобовязується поставити, а покупець прийняти та оплатити товар пиво, безалкогольні напої, продукти харчування, а також пакувальну тару, яка не є поворотною (заставною). Товар поставляється партіями (а.с. 46).

Відповідно до п. 1.2 Договору асортимент, кількість, умови та строки поставки, вартість по кожній конкретній партії товару визначаються постачальником у відповідності до заявки покупця, з урахуванням наявності необхідного товару на складі та зазначаються у товарно-супровідних документах.

Відповідно до п. 2.5 Договору при централізованій поставці товару покупець приймає фактичну його кількість, матеріально-відповідальна особа ставить круглу печатку або штамп (які відповідають наданим покупцем зразкам печатки (штампа) та підписів, оформлених належним чином на бланку довіреності постачальника) на супровідних документах, свій підпис, прізвище та ініціали.

Відповідно до п. 4.1 Договору базова вартість товару вказана у товарно-супровідних документах з урахуванням інших обовязкових податків та зборів.

Відповідно до п. 5.2 Договору при простроченні платежів покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення, а також за порушення грошових зобовязань 24% річних від простроченої суми за кожний день прострочення, у відповідності до ст. 625 ЦК України.

Відповідно до п. 6.1 Договору взаємовідносини сторін в частині, яка не передбачена даним Договором, регулюються діючим законодавством України.

Відповідно до п. 6.3 Договору Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє протягом одного року. У випадку, якщо жодна зі сторін за 30 днів до закінчення строку дії даного Договору не заявить про намір розірвати Договір, він вважається пролонгованим на той самий строк та на тих самих умовах.

Відповідно до п. 6.4 Договору договір в частині невиконаних зобовязань, а також в частині зобовязань зі сплати штрафних санкцій, вважається дійсним до моменту їх виконання.

Згідно погодженого зразка довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей (а.с. 47) право на отримання товарно-матеріальних цінностей за адресою: м. Миколаїв, пр. Леніна (Центральний), 158-а має директор ТОВ "Хантер-Клаб" ОСОБА_6

На підставі ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі договору виникло господарське зобовязання, яке в силу ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. ст. 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як зазначає позивач, 21.08.2017 року позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 40520,00 грн. з ПДВ, на підтвердження чого надана копія видаткової накладної № Т/Ф-004367 від 21.08.2017 року (а.с. 49) та копія товарно-транспортної накладної на переміщення алкогольних напоїв від 21.08.2017 року (а.с. 52).

Частина зазначеного товару на суму 1140,00 грн. була повернута відповідачем позивачу, на підтвердження чого позивачем надана накладна на повернення № Т/Х-001265 від 15.09.2017 року (а.с. 55).

За твердженням позивача, вартість неоплаченого товару за видатковою накладною № Т/Ф-004367 від 21.08.2017 року становить 39380,00 грн. (40520,00 - 1140,00)

Позивачем у відповідності до п. 5.2 Договору та ст. 625 ЦК України нараховано відповідачу:

- пеню на суму заборгованості 40520,00 грн. за період з 23.08.2017 року по 14.09.2017 року включно (23 дні), розмір якої склав 638,33 грн.,

- пеню на суму заборгованості 39380,00 грн. за період з 15.09.2017 року по 15.03.2018 року включно (182 дні), розмір якої склав 6234,61 грн.

- 24% річних на суму заборгованості 40520,00 грн. за період з 23.08.2017 року по 14.09.2017 року включно (23 дні), розмір яких склав 612,79 грн.,

- 24% річних на суму заборгованості 39380,00 грн. за період з 15.09.2017 року по 15.06.2018 року включно (274 дні), розмір яких склав 7094,87 грн.

- інфляційні втрати на суму заборгованості 39380,00 грн. за період з вересня 2017 року по квітень 2018року включно в сумі 3855,22 грн.

Детальний розрахунок наявний у матеріалах справи (а.с. 12, 14).

Як зазначає позивач, 24.08.2017 року позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 42683,35 грн. з ПДВ, на підтвердження чого надано копію видаткової накладної № Т/Ф-005184 від 24.08.2017 року (а.с. 50) та копію товарно-транспортної накладної на переміщення алкогольних напоїв від 24.08.2017 року (а.с. 53).

Частина зазначеного товару на суму 8850,00 грн. була повернута відповідачем позивачу, на підтвердження чого позивачем надані накладні на повернення:

№ Т/Х-001266 від 14.09.2017 року на суму 2250,00 грн. (а.с. 58),

№ Т/Х-001837 від 22.09.2017 року на суму 750,00 грн. (а.с. 56),

№ Т/Х-001836 від 22.09.2017 року на суму 5850,00 грн. (а.с. 57).

За твердженням позивача, вартість неоплаченого товару за видатковою накладною № Т/Ф-005184 від 24.08.2017 року становить 33833,35 грн. (42683,35-8850,00)

Позивачем у відповідності до п. 5.2 Договору та ст. 625 ЦК України нараховано відповідачу:

- пеню на суму заборгованості 42683,35 грн. за період з 26.08.2017 року по 13.09.2017 року включно (19 днів), розмір якої склав 555,46 грн.,

- пеню на суму заборгованості 40433,35 грн. за період з 14.09.2017 року по 21.09.2017 року включно (8 днів), розмір якої склав 221,55 грн.,

- пеню на суму заборгованості 33833,35 грн. за період з 22.09.2017 року по 21.03.2018 року включно (181 день), розмір якої склав 5643,43 грн.

- 24% річних на суму заборгованості 42683,35 грн. за період з 26.08.2017 року по 13.09.2017 року включно (19 днів), розмір яких склав 533,25 грн.,

- 24% річних на суму заборгованості 40433,35 грн. за період з 14.09.2017 року по 21.09.2017 року включно (8 днів), розмір яких склав 212,69 грн.,

- 24% річних на суму заборгованості 33833,35 грн. за період з 22.09.2017 року по 14.06.2018 року включно (266 днів), розмір яких склав 5917,59 грн.

- інфляційні втрати на суму заборгованості 33833,35 грн. за період з жовтня 2017 року по квітень 2018року включно в сумі 2583,85 грн.

Детальний розрахунок наявний у матеріалах справи (а.с. 12-15).

Як зазначає позивач, 28.08.2017 року позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 21910,00 грн. з ПДВ, на підтвердження чого надано копію видаткової накладної № Т/Ф-005427 від 28.08.2017 року (а.с. 51) та копію товарно-транспортної накладної на переміщення алкогольних напоїв від 28.08.2017 року (а.с. 54).

За твердженням позивача, вартість неоплаченого товару за видатковою накладною № Т/Ф-005427 від 28.08.2017 року становить 21910,00 грн.

Позивачем у відповідності до п. 5.2 Договору та ст. 625 ЦК України нараховано відповідачу:

- пеню на суму заборгованості 21910,00 грн. за період з 30.08.2017 року по 28.02.2018 року включно (183 дні), розмір якої склав 3048,77 грн.

- 24% річних на суму заборгованості 21910,00 грн. за період з 30.08.2018 року по 14.06.2018 року (289 днів), розмір яких склав 4163,50 грн.

- інфляційні втрати на суму заборгованості 21910,00 грн. за період з вересня 2017 року по квітень 2018року включно в сумі 2144,95 грн.

Детальний розрахунок наявний у матеріалах справи (а.с. 13, 15).

Суд не вбачає підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Відповідно до ч. 1 ст. 244 ЦК України представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю.

Відповідно до ст. 246 ЦК України довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

Надані позивачем видаткові накладні № Т/Ф-004367 від 21.08.2017 року, Т/Ф-005184 від 24.08.2017 року, № Т/Ф-005427 від 28.08.2017 року та товарно-транспортні накладні на переміщення алкогольних напоїв від 21.08.2017 року, 24.08.2017 року, 28.08.2017 року в порушення п. 2.5 Договору не містять даних про прізвище та ім'я особи, яка підписала зазначені документи від відповідача, а також про документ, яким підтверджується наявність у такої особи відповідних повноважень.

Відповідних довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей довіреними особами відповідача за договором поставки № 311 від 12.08.2016 року позивачем судові не представлено.

Крім того, позивачем не надані заявки відповідача на отримання товару, зазначеного у видаткових накладних № Т/Ф-004367 від 21.08.2017 року, Т/Ф-005184 від 24.08.2017 року, № Т/Ф-005427 від 28.08.2017 року, складання яких передбачено пунктом 1.2 Договору.

Таким чином, позивачем не надано належних доказів на підтвердження обставин щодо поставки товарно-матеріальних цінностей (товару) відповідачу. За відсутності поставки товару відповідачу у нього не виникає обов'язку по його оплаті, а тому вимога про стягнення з відповідача коштів за Договором в сумі 95123,35 грн. задоволенню не підлягає.

Виходячи з того, що позивачем не доведено порушення умов Договору відповідачем, похідні вимоги про стягнення з відповідача пені за порушення умов Договору в сумі 14926,81 грн., 24% річних у сумі 18534,69 грн. та інфляційних втрат у сумі 8584,02 грн. також задоволенню не підлягають.

Судовий збір відповідно до ст. 129 ГПК України при відмові у позові покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 232, 233, 237, 238, 241 ГПК України

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного господарського суду в порядку визначеному главою 1 розділу 4 ГПК України із врахуванням його перехідних положень.

Рішення набирає законної сили згідно положень ст. 241 ГПК України.

Повний текст рішення складено і підписано 27.09.2018 року.

Суддя А.П. Алексєєв