ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" вересня 2018 р. Cправа № 902/406/18

Суддя господарського суду Вінницької області Нешик О.С., при секретарі судового засідання Німенко О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-Експлуатаційне Об'єднання", м.Вінниця

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Вінниця

про визнання договору недійсним

за участю представника відповідача ОСОБА_2, який діє згідно ордеру;

представник позивача правом участі в судовому засіданні не скористався

В С Т А Н О В И В :

В провадженні господарського суду Вінницької області знаходиться справа №902/406/18 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-Експлуатаційне Об'єднання" про визнання недійсним укладеного з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 договору №01-09-2015/1 від 01.09.2015.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує відсутністю у договорі умов, що стосуються ціни роботи, а також строків її виконання, у відповідача відсутні дозвільні документи на виконання визначених договором робіт.

Ухвалою суду від 17.07.2018 постановлено відкрити провадження у справі №902/406/18; розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання у справі №902/406/18 призначити на 14.08.2018.

У поданому до суду 09.08.2018 відзиві відповідач проти позову заперечив, зазначив що укладений між сторонами договір відповідає вимогам та містить всі передбачені діючим законодавством умови для даного виду договорів, дозвільних документів на виконання робіт за даним договором чинним законодавством не передбачено та не вимагалось за умовами договору. Вважає подання даного позову до суду безпідставним та таким, що направлений на затягування набрання законної сили рішенням у іншій господарській справі.

З огляду на подане представником позивача 14.08.2018 клопотання, підготовче засідання у справі №902/406/18 було відкладено до 20.08.2018.

Ухвалою суду від 20.08.2018 постановлено закрити підготовче провадження у справі №902/406/18, призначити справу №902/406/18 до розгляду по суті, повідомити учасникам справи, що розгляд справи по суті відбудеться 17.09.2018.

На визначену судом дату з'явився представник відповідача. Позивача правом участі у судовому засіданні не скористався, від нього до суду 17.09.2018 надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача.

За таких обставин у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення відповідача про дату, час та місце судового слухання, але останній не скористався своїм правом на участь свого представника у судовому засіданні. Неявка останнього є підставою до розгляду справи за його відсутністю, що передбачено п.1 ч.3 ст.202 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні докази на засадах всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, судом встановлено наступне.

01.09.2015р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Житлово-Експлуатаційне Об'єднання" (замовник) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (виконавець) укладено договір №01-09-2015/1, за умовами якого виконавець своїми силами та засобами виконує роботи по поточному ремонту конструктивних елементів, які перебувають на обслуговуванні замовника, натомість останній зобов'язаний прийняти такі роботи та оплатити їх на умовах, визначених у договорі (п. 1.1 Договору).

Згідно п. 2.1.договору № 01-09-2015/1 від 01.09.2015, роботи, що є предметом цього договору, виконуються виконавцем на підставі замовлення, яке формується замовником до 04 числа місяця (таке число вважається початком періоду дії замовлення), що передує місяцю, у якому повинні виконуватися такі роботи. При цьому сторони погодили, що протягом місяця, у якому виконуються роботи, замовник може доповнити відповідне замовлення.

Пунктом 2.2. договору № 01-09-2015/1 від 01.09.2015, його сторони передбачили, що визначені у замовленні роботи повинні відповідати умовам цього договору й положенням чинного законодавства України, в тому числі нормам ДБН.

На підставі замовлення, виконавець складає кошторис і договірну ціну в програмі АВК, яку погоджує і підписує з замовником (п.2.3 договору №01-09-2015/1 від 01.09.2015).

Пунктом 2.4 договору № 01-09-2015/1 від 01.09.2015 передбачено, що кожного робочого дня, до 10:00 год., виконавець направляє на електронну адресу замовника план-звіт щодо робіт, які були виконані попереднього дня, а також робіт, виконання яких заплановано на поточний день.

Як передбачено п.2.5 договору №01-09-2015/1 від 01.09.2015, протягом двох робочих днів від дня отримання акту виконаних робіт, відділ технічного нагляду замовника перевіряє його і у разі відсутності зауважень з боку замовника стосовно акту, чи усунення виконавцем виявлених недоліків, такий акт підписується сторонами та є підставою для оплати виконаних робіт.

Згідно п.3.1 договору №01-09-2015/1 від 01.09.2015, оплата за цим договором здійснюється на підставі підписаних сторонами актів виконаних робіт в програмі АВК згідно графіку до останнього числа місяця, що настає за тим, у якому виконувалися такі роботи.

За умовами п.3.2 договору №01-09-2015/1 від 01.09.2015, кошти за цим договором сплачуються замовником шляхом перерахування на розрахунковий рахунок виконавця.

Цей Договір набуває чинності з 01.09.2015 і діє до 31.10.2016, а в частині розрахунків - до повного їх виконання (п. 9.1 Договору).

Проте позивач зазначає, що у договорі відсутні умови, що стосуються ціни роботи, а також строків її виконання та просить визнати зазначений договір недійсним.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.20 ГК України держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів. Кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються, в тому числі іншими способами, передбаченими законом.

Згідно з ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі визнання правочину недійсним.

Цей спосіб захисту безпосередньо регламентується статтями 215-236 ЦК України.

Позивач обрав спосіб захисту та звернувся до суду з позовом про визнання Договору недійсним, оскільки Договір, на його думку, не містить всіх істотних умов.

Предметом даного позову є визнання недійсним Договору, а підставою даного позову, на думку позивача, є наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання такого Договору недійсними.

Отже, предметом доказування у даній справі є наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) та в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Крім того, у даній справі необхідно встановлювати, чи є оспорюваний правочин вчиненим та з якого моменту (статті 205 - 210, 640 ЦК України, частини друга - п'ята, сьома статті 180 ГК України тощо).

У силу припису частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, встановлених частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 названого Кодексу, саме на момент вчинення правочину.

За загальним правилом не є підставою для визнання недійсним відсутність у договорі істотних умов.

Як вже зазначалось, 01.09.2018 між сторонами було укладено договір №01-09-2015/1, за умовами якого виконавець своїми силами та засобами виконує роботи по поточному ремонту конструктивних елементів, які перебувають на обслуговуванні замовника, натомість останній зобов'язаний прийняти такі роботи та оплатити їх на умовах, визначених у договорі (п. 1.1 Договору). Договір підписаний сторонами 01.09.2015 та скріплений печатками сторін. Строк дії Договору з 01.09.2015 по 01.09.2015.

Зі змісту укладеного між сторонами договору №01-09-2015/1 від 01.09.2015 суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором підряду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст.843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами.

Чистиною 1 статті 844 ЦК України ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником.

Відповідно до ст.846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Згідно ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Так, п.п. 2.1, 2.3 сторонами договору погоджено, що роботи, що є предметом цього договору, виконуються виконавцем на підставі замовлення, яке формується замовником до 04 числа місяця (таке число вважається початком періоду дії замовлення), що передує місяцю, у якому повинні виконуватися такі роботи. При цьому сторони погодили, що протягом місяця, у якому виконуються роботи, замовник може доповнити відповідне замовлення. На підставі замовлення, виконавець складає кошторис і договірну ціну в програмі АВК, яку погоджує і підписує з замовником.

Таким чином сторони погодили, що в межах строку дії Договору роботи виконавцем мають виконуватись щомісяця на підставі замовлень замовника, при цьому вартість робіт визначається на підставі складеного виконавцем кошторису, що відповідає вимогам ст.ст.843, 844, 846 ЦК України

Відповідно до ст.181 ГК України за наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Таким чином, Позивач не був позбавлений можливості скласти протокол розбіжностей щодо питання визначення інших умов що стосуються ціни роботи, а також строків її виконання, обумовлених п.п. 2.1, 2.3 Договору.

Встановлено, що сторони вільно, на власний розсуд визначили умови Договору та прийняли ці умови шляхом його підписання.

Окрім того у відповідності до ч.1 ст.854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Як слідує з матеріалів справи, та встановлено судом у господарській справі №902/148/18, рішення суду у якій набрало законної сили 07.09.2018, на виконання умов договору від 01.09.2015 №01-09-2015/1, ФОП ОСОБА_1 виконав, а ТОВ "ЖЕО" прийняло роботи на загальну суму 261578,65 грн, що підтверджується рядом актів надання послуг (виконаних робіт).

ТОВ "ЖЕО" зобов'язання в частині здійснення розрахунків за виконані роботи виконав частково в розмірі 154669,85 грн, внаслідок чого по договору №01-09-2015/1 від 01.09.2015р. утворилась заборгованість в сумі 106908,80 грн.

Таким чином відсутність зауважень та претензій щодо якості, ціни, строків виконання роботи позивачем та підписання Актів надання послуг (виконаних робіт), здійснення оплати заборгованості за даним Договором підтверджує також прийняття ТОВ "ЖЕО" умов Договору в частині ціни та строків його виконання.

Також умовами Договору №01-09-2015/1 від 01.09.2015, чинним законодавством не передбачено обов'язку відповідача отримувати дозвільні документи для виконання робіт, які є предметом даного Договору.

Згідно ст.14 ГПК України (Диспозитивність господарського судочинства) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже, є вчиненими в належній формі з 01.09.2015, шляхом підписання сторонами, господарського договору підряду, в якому наявні всі передбачені законом умови, необхідні для його укладення - досягнуто згоди за всіма необхідними для договору підряду умовами, в тому числі і стосовно ціни роботи та строку виконання робіт.

Позивачем не доведено наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання укладеного між сторонами 01.09.2015 договору про надання послуг вирощування сільськогосподарської продукції № 01-09-2015/1 недійсними.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки є необґрунтованими.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат.

Згідно ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, крім інших, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідач у клопотанні від 17.08.2018 просить стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати у вигляді надання правової допомоги за послуги адвоката в розмірі 16500,00 грн. До вказаного клопотання відповідачем додано копію договору №21-03/18 від 22.03.2018 про надання правової допомоги з додатком, розрахунок суми гонорару, виписку по рахунку на суму 16500,00 грн. Надані відповідачем докази підтверджують факт понесення ним витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно ст.126 ГПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Визначаючись стосовно розміру понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, суд, враховуючи складність даної справи, фактично виконані адвокатом роботи, час, витрачений останнім на їх виконання, що, зі слів адвоката ОСОБА_2, загалом склав 10 год., дійшов висновку, що співмірною сумою заявлених витрат із тим, що де-факто відбулось, є 10000,00 грн.

Таким чином, витрати відповідача на професійну правничу допомогу адвоката покладаються на позивача в розмірі 10000,00 грн.

Витрати зі сплати судового збору за подання позову згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на позивача у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. В задоволенні позову - відмовити.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-Експлуатаційне Об'єднання" (21050, м.Вінниця, вул.Миколи Оводова, 1, код юридичної особи 38512116) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (21000, АДРЕСА_1, код юридичної особи НОМЕР_1) 10000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Копію рішення направити сторонам рекомендованими листами з повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1,2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст. 256, 257 ГПК України). Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 27 вересня 2018 р.

Суддя Нешик О.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - товариство з обмеженою відповідальністю "Житлово-Експлуатаційне Об'єднання", вул. М.Оводова, 1, м. Вінниця, 21050;

3 - фізична особа-підприємець ОСОБА_1, АДРЕСА_2, 21000.