ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

"03" жовтня 2018 р.Справа № 922/1605/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

при секретарі судового засідання Каюкова Ю.В.

за участю представників:

за участю представників

позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, за довіреностями

відповідачів: ОСОБА_4С, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, за довіреностями

3-ї особи: ОСОБА_9, за довіреністю

розглянувши в межах підготовчого провадження клопотання: ТОВ "Автоарт" (вх. № 28202 від 27 вересня 2018 року) про призначення технічної експертизи документа; ТОВ "Артсіті" (вх. № 28200 від 27 вересня 2018 року) про призначення технічної експертизи документа; клопотання ТОВ "Артсіті" (вх. № 28196 від 27 вересня 2018 року) про виклик свідків; клопотання ТОВ "Автоарт ЛТД" (вх. № 28199 від 27 вересня 2018 року) та ТОВ "Автоарт" ТОВ "Автоарт ЛТД" (вх. № 28812 від 03 жовтня 2018 року) про розєднання позовних вимог; клопотання ПАТ "Мегабанк" (вх. № 28135 від 27 вересня 2018 року) про поновлення строку і залучення до матеріалів справи висновку експерта; клопотання ТОВ "Техно-Арт" ТОВ "Автоарт" ТОВ "Автоарт ЛТД" (вх. № 28825 від 03 жовтня 2018 року) про колегіальний розгляд справи, клопотання ТОВ "Автоарт" ТОВ "Автоарт ЛТД" (вх. № 28821 від 03 жовтня 2018 року) про зобовязання направлення копії позовної заяви, клопотання ТОВ "Автоарт" (вх. № 28815 від 03 жовтня 2018 року) ТОВ "Артсіті ЛТД" (вх. № 28820 від 03 жовтня 2018 року) ТОВ "Артсіті" " (вх. № 28819 від 03 жовтня 2018 року) ТОВ "Адамант-Автот" (вх. № 28816 від 03 жовтня 2018 року), клопотання ТОВ "Автоарт" (вх. № 28817 від 03 жовтня 2018 року) в порядку ст. 81 ГПК України, клопотання ТОВ "Автоарт" (вх. № 28818 від 03 жовтня 2018 року) про призначення судової технічної експертизи, заяву ТОВ "Артсіті" (вх. № 28209 від 27 вересня 2018 року) про поновлення строку, матеріали зустрічної позовної заяви ТОВ "Артсіті" (вх. 28197 від 27 вересня 2018 року) з заявою (вх. 28204 від 27 вересня 2018 року) про забезпечення зустрічного позову у справі за позовом ПАТ "Мегабанк", м. Харків до ТОВ "Технік Центр", м. Харків, ТОВ "Технік-Центр", м. Харків, ТОВ "Містраль Авто", м. Харків, ПП "Аякс-Авто", м. Харків, ТОВ "Техно-Арт", м. Харків, ТОВ "Артсіті", м. Харків, ТОВ "Автоарт", м. Харків, ТОВ "Профіль-М", м. Харків, ТОВ "Компанія "Арт-Інвест", м. Харків, ТОВ "Арт-Лекс ЛТД", м. Харків, ТОВ "Артсіті ЛТД", м. Харків, ТОВ "Автоарт ЛТД", м. Харків, ТОВ "Арт-Лекс", м. Харків, ТОВ "Адамант-Авто", м. Харків, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів, ПАТ "Перший Український міжнародний банк", м. Київ про стягнення заборгованості та звернення стягнення на заставне майно

здійснюється фіксування судового процесу технічними засобами - програмно-апаратним комплексом "Діловодство суду", серійний номер диска CD-R 922/1605/18

ВСТАНОВИВ:

В межах підготовчого провадження господарським судом Харківської області (суддя господарського суду Харківської області Калініченко Н.В. - ухвала від 18 червня 2018 року про прийняття позовної заяву до розгляду, відкриття провадження у справі № 922/1605/18 за правилами загального позовного провадження та призначення підготовчого засідання) розглядається позов публічного акціонерного товариства "Мегабанк" до відповідачів, Товариства з обмеженою відповідальністю "Технік центр", Товариства з обмеженою відповідальністю "Технік-центр", Товариства з обмеженою відповідальністю "Містраль Авто", Приватного підприємства "Аякс-Авто", Товариства з обмеженою відповідальністю "Техно-Арт", Товариства з обмеженою відповідальністю "Артсіті", Товариства з обмеженою відповідальністю "Автоарт", Товариства з обмеженою відповідальністю "Профіль-М", Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Арт-Інвест",Товариства з обмеженою відповідальністю "Артсіті ЛТД", Товариства з обмеженою відповідальністю "Арт-Лекс ЛТД", Товариства з обмеженою відповідальністю "Автоарт ЛТД", Товариства з обмеженою відповідальністю "Арт-Лекс", Товариства з обмеженою відповідальністю "Адамант-Авто", про звернення стягнення та стягнення заборгованості в сумі 11 298 627,01 дол. США та 42 976 134,61 грн. та за участю третьої особи, залученою в порядку ст. 50 ГПК України, ухвалою суду від 02 липня 2018 року - ПАТ "Перший Український міжнародний банк", м. Київ.

27 вересня 2018 року через канцелярію господарського суду Харківської області від ТОВ "Автоарт" та ТОВ "Артсіті" надійшли клопотання про призначення технічної експертизи документа (вх. № 28202; вх. № 28200); від ТОВ "Артсіті" надійшло клопотання про виклик свідків (вх. № 28196); від ТОВ "Автоарт ЛТД" надійшло клопотання про розєднання позовних вимог (вх. № 28199); від ТОВ "Артсіті" надійшла заява про поновлення строку (вх. № 28209), матеріали зустрічної позовної заяви ТОВ "Артсіті" (вх. № 28197) з заявою про забезпечення зустрічного позову (вх. № 28204); від ПАТ "Мегабанк" - клопотання про поновлення строку і залучення до матеріалів справи висновку експерта (вх. № 28135). 03 жовтня 2018 року - від ТОВ "Автоарт", ТОВ "Артсіті ЛТД", ТОВ "Артсіті", ТОВ "Адамант-Авто" надійшли клопотання про дозвіл на тимчасовий доступ до інформації, яка містить охоронювану законом таємницю (вх. № 28815; вх. № 28820; вх. № 28819; вх. № 28816); від ТОВ "Автоарт" - клопотання, в порядку ст. 81 ГПК України, про витребування доказів (вх. № 28817); від ТОВ "Автоарт", ТОВ "Автоарт ЛТД" - клопотання про зобовязання направлення копії позовної заяви (вх. № 28821); від ТОВ "Техно-Арт", ТОВ "Автоарт", ТОВ "Автоарт ЛТД" - клопотання про колегіальний розгляд справи (вх. № 28825); від ТОВ "Автоарт", ТОВ "Автоарт ЛТД" надійшло клопотання про розєднання позовних вимог (вх. № 28812); від ТОВ "Автоарт" надійшло клопотання про призначення судової технічної експертизи документа (вх. № 28818).

Під час підготовчого засідання 03 жовтня 2018 року в межах підготовчого провадження суд розглянувши клопотання ПАТ "Мегабанк" про поновлення строку і залучення до матеріалів справи висновку експерта, яке підтримане представниками позивача, та проти задоволення якого заперечували представники присутніх в засіданні суду відповідачів, зазначає наступне.

В обґрунтування заявленого клопотання представник позивача пояснив, що станом на дату надання позову (14 червня 2018 року) у позивача були відсутні висновки судово-технічної експертизи документів Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, оскільки були складені лише 10 та 11 вересня 2018 р. і не могли бути подані до суду у встановлений законом строк у звязку з обєктивною неможливістю, а тому строк був пропущений з поважних причин і позивач просить його поновити.

Присутні в засіданні суду представники відповідачів заперечували проти задоволення клопотання позивача з тих причин, що вони не отримали поштою копію клопотання позивача з копіями наданих висновків і вони не обізнані про їх зміст.

Приписами ст. 42 ГПК України встановлено, що учасники справи мають право, зокрема, подавати докази, заяви, клопотання, надавати пояснення суду, свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду. При розгляді справи судом, учасники справи викладають свої вимоги, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях; заяви, клопотання подаються в письмовій або усній формі (ч. 1 ст. 169 ГПК України). Водночас, строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом (ст. 113 ГПК України).

Згідно приписів ч. 2 ст. 80 ГПК України, позивач повинен подати до суду докази разом з позовною заявою. При цьому, згідно ч. 8 ст. 80 ГПК України, докази, подані поза межами строку, встановленого законом, приймаються до розгляду лише у випадку обґрунтованості неможливості їх подання у вказаний строк з причин, що не залежать від особи, яка їх подає. Відповідно ж до ч. ч. 1 та 4 статті 119 ГПК України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк. При цьому суд зазначає, що ГПК України не пов'язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку.

Зважаючи на те, що висновки за результатами проведення судово-технічної експертизи документів складені 10 та 11 вересня 2018 року, суд вбачає поважними причини пропуску позивачем відповідного процесуального строку.

Крім того, суд зазначає, що з матеріалів, поданих до клопотання позивача (описи вкладення у цінні листи та поштові накладні) вбачається, що 27.09.2018 р. копія клопотання позивача про залучення до матеріалів справи висновку експерта з копіями висновків експерта надсилалася на адреси відповідачів та третьої особи, тобто позивачем були виконані вимоги ст.80 ГПК України.

За таких обставин, враховуючи доведеність неможливості подання документів, про долучення яких з поновленням строку клопоче позивач, у визначений законом (при зверненні з позовом до суду) строк з причин, що не залежали від позивача, задля дотримання принципів господарського судочинства та з метою повного та всебічного розгляду справи, з огляду на право сторін подавати до суду докази та стадію провадження (підготовче провадження), суд вважає за необхідне задовольнити клопотання позивача про поновлення процесуального строку на подання доказів з їх приєднанням до матеріалів справи.

Розглянувши клопотання ТОВ "Техно-Арт", ТОВ "Автоарт", ТОВ "Автоарт ЛТД" про колегіальний розгляд справи, яке підтримано представниками відповідачів, присутніх в підготовчому засіданні, та проти задоволення якого заперечували представники позивача, суд зазначає наступне.

В обґрунтування заявленого клопотання, посилаючись на ст. 33 ГПК України, ТОВ "Техно-Арт", ТОВ "Автоарт", ТОВ "Автоарт ЛТД" зазначають про необхідність розгляду справи № 922/1605/18 колегіально у звязку зі складністю даної справи, великою кількістю відповідачів та заявлених вимог, значною сумою ціни позову та значною кількістю договорів, укладених між сторонами. А також з тих підстав, що враховуючи велику кількість заявлених заяв про відвід судді Калініченко Н.В. існує необхідність в обєктивному та неупередженому розгляді цієї справи судом.

Представники позивача щодо задоволення заявленого клопотання заперечували, зазначили, що дана справа не є складною в розумінні господарського судочинства, всі вимоги, які заявлені позивачем витікають з кредитних зобовязань та не ускладнені вимогами іншого характеру, також, що відповідачами не підтверджено та необґрунтовано складність даної справи та необхідність її розгляду колегіально, і заявлене клопотання спрямоване на затягування розгляду справи.

Згідно зі ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, повязаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Розглядаючи конкретну судову справу (здійснюючи правосуддя) суд самостійно визначає коло законодавства, що регулює спірні правовідносини, застосовує його, здійснює його тлумачення, визначає порядок ведення судового засідання на підставі приписів процесуального закону, вирішує питання про розгляд по суті заяв та клопотань учасників судового процесу, надає правову оцінку обставинам справи на підставі внутрішнього переконання, що ґрунтується на приписах закону. Процесуальне рішення по справі виноситься судом за результатом надання юридичної оцінки поясненням всіх учасників судового процесу, наявним у справі доказам та з обов'язковим співвідношенням їх з вимогами відповідного законодавства.

Згідно ст. 15 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" справи в судах розглядаються суддею одноособово, а у випадках, визначених процесуальним законом, - колегією суддів, а також за участю присяжних. Статтею 33 ГПК України визначено, що справи у судах першої інстанції розглядаються одноособово, крім випадків, визначених кодексом. Справа № 922/1605/18 не відноситься до таких випадків.

Проте суд зазначає, що справу, яка відноситься до підсудності суду першої інстанції, залежно від категорії і складності справи, може бути розглянуто колегіально у складі трьох суддів, крім справ, які розглядаються в порядку наказного і спрощеного позовного провадження.

Отже, питання про необхідність та доцільність призначення колегіального розгляду конкретної справи вирішується судом з урахуванням категорії спору, а також з огляду на конкретні обставини, що свідчать про складність кожної конкретної справи.

Предметом спору по справі № 922/1605/18 є стягнення заборгованості за кредитними договорами, договорами про надання овердрафту, договорами застави рухомого майна та звернення стягнення на заставне майно. Обставини даної справи не ускладнені існуванням між сторонами кількох різнорідних правовідносин, всі вимоги, що заявлені позивачем, виникли з кредитних зобовязань та зобовязань, що їх забезпечують.

Відповідно до ст.ст. 13, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Клопотання про призначення колегіального розгляду справи також повинно бути обґрунтованим та вмотивованим, заявником повинні бути вказані конкретні обставини, що свідчать про складність конкретної справи або про складність певної категорії спору. Клопотання також повинно бути підтверджено фактичними обставинами та ґрунтуватися на певних конкретних доказах.

Із поданого клопотання про призначення колегіального розгляду справи вбачається, що обставини, на які посилається заявник, є лише необґрунтованим припущенням про складність справи та вони не підтверджуються конкретними доказами.

При цьому, норми ст. 43 ГПК України зобов'язують сторони добросовісно користуватись процесуальними правами.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною ОСОБА_5 України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зазначається, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Ні господарським судом, ні самими сторонами з початку підготовчого провадження у справі не вбачалося підстави для призначення колегіального розгляду справи, обставини справи не змінилися, нові підстави, які б свідчили про складність справи, не зявилися.

За таких обставин, з урахуванням вимог чинного процесуального законодавства, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідачів про колегіальний розгляд справи, оскільки подане клопотання позбавлене фактичного та правового обґрунтування.

Розглянувши клопотання ТОВ "Автоарт", ТОВ "Автоарт ЛТД" про зобовязання направлення копії позовної заяви, яке підтримано представниками відповідачів, присутніх в засіданні суду, та проти задоволення якого заперечували представники позивача, суд зазначає наступне.

В обґрунтування заявленого клопотання відповідачі ТОВ "Автоарт", ТОВ "Автоарт ЛТД" зазначили, що примірники позовної заяви, які надійшли на їх адресу не відповідають вимогам ДСТУ 4163-2003; їх текст є меншим, ніж встановлений стандартами, що утрудняє його сприйняття та є шкідливим для зору, у звязку з чим вони клопочуть направити на їх адресу копії позовних заяв у справі № 922/1605/18, оформлених шрифтом, розміром не менше 12 друкарських пунктів.

Представники позивача щодо задоволення заявленого клопотання заперечували, зазначили, що при зверненні з даною позовною заявою позивачем в повному обсязі були виконані вимоги ст. 164 ГПК України, а саме на адресу всіх відповідачів були направлені позовні заяви з копіями доданих до неї документів, а також, що норми ГПК України не передбачають вимог щодо відповідності копії позовної заяви нормам ДСТУ.

Нормами ст. 164 ГПК України визначено, що до позовної заяви додаються документи, зокрема, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Як підтверджено матеріалами справи, позивач надсилав на адреси відповідачів з описом вкладення позовні заяви з копіями доданих до неї документів, в тому числі ТОВ "Автоарт" й ТОВ "Автоарт ЛТД".

З огляду на викладене, суд вважає, що вимога щодо повторного направлення на адреси відповідачів копії позовних заяв є необґрунтованою, оскільки чинними нормами ГПК України не передбачений обовязок позивача повторно направляти іншим учасникам справи копії позовної заяви, а тому клопотання відповідачів не підлягає задоволенню.

Розглянувши клопотання ТОВ "Автоарт", в порядку ст. 81 ГПК України про витребування доказів, яке підтримано представниками відповідачів, присутніми в підготовчому засіданні суду, та проти задоволення якого заперечували представники позивача, суд зазначає наступне.

В обґрунтування заявленого клопотання відповідач ТОВ "Автоарт" зазначає, що одним із доказів не підписання директором ТОВ "Автоарт" договору поруки від 28.02.2018 р. може слугувати відсутність його у приміщенні позивача, що в свою чергу може бути підтверджено даними журналів реєстрації позивача та відеозаписами з камер спостереження. Окрім того, на думку відповідача проведення засідання ОСОБА_10 ПАТ "Мегабанк" 28.02.2018 р. виключає можливість підписання договору поруки з боку позивача, а також, враховуючи, що інші договори поруки містять відповідні номери, обовязковим є витребування у позивача документів, що фіксують та регламентують порядок реєстрації договорів.

На запитання суду, представник відповідача ТОВ "Автоарт" пояснив, що на його думку строк для подання відповідного клопотання про витребування доказів починається через 30 днів з моменту направлення листа ПАТ "Мегабанк" (07.08.2018 р.), копію якого надана до клопотання, а тому, оскільки відповіді від позивача не було отримано, ТОВ "Автоарт" звертається з даним клопотанням до суду.

Представники позивача щодо задоволення заявленого клопотання заперечували, зазначили, що відповідачем ТОВ "Автоарт" пропущено строк, визначений ст.ст. 80, 81 ГПК України для звернення з даним клопотанням, документи, які просить витребувати відповідач не є в розумінні ст. 76 ГПК України належними доказами та не входять до предмету доказування по даній справі, у звязку з чим необхідно залишити клопотання відповідача без задоволення. Крім того вказали, що згідно ст. 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину і договір поруки, укладений між позивачем та ТОВ "Автоарт" не визнано недійсним, напроти рішенням господарського суду Харківської області від 01.10.2018 р. у справі № 922/1760/18 у задоволенні позову ТОВ "Автоарт" до ПАТ "Мегабанк" про визнання недійсним договору поруки від 28.02.2018 р. відмовлено повністю.

Частиною 1 ст. 81 ГПК України визначено, що учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. Відповідно до ч. 3 ст. 80 ГПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

З огляду на те, що ТОВ "Автоарт" з урахуванням вимог ст. 13, 74, 81 ГПК України не обґрунтовано неможливість подання у встановлений законом строк клопотання про витребування доказів з причин, що не залежали від нього, а також не обґрунтовано належність зазначених доказів, суд не вбачає підстав для задоволення даного клопотання.

Розглянувши клопотання ТОВ "Автоарт ЛТД" зареєстроване канцелярію суду 27.09.2018 р. (вх. № 28199) про розєднання позовних вимог та клопотання ТОВ "Автоарт" і ТОВ "Автоарт ЛТД", зареєстроване канцелярію суду 03.10.2018 р. (вх. № 28812), які підтримані представниками відповідачів, присутніх в підготовчому засіданні, та проти задоволення яких заперечували представники позивача, суд зазначає наступне.

Свої клопотання ТОВ "Автоарт" і ТОВ "Автоарт ЛТД" обґрунтовують тим, що предявлені позовні вимоги до відповідачів не повязані прямо між собою та з метою сприяння виконанню завдання господарського судочинства, зокрема дотримання розумного строку розгляду справи, просять розєднати позовні вимоги по справі і виділити вимоги в самостійні провадження, так за клопотанням ТОВ "Автоарт ЛТД" (вх. № 28199) таких проваджень має бути 5 по кількості позичальників, сторонами за якими будуть позичальники та особи, які забезпечують виконання їх зобовязань, а за клопотанням ТОВ "Автоарт" і ТОВ "Автоарт ЛТД" (вх. № 28812) відповідач просить виділити в самостійне провадження вимоги позовної заяви за № № 11, 12, 13, 16, 17, 18, 19, 20, 24, 25, 26, 27, 28, 29.

З цього приводу суд зазначає, що за приписами ч. 6 ст. 173 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз'єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об'єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання господарського судочинства. Розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз'єднання позовних вимог.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

При цьому, пунктом 1 ст. 173 ГПК України визначено, що в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька позовних вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні вимоги.

Положеннями статті 47 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позов може бути пред'явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо іншої сторони діє в судовому процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: предметом спору є спільні права чи обов'язки кількох позивачів або відповідачів; права або обов'язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; предметом спору є однорідні права і обов'язки. В одній позовній заяві може бути об'єднано декілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги) (ч. 1 ст. 173 ГПК України).

Правовий аналіз наведеної статті свідчить, що позивач наділений правом об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог за умови, якщо такі вимоги є взаємопов'язаними між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги. При цьому, під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права. Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких ґрунтуються ці вимоги. Дозволяється об'єднувати вимоги, які пов'язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги або є однорідними. Однорідними можуть вважатися позовні заяви, які пов'язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов'язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів. Відтак, позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, що підтверджують ці вимоги або є однорідними.

Дослідивши клопотання ТОВ "Автоарт" і ТОВ "Автоарт ЛТД" суд зазначає, що вимоги позивача є пов'язаними між собою підставами виникнення, поданими доказами, сторонами за договорами.

Суд не вбачає, що сумісний розгляд цих об'єднаних вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін або суттєво ускладнить вирішення спору.

Із заявлених вимог також не вбачається, що суду необхідно проводити окрему процесуальну процедуру із визначенням та дослідженням різного кола доказів щодо встановлення різних обставин справи.

Крім того, суд зазначає, що в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов'язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа ОСОБА_11 проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Також, суд звертає увагу на те, що у даному випадку об'єднання відповідних позовних вимог не буде мати своїм наслідком суттєве утруднення вирішення спору, про що зокрема зазначено і в Постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.09.2018 р. по справі № 922/1605/18. Натомість, об'єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також унеможливити винесення різних рішень за однакових обставин.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання ТОВ "Автоарт" і ТОВ "Автоарт ЛТД" про роз'єднання позовних вимог.

Розглянувши клопотання ТОВ "Автоарт", ТОВ "Артсіті ЛТД", ТОВ "Артсіті", ТОВ "Адамант-Авто", які надійшли через канцелярію суду 03 жовтня 2018 року (за вх. № 28815; вх. № 28820; вх. № 28819; вх. № 28816) про дозвіл на тимчасовий доступ до інформації, яка містить охоронювану законом таємницю, суд зазначає наступне.

Клопотання про дозвіл на тимчасовий доступ до інформації, яка містить охоронювану законом таємницю мотивовані необхідністю доведення факту не підписання ТОВ "Автоарт", ТОВ "Артсіті ЛТД", ТОВ "Артсіті", ТОВ "Адамант-Авто" договорів поруки від 28.02.2018 р., доказом чого, на думку заявників, буде підтвердження відсутності директора ТОВ "Автоарт", директора ТОВ "Артсіті ЛТД", директора ТОВ "Артсіті", директора ТОВ "Адамант-Авто" за адресою місцезнаходження ПАТ "Мегабанк" (м. Харків, вул. Алчевських, 30), що може бути зроблене, зокрема, за допомогою даних операторів мобільного звязку, що надають комунікаційні послуги директорам ТОВ "Автоарт", ТОВ "Артсіті ЛТД", ТОВ "Артсіті", ТОВ "Адамант-Авто".

Представники відповідачів, присутні в підготовчому засіданні, клопотання підтримали та просили їх задовольнити, представники позивача проти задоволення клопотань заперечували.

Суд, дослідивши надані клопотання, зазначає наступне.

Заявляючи клопотання про дозвіл на тимчасовий доступ до інформації. яка містить охоронювану законом таємницю, заявники посилаються на норми ст. 42 ГПК України "Права та обовязки учасників справи", ст. 73 ГПК України "Докази", ст. 74 ГПК України "Обовязок доказування і подання доказів".

Аналіз зазначених норм свідчить про неможливість задоволення клопотання про дозвіл на тимчасовий доступ до інформації, яка містить охоронювану законом таємницю, так як зазначені норми не передбачають процедури надання доступу до інформації чи зобовязання її отримати не у учасника справи.

Разом з тим, за приписами ч. 1 та 2 ст. 81 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; 5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 80 ГПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Ухвалою суду від 18.06.2018 року по справі № 922/1605/18 встановлено відповідачам п'ятнадцятиденний строк, з дня вручення даної ухвали, для подання відзиву на позовну заяв. У зазначений строк відповідачі мають надіслати суду відзив, який повинен відповідати вимогам статті 165 ГПК України, і всі письмові та електронні докази, висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Суд констатує, що з огляду на норми ст. ст. 80, 81 ГПК України, клопотання заявлені з пропуском встановленого строку; особи, що їх подали, не обґрунтували неможливість їх подання у встановлений строк з причин, що не залежать від них, що є підставою для залишення клопотань ТОВ "Автоарт", ТОВ "Артсіті ЛТД", ТОВ "Артсіті", ТОВ "Адамант-Авто" про дозвіл на тимчасовий доступ до інформації яка містить охоронювану законом таємницю (вх. № 28815; вх. № 28820; вх. № 28819; вх. № 28816) без задоволення.

Вирішуючи клопотання ТОВ "Автоарт", ТОВ "Артсіті" про призначення технічної експертизи документа, суд встановив наступне.

В судовому засіданні представник ТОВ "Автоарт" відмовилася від клопотання про призначення технічної експертизи документа, поданого 27.09.2018 р. (вх. № 28202) та просила його не розглядати, у звязку з чим дане клопотання залишається судом без розгляду.

Клопотання ТОВ "Артсіті" вх. № 28200 від 27.09.2018 р. та ТОВ "Автоарт" вх. № 28818 від 03.10.2018 р. про призначення судової технічної експертизи документа були підтримані присутніми в засіданні суду представниками відповідачів.

В обґрунтування заявлених клопотань ТОВ "Автоарт", ТОВ "Артсіті" зазначають, що оскільки ними заперечується факт укладення з позивачем договорів поруки, та вони вважають їх сфальсифікованими, призначення та проведення технічної експертизи документа для вирішення поставлених ними питань є обовязковим та необхідним. Також, зазначили про неможливість самостійного проведення експертизи у звязку з відсутністю у них екземплярів договорів поруки.

Представники позивача щодо задоволення заявлених клопотань заперечували та зазначили, що відсутні встановлені ст. 99 ГПК України підстави для призначення судової експертизи, клопотання відповідачів є не обґрунтованими та поданими з порушенням процесуальних норм, оскільки їх зміст не містить мотивованого пояснення неможливості надати самостійно експертний висновок з цього приводу в строк для подання відзиву, у звязку з чим просили відмовити у задоволенні клопотань відповідачів.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду. Відповідно до ст. 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для зясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Таким чином, законодавцем визначено, що призначення експертизи можливе виключно за сукупності умов, визначених в п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 99 ГПК України.

При цьому, пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" № 4 від 23.03.2012 р. господарським судам було розяснено, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не може замінити інші засоби доказування. Недопустимим є порушення перед експертом питань, вирішення яких не спрямовано на встановлення даних, що входять до предмета доказування у справі (п. 9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" № 4 від 23.03.2012 р.).

Суд зазначає, що предмет доказування це те, що необхідно доказувати у кожній господарській справі, тобто коло фактів, які необхідно встановити для прийняття обґрунтованого рішення у господарській справі. До таких фактів належать обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення, або які мають інше значення для вирішення справи та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Предметом доказування у даній справі є стягнення заборгованості за кредитними договорами, договорами про надання овердрафту, договорами застави та звернення стягнення на заставлене майно. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивачем надано до суду висновки за результатами проведення судово-почеркознавчих та судово-технічних експертиз документів.

Відповідачами в свою чергу не доведено наявність підстав, визначених статтею 99 ГПК України, для призначення технічних експертиз документів (договорів поруки від 28.02.2018 р.), не надано до суду доказів, які є взаємносуперечливими.

Крім того, суд наголошує, що предметом розгляду даної справи не є визнання договорів поруки недійсними.

Також, суд зауважує на наступному.

Відповідно до ч. 4 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною ОСОБА_10 України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зазначається, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У відповідності до ч.1 ст.6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд зазначає про те, що недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку. Відтак безпідставне призначення судової експертизи перешкоджає подальшому розгляду справи.

В ухвалі Європейського суду з прав людини у справі "Тімотієвич проти України" від 18 травня 2004 року судом зазначено, що "розумна" тривалість строку провадження має оцінюватись відповідно до обставин справи і таких критеріїв: складність справи; поведінка заявника; поведінка відповідних державних органів; важливість для заявника результату спору.

Статтею 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Таким чином, важливою гарантією права на справедливий судовий розгляд є розгляд справи упродовж розумного строку, що гарантується ст. 6 Європейської конвенції та ст. 129 Конституції України.

Суд наголошує, що справа № 922/1605/18 знаходиться в господарському суді на стадії підготовчого провадження вже значно тривалий час у звязку з неодноразовим зупиненням провадження у справі до розгляду заяв про відвід судді Калініченко Н.В., провадження у справі відкрито ще 18 червня 2018 року, хоча строк підготовчого провадження згідно до ч. 3 ст. 177 ГПК України не має перевищувати шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. А тому призначення у даній справі судової експертизи для вирішення питань, які не входять до кола доказування, матиме наслідком затягування судового процесу і призведе до порушення вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку що клопотання відповідачів ТОВ "Автоарт" та ТОВ "Артсіті" про призначення технічної експертизи документів є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Розглянувши клопотання ТОВ "Артсіті" про виклик свідків, яке підтримано представниками відповідачів, присутніми в підготовчому засіданні, та проти задоволення якого заперечували представники позивача, суд зазначає наступне.

В обґрунтування заявленого клопотання відповідач ТОВ "Артсіті", посилаючись на ст.ст. 73, 74, 87 ГПК України, зазначає, що ТОВ "Артсіті" 28.02.2018 р. не укладало договір поруки з позивачем та оскільки предметом розгляду є стягнення з нього, як поручителя, заборгованості, вважає за необхідне викликати та допитати в якості свідків осіб, які визначені підписантами в ньому.

Представники позивача щодо задоволення заявленого клопотання заперечували та вказали, що визначені ст. 89 ГПК України обовязкові підстави для задоволення даного клопотання відсутні, а також, що згідно постанови Верховного суду від 30.01.2018 р. рішення суду не може гуртуватися на свідченнях свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13

Частиною першою статті 89 ГПК України передбачено, що свідок викликається судом для допиту за ініціативою суду або за клопотанням учасника справи у разі, якщо обставини, викладені свідком у заяві, суперечать іншим доказам або викликають у суду сумнів щодо їх змісту, достовірності чи повноти.

Отже, передумовою для виклику свідка в судове засідання є його заява, в якій викладені обставини, про які відомо свідку, джерела обізнаності свідка щодо цих обставин, а також підтвердження свідка про обізнаність із змістом закону щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань та про готовність з'явитися до суду за його викликом для підтвердження своїх свідчень.

Проте, в даному випадку, в матеріалах справи складені в порядку статті 88 ГПК України заяви ОСОБА_12 та ОСОБА_13 відсутні.

З огляду на вищенаведене, підстави для задоволення клопотання ТОВ "Артсіті" про виклик свідків відсутні.

Розглянувши заяву ТОВ "Артсіті" про поновлення строку (вх. № 28209) на задоволенні якої наполягали представники відповідачів, присутні в підготовчому засіданні, та проти задоволення якої заперечували представники позивача, суд зазначає наступне.

ТОВ "Артсіті" просить поновити строк для прийняття зустрічної позовної заяви ТОВ "Артсіті" до ПАТ "Мегабанк", треті особи на стороні позивача ТОВ "Техно-Арт", Публічне акціонерне товариство "Перший Український міжнародний банк" про визнання договору поруки від 28.02.2018 року недійсним до розгляду із позовною заявою ПАТ "Мегабанк" до ТОВ "Технік центр", ТОВ "Технік-центр", ТОВ "Містраль Авто", ПП "Аякс-Авто", ТОВ "Техно-Арт", ТОВ "Артсіті", ТОВ "Автоарт", ТОВ "Профіль-М", ТОВ "Компанія "Арт-Інвест",ТОВ "Артсіті ЛТД", ТОВ "Арт-Лекс ЛТД", ТОВ "Автоарт ЛТД", ТОВ "Арт-Лекс", ТОВ "Адамант-Авто" про звернення стягнення на предмет іпотеки у справі № 922/1605/18. Разом з заявою про поновлення процесуального строку до господарського суду Харківської області від ТОВ "Артсіті" надійшла зустрічна позовна заява про визнання договору поруки недійсним та заява про забезпечення позову.

З цього приводу суд зазначає, що Господарський процесуальний кодекс України не пов'язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються лише такі обставини, які є обєктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та повязані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії. Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

При цьому, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов'язком не тільки для держави, а й для осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа ОСОБА_11 проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Слід зазначити, що як роз'яснив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 03.04.2008 зі справи "Пономарьов проти України", вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Отже, можливість поновлення судом пропущеного строку не є необмеженою, а вирішення цього питання пов'язується із наявністю поважних причин пропуску строку.

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд, вказане рішення Європейського суду з прав людини застосовує у даній справі як джерело права і його висновки про можливість відновлення процесуального строку лише за умови наведення відповідних причин, а можливість їх наведення, як вже зазначалось, залежить від їх доведення, не дають правових підстав зробити мотивований висновок по суті заявленого клопотання.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 46 ГПК України, крім прав та обовязків, визначених у статті 42 цього Кодексу, відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 180 ГПК України, відповідач має право предявити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємоповязані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Виходячи з аналізу вказаних статей, суд зазначає про те, що як відзив так і зустрічний позов, за своїм інструментальним значенням відносяться до способів господарсько-процесуального захисту відповідача від зловживання позивачем наданими процесуальним законом правами, разом з цим, за для дотримання принципу змагальності, ГПК України встановлено можливість господарського суду здійснювати контроль за процесуальною діяльністю учасників справи шляхом встановлення відповідних строків для вчинення тієї чи іншої процесуальної дії, як то подання зустрічного позову, разом з цим, суд зазначає, що підставою виникнення права на здійснення такого господарсько-процесуального захисту є подання позивачем позову до якого позивач зобовязаний в силу ст. 162, 164, 172 ГПК додати всі необхідні докази, таким чином, у судовому розгляді справи досягається дотримання принципів змагальності та розумності строків розгляду справи. Відповідно до ст. 118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 119 ГПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Відповідно до ч. 6 ст. 180 ГПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи. За приписами ч. ч. 6, 7, 8 ст. 119 ГПК України про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою. Ухвалу про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Враховуючи те, що у ТОВ "Артсіті" виник обовязок щодо здійснення ним права на подання відзиву чи зустрічного позову у строк 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі (вказану ухвалу ТОВ "Артсіті" отримано - 16 липня 2018 року, і відповідно строк на подання зустрічного позову - 31 липня 2018 року включно), разом з цим ТОВ "Арсіті" протягом 15 днів своїм правом не скористався, зустрічного позову до суду не подано, суд дійшов висновку, що строк на подання є пропущеним. Разом з цим, як вбачається з опису поштового відправлення від 15.06.2018 р., доданого до позовної заяви, позивач надіслав позовні матеріали відповідачу на адресу, яка збігається з відомостями, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та інших громадських формувань, ще 15.06.2018 року. При цьому суд зазначає, що за інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що в провадженні господарського суду Харківської області знаходилась справа № 922/1819/18 за позовом ТОВ "Артсіті" до ПАТ "Мегабанк" про визнання недійсним договору поруки від 28.02.2018 року, позовну заяву 26.09.2018 р. залишено без розгляду за заявою ТОВ "Артсіті", а на наступний день 27.09.2018 р. ТОВ "Артсіті" з цими ж вимогами звернувся з зустрічним позовом по справі № 922/1605/18. У звязку з чим, суд не вважає причини, на які посилається ТОВ "Артсіті", як на такі, що унеможливили подання зустрічного позову у встановлені строки поважними, а тому у суду відсутні підстави для поновлення ТОВ "Артсіті" строку на подання зустрічного позову, суд відмовляє в задоволенні заяви про поновлення строку для подання зустрічного позову. В звязку з не поновленням строку для подання зустрічного позову судом та керуючись ч. 1 та ч. 6 ст. 180 ГПК України зустрічний позов повертається заявнику разом із заявою про вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись статтями 2, 4, 11, 13, 33, 42, 43, 46, 47, 73, 74, 76, 80, 81, 86, 88, 89, 99, 113, 118, 119, 164, 165, 169, 170, 173, ч.ч. 1, 6 ст. 180, ст.ст. 232, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ТОВ "Автоарт" (вх. № 28202 від 27 вересня 2018 року) про призначення технічної експертизи документа залишити без розгляду.

В задоволені клопотання ТОВ "Артсіті" (вх. № 28200 від 27 вересня 2018 року) про призначення технічної експертизи документа відмовити.

В задоволені клопотання ТОВ Артсіті" (вх. № 28196 від 27 вересня 2018 року) про виклик свідків відмовити.

В задоволені клопотання ТОВ "Автоарт ЛТД" (вх. № 28199 від 27 вересня 2018 року) про розєднання позовних вимог відмовити.

В задоволені клопотання ТОВ "Автоарт" та ТОВ "Автоарт ЛТД" (вх. № 28812 від 03 жовтня 2018 року) про розєднання позовних вимог відмовити.

Клопотання ПАТ "Мегабанк" (вх. № 28135 від 27 вересня 2018 року) задовольнити. Поновити ПАТ "Мегабанк" пропущений процесуальний строк на подання до суду доказів з їх приєднанням до матеріалів справи.

В задоволенні клопотання ТОВ "Техно-Арт" ТОВ "Автоарт" ТОВ "Автоарт ЛТД" (вх. № 28825 від 03 жовтня 2018 року) про колегіальний розгляд справи - відмовити.

В задоволенні клопотання ТОВ "Автоарт" ТОВ "Автоарт ЛТД" (вх. № 28821 від 03 жовтня 2018 року) про зобовязання направлення копії позовної заяви - відмовити.

В задоволенні клопотання ТОВ "Автоарт" (вх. № 28815 від 03 жовтня 2018 року) відмовити.

В задоволенні клопотання ТОВ "Артсіті ЛТД" (вх. № 28820 від 03 жовтня 2018 року) відмовити.

В задоволенні клопотання ТОВ "Артсіті" " (вх. № 28819 від 03 жовтня 2018 року) відмовити.

В задоволенні клопотання ТОВ "Адамант-Автот" (вх. № 28816 від 03 жовтня 2018 року) - відмови.

В задоволенні клопотання ТОВ "Автоарт" у (вх. № 28817 від 03 жовтня 2018 року), заявленого в порядку ст. 81 ГПК України, - відмовити.

В задоволенні клопотання ТОВ "Автоарт" (вх. № 28818 від 03 жовтня 2018 року) про призначення судової технічної експертизи - відмовити.

В задоволені заяви ТОВ "Артсіті" (вх. № 28209 від 27 вересня 2018 року) про поновлення строку для подачі зустрічного позову відмовити. Зустрічну позовну заяву повернути ТОВ "Артсіті" разом із заявою про забезпечення зустрічного позову (вх. № 28204 від 27 вересня 2018 року).

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення суддею.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку ст.ст. 255-257 ГПК України з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Кодексу в частині відмови в задоволені заяви ТОВ "Артсіті" про поновлення строку та в частині повернення зустрічної позовної заяви.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Повний текст ухвали складено 08 жовтня 2018 року.

Суддя ОСОБА_14

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/

справа № 922/1605/18