ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"01" жовтня 2018 р. Справа № 924/671/18

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Димбовського В.В. при секретарі судового засідання Виноградов Б.С., розглянувши матеріали справи

за позовом Державного публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг", м. Київ

до Приватного підприємства "Нафтостиль Летичів", м. Летичів

про стягнення заборгованості в сумі 185146,39 грн., з яких 149450,01 грн. основного боргу, 25593,93 грн. - сума пені, 7472,33 грн. - індексу інфляції, 2630,12 грн. - 3% річних

Представники сторін:

позивача : ОСОБА_1 за довіреністю від 27.03.2018р.

відповідача: не з'явився

Рішення виноситься 01.10.2018р., оскільки в судовому засіданні 05.09.2018р. та 25.09.2018р. оголошувалась перерва.

У судовому засіданні, згідно ч. 1 ст. 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: позивач звернувся до господарського суду з позовом, у якому, з врахуванням прийнятої судом заяви про уточнення (зменшення) позовних вимог, просить суд стягнути з відповідача 185146,39 грн., з яких 149450,01 грн. основного боргу, 25593,93 грн. пені (загалом за період з 20.01.2017р. по 16.07.2018р.), 7472,33 грн. нарахувань за встановленим індексом інфляції (загалом за період лютий 2017р. - червень 2018р.), 2630,12 грн. 3% річних (загалом за період з 20.01.2017р. по 16.07.2018р.).

В обґрунтування позову посилається на невиконання відповідачем обов'язку зі сплати лізингових платежів відповідно до договору від 14.02.2013р. № 22-13-6пл-стз/88 з додатками, положення ст. ст. 525, 526, 530,549, 610, 611, 625 ЦК України, ст. 193 ГК України.

Представник позивача в судове засідання не з'явився.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, відзиву на позов не подав, причин неявки та неподання доказів не повідомив.

Ухвали суду по даній справі від 01.08.2018р., від 05.09.2018р., від 25.09.2018р. надіслані на адресу відповідача, зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань згідно Витягу (АДРЕСА_1), та повернуті до суду.

Згідно ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Положеннями ст. 242 ГПК України передбачено, що днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження. З наведеного, відповідач є таким, що належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, проте, відзиву на позов не подав та причин неявки та неподання відзиву не повідомив.

Ст. 202 ГПК України передбачає, що суд може розглядати справу за відсутності учасника справи, якщо його було належно повідомлено, проте, він не повідомив про причин неявки або така неявка є повторною.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, враховуючи розумність строків розгляду судового спору, справа розглядається за наявними матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст.165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

14.02.2013 р. між державним публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" (Лізингодавець) та приватним підприємством "Нафтостиль Летичів" (Лізингоодержувач) укладено договір прямого лізингу №2-13-6пл-стз/88 (далі - договір), відповідно до якого Лізингодавець передає Лізингоодержувачу у користування на визначений договором строк предмет лізингу, який є власністю Лізингодавця та визначений у додатку до договору Найменування, кількість, ціна і вартість предмета лізингу, що є специфікацією предмета лізингу, а останній сплачує за це лізингові платежі на умовах договору (п. 1.1 договору).

У п. 2.1 договору визначено, що Лізингодавець за договором передає Лізингоодержувачу предмет лізингу, який було придбано за рахунок коштів Державного бюджету України згідно з Порядком використання коштів державного бюджету, що спрямовуються на придбання вітчизняної техніки і обладнання для агропромислового комплексу на умовах фінансового лізингу та заходи за операціями фінансового лізингу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2003 року №1904, що знаходився у користуванні у ТОВ "ДПЗКУ-МТС" на умовах договору фінансового лізингу №10-11-82 стз-фл від 15.06.2011 р. і його було повернуто Лізингодавцю.

Згідно з п. 2.2 договору строк лізингу відраховується з дати підписання акту приймання-передачі між сторонами, що укладається у 4 автентичних примірниках.

Перелік, кількість, ціна, вартість, строк лізингу, строк передачі і адреси місця передачі предмета лізингу встановлюються додатками до договору "Найменування, кількість, ціна і вартість предмета лізингу". Передача предмета лізингу здійснюється на умовах ЕХW (місце передачі визначається в додатку) згідно з Міжнародними правилами Інкотермс (п. 2.3 договору).

У п. 3.2.1 договору зазначено, що Лізингодавець зобов'язаний передати предмет лізингу в користування Лізингоодержувачеві згідно з переліком, встановленим додатком до договору "Найменування, кількість, ціна і вартість предмета лізингу". Підписання сторонами акту свідчить про належне виконання Лізингодавцем встановлених Лізингоодержувачем умов та специфікацій предмета лізингу та прийняття Лізингоодержувачем такого виконання. Зобов'язання Лізингодавця щодо передачі предмета лізингу Лізингоодержувачу вступають в дію з моменту надходження на рахунок Лізингодавця попереднього платежу, визначеного п. 4.2 договору.

Лізингоодержувач зобов'язаний прийняти предмет лізингу, при цьому провести огляд предмета лізингу і в разі виявлення неусувних дефектів, що виключають експлуатацію предмета лізингу, протягом двох робочих днів з дня огляду письмово повідомити Лізингодавця про відмову у прийнятті предмета лізингу. Якщо Лізингоодержувач при підписанні акту не вказав в акті про наявність неусувних недоліків і протягом 2 робочих днів не заявив про це Лізингодавцю, вважається, що приймання предмета лізингу відбулося без зауважень (п. 3.4.1 договору).

Згідно з п. 3.4.3 договору на Лізингоодержувача покладено обов'язок своєчасно та в повному обсязі сплачувати лізингові платежі відповідно до умов договору.

Лізингоодержувач не має права в односторонньому порядку на зменшення сум чи затримку сплати лізингових платежів внаслідок будь-яких обставин, в тому числі форс-мажор (п. 3.5 договору).

За умовами п. 4.1 договору за користування предметом лізингу Лізингоодержувач сплачує Лізингодавцю лізингові платежі, що включають: попередній лізинговий платіж в частині відшкодування вартості предмета лізингу в розмірі 10 відсотків його вартості (включаючи ПДВ), на який не нараховується лізинговий платіж в частині одноразової комісії за організацію поставки предмета лізингу; комісію за організацію поставки предмета лізингу в розмірі 7 відсотків (без ПДВ) від невідшкодованої попереднім лізинговим платежем вартості предмета лізингу, відповідно до законодавства України щодо оподаткування податком на додану вартість; відшкодування вартості предмета лізингу рівними частками за весь термін лізингу від суми невідшкодованої попереднім платежем вартості предмета лізингу; комісію за супроводження договору в розмірі 7 відсотків річних (без ПДВ) від невідшкодованої попереднім лізинговим платежем та черговими платежами вартості предмету лізингу, відповідно до законодавства України щодо оподаткування податком на додану вартість.

У п. 4.3 договору сторони погодили, що з моменту підписання акта Лізингоодержувач за користування предметом лізингу сплачує Лізингодавцю чергові лізингові платежі, що включають: відшкодування вартості предмета лізингу рівними частками за весь термін лізингу від суми невідшкодованої попереднім платежем вартості предмета лізингу; комісію за супроводження договору в розмірі, визначеному пунктом 4.1 даного договору; комісію за організацію поставки предмета лізингу у розмірі, визначеному пунктом 4.1 даного договору, яка сплачується разом зі сплатою чергових лізингових платежів згідно з додатком до договору "Графік сплати лізингових платежів" наступним чином: рівними частинами у терміни сплати чергових лізингових платежів. Черговість сплати лізингових платежів в частині відшкодування вартості предмета лізингу та сплати комісії за супроводження договору кратна шести місяцям. Термін сплати кожного лізингового платежу встановлюється числом дати підписання акту. Перший лізинговий платіж сплачується через шість місяців з дати підписання акту, подальші платежі - через кожні шість місяців.

Відповідно до п. 4.4 договору розмір лізингових платежів, їх складових частин встановлюються додатком до договору "Графік сплати лізингових платежів".

Згідно із п. п. 5.1, 5.2, 5.4 договору предмет лізингу передається Лізингоодержувачу за актом за умови перерахування платежів в розмірі та в порядку, визначеному пунктом 4.2 договору. Предмет лізингу протягом всього строку дії договору є власністю Лізингодавця. Лізингоодержувач не має права передавати предмет лізингу в суборенду, сублізинг, обтяжувати чи відчужувати або в будь-який інший спосіб розпоряджатися предметом лізингу без письмового дозволу Лізингодавця.

Пунктами 7.1, 7.7 договору передбачено, що за порушення строків сплати лізингових платежів Лізингоодержувач за кожний календарний день прострочення від несплаченої суми сплачує Лізингодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня. Нарахування штрафних санкцій за невиконання грошових зобов'язань здійснюється на всю несплачену суму і припиняється тільки в разі виконання зобов'язань в повному обсязі.

Договір набуває чинності від дати надходження платежу, визначеного та сплаченого згідно з п. 4.2 договору, і діє до закінчення строку лізингу, зазначеного в додатку до договору "Найменування, кількість, ціна і вартість предмету лізингу" та виконання сторонами всіх зобов'язань за цим договором (п. 8.1 договору).

Як передбачено п. п. 9.3, 9.4, 9.10 договору, строк позовної давності за цим договором, у тому числі для стягнення заборгованості, пені, штрафу, інших видів неустойки, трьох процентів річних та індексу інфляції - 10 років. Правовідносини між сторонами, не врегульовані договором, регулюються законодавством. Всі зміни до договору здійснюються у письмовій формі шляхом укладення додаткового договору або обміну листами.

У п. 9.11 договору сторони зазначили, що домовились з усіх істотних умов договору.

Договір підписаний сторонами, скріплений відтисками їхніх печаток.

У додатку № 1 "Найменування, кількість, ціна і вартість предмета лізингу" до договору № 22-13-6пл-стз/88 від 14.02.2013 р. сторони визначили найменування предмета лізингу: комбайн Дон-Лан "Акрос", заводський №11054, в кількості 1 одиниці вартістю 1105522,66 грн. з ПДВ. Попередній лізинговий платіж у частині відшкодування вартості предмета лізингу, що надалі передається в лізинг, у розмірі 10% його вартості становить 18425,38 грн., крім того ПДВ - 92126,89 грн., всього попередньої оплати 110552,27 грн. Зазначений додаток до договору підписаний сторонами та скріплений їхніми печатками.

Відповідно до акта приймання-передачі від 27.06.2013 р. державне ПАТ "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" передало, а ПП "Нафтостиль Летичів" прийняло у платне користування на умовах договору прямого лізингу № 22-13-6пл-стз/88 від 14.02.2013 р. комбайн Дон-Лан "Акрос" вартістю 1105522,66 грн. з ПДВ.

В акті зазначено, що Лізингоодержувач приймає зобов'язання перед НАК "Украгролізинг" по сплаті вартості переданої йому техніки.

У підписаному сторонами та скріпленому відтисками їхніх печаток додатку № 2 "Графік сплати лізингових платежів" до договору № 22-13-6пл-стз/88 від 14.02.2013 р. сторони узгодили дати сплати та розміри чергових лізингових платежів за предмет лізингу, всього з урахуванням попередньої оплати 1436350,32 грн.

За графіком сплати лізингових платежів (додатку № 2 до договору) визначено черговість платежів, у тому числі - платіж №9 в розмірі 90968,72 грн. та платіж №10 в розмірі 88481,29 грн.

Оскільки відповідач в добровільному порядку вчасно та в повному обсязі лізинові платежі не сплатив, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 185146,39 грн., з яких 149450,01 грн. основного боргу зі сплати лізингових платежів згідно з договором прямого лізингу № 22-13-6пл-стз/88 від 14.02.2013 р.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань, на підставі п.п. 7.1, 7.7 договору лізингу, позивач нарахував пеню.

Крім того, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, позивачем нараховано інфляційні втрати та 3% річних.

Відповідно до наявних в матеріалах справи банківських виписок, відповідачем здійснено наступні сплати: 20.01.2017р. 38000,00 грн., 25.01.2017р. 14999,00 грн., 07.02.2017р. 28000,00 грн., 01.03.2017р. 14944,57 грн., 27.11.2017р. 52868,24 грн., 14.12.2017р. 40587,90 грн., 03.01.2018р. 2225,15 грн., 26.02.2018р. 30000,00 грн.

Про наявність основної заборгованості за договором № 22-13-6пл-стз/88 від 14.02.2013 року свідчать надані у справу копії рішень господарського суду Хмельницької області від 02.03.2016 року у справі №924/127/16, від 05.11.2015 року у справі № 924/1604/15 та від 07.06.2016 року у справі № 924/438/16, якими задоволено позови ДПАТ "НАК "Украгролізинг (Хмельницька філія) до ПП "Нафтостиль Летичів" про стягнення боргу.

Дослідивши зібрані у справі докази та давши їм правову оцінку в сукупності, судом прийнято до уваги наступне:

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Нормами ст. 627 ЦК України встановлено свободу договору, тобто, відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як убачається з матеріалів справи, між сторонами укладено договір прямого лізингу № 22-13-6пл-стз/88 від 14.02.2013 р.

Згідно зі ст. 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених параграфом 6 ЦК України та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язань або їх зміна не допускається.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У ході судового розгляду встановлено, що на виконання договору прямого лізингу № 22-13-6пл-стз/88 від 14.02.2013 р. відповідачу було передано комбайн Дон-Лан "Акрос" вартістю 1105522,66 грн. з ПДВ., що підтверджується підписаним сторонами актом приймання-передачі від 27.06.2013 р.

Умовами договору на Лізингоодержувача покладено обов'язок у своєчасно та в повному обсязі сплачувати лізингові платежі (п. п. 3.4.3, 4.1, 4.3 договору, додаток № 2 до договору). Однак відповідач свої договірні зобов'язання щодо своєчасної сплати чергових лізингових платежів не виконав, а саме - не сплатив в повній мірі платіж №9 (27.12.2017р. необхідно було сплатити 90968,72 грн., сплачено 30000,00 грн. за банківською випискою від 26.02.2018р.) та платіж №10 (27.06.2018р. необхідно було сплатити 88481,29 грн., які не були сплачені), утворивши заборгованість по сплаті чергових лізингових платежів на суму 149450,01 грн.

Доказів про сплату зазначених коштів суду не подано.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), стаття 610 ЦК України визначає як порушення зобов'язання.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З огляду на зазначене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення 149450,01 грн. лізингових платежів необхідно задовольнити.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 806 ЦК України, ч. 1 ст. 297 ГК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобовязується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" за договором фінансового лізингу лізингодавець зобовязується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно ст. 11 Закону України "Про фінансовий лізинг", на лізингоодержувача покладено обовязок своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що правовідносини між позивачем та відповідачем виникли на підставі договору лізингу, і кожна із сторін прийняла на себе певні зобовязання щодо його виконання, зокрема, позивач зобовязався надати відповідачу предмет лізингу, а відповідач прийняв на себе зобовязання своєчасно та в повному обсязі сплачувати лізингові платежі згідно затверджених графіків.

Матеріалами справи підтверджується факт надання позивачем відповідачу предмета лізингу. Натомість, відповідач свої зобовязання належним чином не виконує, сплату лізингових платежів в повному обсязі не здійснює.

Факт неналежного виконання відповідачем договірних обовязків зі сплати лізингових платежів, зокрема, несплата сьомого десятого платежів, строк оплати яких настав, підтверджується матеріалами справи.

При цьому, судом також враховується, що рішеннями господарського суду Хмельницької області від 02.03.2016 року у справі №924/127/16, від 05.11.2015 року у справі № 924/1604/15 та від 07.06.2016 року у справі № 924/438/16 вже стягувалася заборгованість за договором № 22-13-6пл-стз/88 від 14.02.2013 року за інші періоди (платежі).

Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача 149450,01 грн. основного боргу є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 та ч. 1 ст. 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з ч. 2 ст. 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено пеню.

Розмір штрафних санкцій відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання, або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобовязання як пеня та її розмір встановлені ч. 3 ст. 549 ЦК України, ч. 6 ст. 231 ГК України, ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань та ч. 6 ст. 232 ГК України.

Сторони передбачили п. 7.1 договору нарахування пені у випадку прострочення відповідачем сплати платежів у максимальному розмірі, встановленому Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань.

При перевірці здійсненого позивачем розрахунку пені судом враховується, що відповідачем здійснено сплати: 20.01.2017р. 38000,00 грн., 25.01.2017р. 14999,00 грн., 07.02.2017р. 28000,00 грн., 01.03.2017р. 14944,57 грн., 27.11.2017р. 52868,24 грн., 14.12.2017р. 40587,90 грн., 03.01.2018р. 2225,15 грн., 26.02.2018р. 30000,00 грн.

Перевіривши правильність нарахування розміру пені 25593,93 грн. (відповідно до поданого розрахунку загалом за період з 20.01.2017р. по 16.07.2018р.), суд погоджується із заявленою сумою, та приходить до висновку, що позивач обґрунтовано просить стягнути її з відповідача.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

Індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення заборгованості. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

При перевірці здійсненого позивачем розрахунку 3% річних та інфляційних втрат судом враховується, що відповідачем здійснено сплати: 20.01.2017р. 38000,00 грн., 25.01.2017р. 14999,00 грн., 07.02.2017р. 28000,00 грн., 01.03.2017р. 14944,57 грн., 27.11.2017р. 52868,24 грн., 14.12.2017р. 40587,90 грн., 03.01.2018р. 2225,15 грн., 26.02.2018р. 30000,00 грн.

Здійснивши перерахунок 3% річних в сумі 2630,12 грн. (відповідно до поданого розрахунку загалом за період з 20.01.2017р. по 16.07.2018р.) та інфляційних втрат в сумі 7472,33 грн. (відповідно до поданого розрахунку загалом за період лютий 2017р. - червень 2018р.), суд погоджується з розрахунками позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 74, ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені належними у справі доказами та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача у розмірі 1,5% від ціни позову.

Керуючись ст.ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов державного публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг", м. Київ до Приватного підприємства "Нафтостиль Летичів", м. Летичів про стягнення заборгованості в сумі 185146,39 грн., з яких 149450,01 грн. основного боргу, 25593,93 грн. - сума пені, 7472,33 грн. - індексу інфляції, 2630,12 грн. - 3% річних задовольнити.

Стягнути з приватного підприємства "Нафтостиль Летичів" (АДРЕСА_2, код 34978668) на користь державного публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" (м. Київ, вул. Мечникова, 16-а, код 30401456) 149450,01 грн. (сто сорок дев'ять тисяч чотириста п'ятдесят гривень 01 коп.) - основний борг, 7472,33 грн. (сім тисяч чотириста сімдесят дві гривні 33 коп.) інфляційні витрати, 2630,12 грн. (дві тисячі шістсот тридцять гривень 12 коп.) - 3% річних, 25593,93 грн. (двадцять п'ять тисяч п'ятсот дев'яносто три гривні 93 коп.) пені, 2777,20 грн. (дві тисячі сімсот сімдесят сім гривень 20 коп.) - витрат по оплаті судового збору.

Відповідно до ч. 6 ст. 233 ГПК України, у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - пять днів з дня закінчення розгляду справи.

Повний текст складено 03.10.2018р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч.1, 2 ст. 256 ГПК України).

Суддя В.В. Димбовський

Віддруковано 4 примірника:

1 - до справи,

2, 3 - позивачу (01601, м. Київ, вул. Мечникова, 16-А; 01021, м. Київ, вул. Мечникова, 16-А) - рек.,

4 - відповідачу (31500, АДРЕСА_1) - рек. з пов.