Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
_____________________________________________________________________________
УХВАЛА

"01" жовтня 2018 р. Справа № 906/243/18.

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді: Сікорської Н.А., розглянувши заяву ДП " Житомирський бронетанковий завод" № 01-11/2482 від 30.08.2018 про розстрочку виконання рішення Господарського суду Житомирської області від 14.08.2018 у справі:

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська транспортно-машинобудівельна група"

до: Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод"

про стягнення 487032,56 грн.

за участю представника боржника: ОСОБА_1, довіреність № 01-26 від 24.07.2018

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Житомирської області від 14.08.2018 cтягнуто з Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська транспортно-машинобудівельна група" 358162,99 грн. основного боргу; 102961, 57 грн. інфляційних; 25862,97 грн. 3% річних; 7304,81 грн. судового збору.

19.09.2018 на адресу господарського суду Житомирської області надійшла заява ДП " Житомирський бронетанковий завод" (№ 01-11/2482 від 30.08.2018) про розстрочку виконання рішення Господарського суду Житомирської області від 14.08.2018 у справі № 906/243/18.

Ухвалою від 21.09.2018 суд прийняв до розгляду заяву ДП "Житомирський бронетанковий завод" № 01-11/2482 від 30.08.2018 про розстрочку виконання рішення господарського суду Житомирської області від 14.08.2018 у справі № 906/243/18. Розгляд заяви призначено на 01.10.2018.

Представник боржника в судовому засіданні підтримав заяву про розстрочку виконання рішення господарського суду в повному обсязі з підстав, викладених у заяві.

Стягувач повноважного представника в судове засідання не направив, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Розглянувши заяву відповідача (боржника) про відстрочення виконання судового рішення, господарський суд зазначає наступне.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Принцип обов'язковості судових рішень має місце у нормах статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", відповідно до частини другої якої, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Частиною 1 статті 331 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підстави для відстрочення виконання судового рішення передбачені частинами 3, 4 статті 331 Господарського кодексу України, за змістом яких підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

З аналізу вищенаведеного суд вбачає, що відстрочка виконання рішення суду можлива лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення. Визначальним фактором є винятковість цих випадків та їх об'єктивний вплив на виконання судового рішення.

Таким чином, законодавець пов'язує відстрочку виконання судового рішення у судовому порядку з об'єктивними, непереборними, виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини.

Подана заява боржника мотивована тим, що ДП "Житомирський бронетанковий завод" є державним комерційним підприємством, заснованим на державній власності, та передане в управління Державного концерну "Укробронпром". Головним завданням ДП "Житомирський бронетанковий завод" є виготовлення військових транспортних засобів, здійснення ремонту, модернізації бронетанкової техніки і майна, автомобільної техніки, та інші.

Підприємство боржника є стратегічним підприємством і приймає участь у посиленні обороноздатності України в час проведення на сході антитеористичної операції .

Вказує, що одночасне виконання боргових зобов'язань, по рішенню Господарського суду Житомирської області у справі №906/243/18 призведе до порушення строків виконання договірних зобов'язань з контрагентами по оплаті та поставки відповідної продукції і як наслідок до порушення строків та неможливості проведення відповідного типу ремонту військової техніки по державних контрактах, укладених з Міністерством оборони України, що матиме негативні наслідки в масштабах країни у зв'язку з подіями на сході країни. Призведе до неповоротних негативних наслідків для держави, в особі ДК "Укроборонпром", до погіршення фінансового стану ДП "Житомирський бронетанковий завод" і, як наслідок, ускладнить проведення фінансово-господарської діяльності підприємства, сплату податків, зборів та інших обов'язкових платежів, виконання ремонту військових машин.

З метою проведення фінансово-господарської діяльності на 2018 - 2019 роки, ДП "Житомирський бронетанковий завод" укладено ряд договорів на поставку продукції та на виконання робіт, що в свою чергу призводить до виникнення податкових зобов'язань та витрат по організації виробничих процесів.

Станом на час подачі даної заяви на ДП "Житомирський бронетанковий завод" частину працівників попереджено про скорочення або не продовження укладених трудових договорів.

За вказаних обставин вважає, що стягнення коштів без розстрочення, призведе до неможливості виплати заробітної плати працівникам, сплати обов'язкових платежів та зборів до державного бюджету, до звільнення працівників, зменшення обсягів виробництва та негативно позначиться на подальшій господарській діяльності підприємства.

Вказує, що у підрозділах Державної виконавчої служби України на виконанні перебувають накази господарських судів, по стягненню на користь ДП "Житомирський бронетанковий завод" коштів на суму понад 13 000 000,00 грн., що підтверджує наявність реальної можливості виконати рішення суду у справі № 906/243/18, але сума, заявлена до стягнення, є досить великою і сплатити її у повному обсязі боржник не має можливості.

Вищевикладені обставини боржник вважає такими, що дають підстави для розстрочення виконання рішення суду.

Суд зазначає, що наведені боржником доводи не є доказом наявності виняткових обставин, достатніх та необхідних для відстрочки виконання судового рішення в розумінні ст.ст. 73, 74, 76, 331 ГПК України та не доводять неможливість виконання рішення суду у даній справі.

Заявник, не надав суду жодних допустимих доказів в підтвердження неможливості виконання рішення суду у встановлений строк.

Боржник, звертаючись із заявою про розстрочку виконання рішення суду не надав документів, які підтверджують тяжке фінансове становище, не надав документального обґрунтування наявності тих виняткових обставин, які роблять неможливим одночасне і повне виконання рішення суду по даній справі у встановлений строк.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 р. № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012р. №11-рп/2012).

Згідно з мотивувальною частиною рішення №16-рп/2009 від 30.06.2009р. Конституційного Суду України виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Виходячи з того, що згідно зі ст.1 Конституції України Україна є правовою державою, обов'язковість виконання судових рішень є обов'язковою гарантією, дотримання якої є визначальним для утвердження авторитету України.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004р. по справі «Шмалько проти України» (заява №60750/00) зазначено, що для цілей ст.6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина «судового розгляду».

У рішенні від 17.05.2005р. по справі «Чіжов проти України» (заява №6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

З урахуванням викладеного, відповідно до вимог Конституції України, рішення суду по справі, яке набрало законної сили, є обов'язковим до виконання та має бути виконане.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом'якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер. Обставини, які зумовлюють надання розстрочки виконання рішення суду повинні бути об'єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. Безпідставне надання відстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке рішення не може вважатися законним та справедливим.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що доводи божника не є обставиною, яка унеможливлює своєчасне виконання рішення в справі №906/243/18, тому суд відмовляє в задоволені заяви божника про розстрочку виконання судового рішення.

Керуючись статтями 233-235 ГПК України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" від 30.08.2018р. за №01-11/2482 про розстрочку виконання рішення суду.

Ухвала набирає законної сили після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в порядку ст. ст. 255,256 ГПК України.

Повний текст ухвали складено: 02 жовтня 2018 року.

Суддя ОСОБА_2

Друк:

1 - в справу

2,3 - сторонам (рек. з повід.)