РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.10.2018Справа № 910/10746/18
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Євромета"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Екосистеми України"

про стягнення 76 466,25 грн.

Представники сторін:

не викликались.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "Євромета" до товариства з обмеженою відповідальністю "Екосистеми України" про стягнення 76 466,25 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами договору купівлі-продажу №770 ЄМ належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання по сплаті наданих послуг, у зв'язку з чим у останнього виникла заборгованість у заявленому розмірі.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 16.08.2018 р. відкрито провадження у справі, встановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Відповідач не скористався наданим йому законом правом подати письмові заперечення проти позову, тому суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Згідно ч.1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пункт 1 ч.2 статті 11 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

06.09.2017 р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Євромета" та товариством з обмеженою відповідальністю "Екосистеми України" укладено договір купівлі-продажу № 770 ЄМ.

Відповідно до п. 1.1. договору, продавець зобов'язується передати у власність покупцеві товар в асортименті, в кількості та по ціні, що визначені умовами цього договору, а покупець зобов'язується прийняти такий товар та оплатити в порядку у відповідності до договору.

Згідно з п.1.2. договору, предметом продажу є товари, визначені у видаткових накладних, які є невід'ємною частиною даного товару.

Пунктом 2.1. встановлено, що якість товару повинна відповідати вимогам нормативних документів (державним стандартам і технічним умовах) і підтверджуватися сертифікатом якості виробника.

У відповідності до п. 3.1. договору, загальна сума договору складається з сумарної вартості усіх видаткових накладних, що оформлюються сторонами під час дії цього договору.

Асортимент, кількість, ціна одиниці товару та загальна вартість кожної партії товару визначається сторонами у видатковій накладній на відповідну партію товару (п.3.2.).

Відповідно до п. 4.1. договору, передача товару покупцю здійснюється на умовах EXW - склад продавця або DDP - склад покупця, в залежності від взаємної домовленості сторін.

Згідно з п. 4.4. договору, товар повинен передаватись покупцю в упаковці, яка відповідає характеру товару, забезпечує цілісність товару та збереження його якості під час перевезення.

Умовами пункту 4.6. договору сторони передбачили, що датою отримання товару покупцем вважається дата фактичної передачі товару, що зазначається у видатковій накладній.

Для отримання товару покупець зобов'язаний надати продавцю довіреність для отримання товарно-матеріальних цінностей, оформлену відповідно до вимог законодавства (п. 4.7.).

Пунктом 4.8. договору встановлено, що приймання товару за кількістю та якістю здійснюється сторонами в порядку, що визначається чинним законодавством. Обов'язок доказування передачі продавцем неякісного товару покладається на покупця.

Позивачем на виконання умов договору передано відповідачу товар (плити пінополістирольні ДСТУ М-25 щільн. 15,1 кг/м3 1000*500*80 мм, кількість: 750 шт., на суму 35 055,00 грн.; плити пінополістирольні ДСТУ М-25 щільн. 15,1 кг/м3 1000*500*50 мм, кількість: 400 шт., на суму 11 683,20 грн.) на загальну суму 46 738,20 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи видатковою накладною № ЄМ-00017695 ВІД 15.12.2017 р., підписана обома сторонами.

Зі сторони товариства з обмеженою відповідальністю "Екосистеми України" вищезазначена видаткова накладна підписана менеджером ОСОБА_1

У матеріалах справи наявна довіреність без номеру від 01.09.2017 р. на ім'я ОСОБА_1, на підставі якої уповноважено останнього на отримання будівельних матеріалів та інших товарно-матеріальних цінностей від товариства з обмеженою відповідальністю «Євромета», , з правом підпису усіх документів, підтверджуючих отримання будівельних матеріалів та інших товарно-матеріальних цінностей, зокрема, але не виключено, видаткових накладних, актів приймання-передачі товару, товаро-транспортних накладних тощо.

Відповідно до п. 5.1. договору, розрахунки за кожну відвантажену (передану) партію товару здійснюються на підставі цього договору шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця.

Остаточний розрахунок за отриманий товар покупець здійснює протягом 14 календарних днів, починаючи з дати отримання товару (п. 5.2.).

Згідно з п. 5.3. договору, оплата здійснюється в національній валюті України - в гривнях.

Відповідно до п. 5.6. договору, датою оплати вважається дата надходження коштів на поточний рахунок продавця.

Відповідач не виконав зобов'язання по договору купівлі-продажу № 770ЄМ від 06.09.2017 р. та не здійснив оплату товару.

Частина 1 статті 692 ЦК України передбачає, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Для досудового врегулювання спору позивач 15.05.2018 р. направив відповідачу претензію на суму 51 566,00 грн. вих. № 10/05-1 від 10.05.2018 р., з яких 46 738,20 грн. - основна заборгованість, 2 197,00 грн. - індекс інфляції, 2 631,00 грн. - 15% річних.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Екосистеми України" відповіді не надав, кошти не повернув.

Враховуючи вищезазначене, факт наявності основної заборгованості у відповідача перед позивачем за товар в сумі 46 738,20 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Також, у зв'язку з неналежним виконанням грошових зобов'язань позивач нарахував відповідачу індекс інфляції в розмірі 2 056,48 грн. та 15 % річних в розмірі 4 302,47 грн.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 6.2. договору встановлено, що за прострочення терміну оплати вартості отриманого товару відповідно до п. 5.2. цього договору покупець сплачує на користь продавця 15 % річних від простроченої суми.

Отже передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням, процентів річних та процентів за користування чужими грошовими коштами є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних входять до складу грошового зобов'язання і не ототожнюються із санкціями за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань.

З огляду на вищевикладене, суд погоджується з розрахунком індексу інфляції в розмірі 2 056,48 грн. та 15 % річних в розмірі 4 302,47 грн., наданим позивачем і вважає його обґрунтованим.

У зв'язку з неналежним виконанням грошових зобов'язань за договором позивач нарахував відповідачу штраф в розмірі 50% від загальної вартості неоплаченої (несвоєчасно оплаченої) партії товару сумі 23 369,10 грн.

Згідно з ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 230 Господарського кодексу України визначено, що порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня). Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч. 1, 2 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

У ч.2 ст. 549 Цивільного кодексу України зазначено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 Цивільного кодексу України).

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Відповідно до п. 6.3. договору, у випадку прострочення терміну оплати поставленого товару більше, ніж на 30 календарних днів, покупець сплачує штраф у розмірі 50% від загальної вартості неоплаченої (несвоєчасно оплаченої) партії товару.

Суд погоджується з розрахунком штрафу в розмірі 23 369,10 грн., наданим позивачем і вважає його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судовий збір згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ст. 129, ч.9 ст.165, ст.ст. 236-238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Екосистеми України" (02125, м. Київ, проспект Визволителів, буд. 1, 0) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Євромета" (02660, м. Київ, вул. Магнітогорська, буд. 1, ) заборгованість в розмірі 46 738 (сорок шість тисяч сімсот тридцять вісім) грн. 20 коп., індекс інфляції в розмірі 2 056 (дві тисячі п'ятдесят шість) грн. 48 коп., 15 % річних в розмірі 4 302 (чотири тисячі триста дві) грн. 47 коп., штраф в розмірі 23 369 (двадцять три тисячі триста шістдесят дев'ять) грн. 10 коп., судовий збір в розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Мудрий