КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" вересня 2018 р. Справа№ 910/19062/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Дідиченко М.А.

Кропивної Л.В.

при секретарі: Ігнатюк Г.В.

за участю представників сторін:

від позивача - Данкулінець О.В. (за довіреністю №02-08/2 від 15.01.2018 року)

від відповідача - Дробатенко Ю.О. (за довіреністю №80 від 17.09.2018 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Октан"

на рішення господарського суду міста Києва від 13.03.2018 р.

у справі № 910/19062/17 (суддя - Зеленіна Н.І.)

за позовом Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

до товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Октан"

про стягнення 68 000,00 грн. штрафу та 68 000,00 грн. пені, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року Київське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Октан" про стягнення 68 000,00 грн. штрафу та 68 000,00 грн. пені.

Рішенням господарського суду міста Києва від 13.03.2018 р. позов задоволено повністю: стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Октан" в дохід загального фонду Держаного бюджету України за кодом бюджетної класифікації: 21081100, на р/р 0010, МФО 820019, код за в УДКУ у Солом'янському районі міста Києва 68 000 00 грн. штрафу та 68 000 00 грн. пені.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 68 000,00 грн. штрафу та 68 000,00 грн. пені є доведеними, обґрунтованими, такими, що відповідають фактичним обставинам справи і не спростовані належним чином відповідачем.

Не погодившись з рішенням суду, товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма Октан" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 13.03.2018 р. та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції було невірно визначено періоди нарахування штрафу та пені. Також апелянт зазначив, що судом першої інстанції порушено норму матеріального права, а саме ст. 250 ГК України.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.07.2018 р. відкрито апеляційне провадження у справі № 910/19062/17 за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Октан" на рішення господарського суду міста Києва від 13.03.2018 р. та призначено справу до розгляду на 24.07.18 р.

19.07.2018 р. через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, позивач вказав, що ним вірно визначено періоди нарахування штрафу та пені у позовній заяві. Також вказав, що пеня, передбачена Законом України «Про захист економічної конкуренції», не підпадає під ознаки адміністративно-господарських санкцій, у зв'язку з чим до неї не застосовуються строки, передбачені ст. 250 ГК України.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.07.2018 р. у зв'язку з перебуванням судді Пономаренка Є.Ю., який входить до складу колегії суддів і не є суддею - доповідачем, у відпустці, сформовано новий склад колегії суддів: головуючий суддя - Руденко М.А., Дідиченко М.А., Кропивна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.07.2018 р. прийнято апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Октан" на рішення господарського суду міста Києва від 13.03.2018 р. до провадження у визначеному складі колегії суддів: головуючий суддя - Руденко М.А., Дідиченко М.А., Кропивна Л.В. та перенесено розгляд справи на 11.09.2018 р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.09.2018 р. було оголошено перерву до 18.09.2018 р.

У судовому засіданні 18.09.2018 р. представник відповідача зазначив, що відповідно до витягу ЄДРПОУ (а.с.179), станом на 17.07.2018 рік, фірма ТОВ «Фірма Октан» змінила назву на ТОВ «Нафтопостач-Агро», внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов'язані зі змінами в установчих документах, 11.12.2017 року, зміна повного найменування, зміна місцезнаходження.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку, що 11.12.2017 року були внесені зміни до ЄДРПОУ, стосовно зміни найменування ТОВ «Фірма Октан» на ТОВ «Нафтопостач-Агро» та адреси.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати.

Представник позивача проти апеляційної скарги заперечував, рішення суду першої інстанції просив залишити без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 05.12.2014 р. адміністративною колегією Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України прийнято рішення №121/02-р/к "Про визнання порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" (а.с. 21), яким визнано дії товариства з обмеженою відповідальністю "Ю.С.А." та товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Октан" порушенням, передбаченим пунктом 4 частини другої статті 6 та пунктом 1 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції ", у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів на закупівлю комунальним підприємством "Київавтошляхміст" продуктів нафтоперероблення рідких у 2013 році.

Відповідно до п. 3 рішення, за вчинене порушення, викладене у п. 1 резолютивної частини відділення АМК накладено на товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма Октан" штраф у розмірі 68 000,00 грн.

Згідно з відміткою на рекомендованому повідомленні № 703 про вручення поштового відправлення - листа № 26-02/4282 від 26.12.2014 р., щодо надання для виконання рішення та вручення копії рішення № 121/02-р/к від 05.12.2014 р., він отриманий відповідачем 30.01.2015 р. (а.с. 29-30)

В той же час, відповідач, не погодившись з рішенням Адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, звернувся до господарського суду міста Києва.

30.06.2015 р. господарським судом міста Києва винесено ухвалу про порушення провадження у справі № 910/8411/15-г за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Октан " до Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України №121/02-р/к від 05.12.2014 р.

Рішенням господарського суду від 08.12.2016 р. у справі № 910/8144/15-г у задоволенні позовних вимог відповідачеві було відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.01.2017 р. у справі № 910/8144/15-г апеляційну скаргу відповідача було прийнято до апеляційного провадження.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.10.2017 р. у справі № 910/8144/15-г рішення господарського суду міста Києва від 08.12.2016 р. залишено без змін.

Позивач, звертаючись з позовними вимогами, зазначив, що станом на час розгляду справи вказане рішення Антимонопольного комітету України набрало законної сили, однак відповідач свого обов'язку з оплати штрафу не виконав, у зв'язку з чим позивачем було нараховано відповідачу пеню за прострочення сплати штрафу.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, вказав, що вимоги про стягнення з відповідача 68 000,00 грн. штрафу та 68 000,00 грн. пені є доведеними, обґрунтованими, такими, що відповідають фактичним обставинам справи і не спростовані належним чином відповідачем.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частин другої і третьої статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов'язковими до виконання. Особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення № 121/02-р/к було надіслано на адресу товариства супровідним листом від 26.12.2014 р. № 26-02/4282 та отримано відповідачем 30.01.2015 р., що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення за адресою товариства, наявною в матеріалах справи.

Отже, строк добровільної сплати товариством суми штрафу мав закінчитися 31.03.2015р.

Згідно з частиною восьмою статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" протягом п'яти днів з дня сплати штрафу суб'єкт господарювання зобов'язаний надіслати відповідно до Антимонопольного комітету України або його територіального відділення документи, що підтверджують сплату штрафу.

У матеріалах справи відсутні докази сплати відповідачем накладеного штрафу в розмірі 68 000, 00грн. у встановлені законом строки.

Згідно з частиною першою статті 60 Закону заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Як встановлено колегією суддів, законність рішення адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України прийнято рішення №121/02-р/к встановлена в межах розгляду справи № 910/8144/15-г.

За таких обставин обґрунтованим є висновок господарського суду міста Києва про задоволення позовних вимог у частині стягнення з відповідача 68 000,00 грн. штрафу.

За приписами частини четвертої статті 60 «Про захист економічної конкуренції» порушення господарським судом провадження у справі про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України, прийнятого: згідно з частиною першою статті 48цього Закону, частиною першою статті 30 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції"; за результатами перевірки відповідно до частини п'ятої статті 57 цього Закону; за результатами перегляду відповідно до частини третьої статті 58 цього Закону, а також перегляд за заявою сторони відповідного рішення (постанови) господарського суду зупиняє виконання зазначеного рішення органу Антимонопольного комітету України на час розгляду цієї справи чи перегляду відповідного рішення (постанови) господарського суду, якщо органом Антимонопольного комітету України відповідно до частини третьої статті 48 цього Закону чи господарським судом не визначено інше.

Статтею 62 Закону передбачено порядок обчислення строків у законодавстві про захист економічної конкуренції, згідно з яким перебіг строку, який обчислюється роками, місяцями або днями, починається наступного дня після календарної дати або настання події, якими визначено його початок. При цьому, строк, який обчислюється місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку. Якщо кінець строку, який обчислюється місяцями, припадає на такий місяць, що не має відповідного числа, строк закінчується в останній день цього місяця.

Відповідно до частини п'ятої статті 56 «Про захист економічної конкуренції» за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України. Нарахування пені припиняється з дня прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу. Нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду.

Як вбачається із заявлених позивних вимог, позивач просить стягнути з відповідача 68 000,00 грн. пені за період з 01.04.2015 р. (наступний день після дати закінчення строку сплати штрафу) по 29.06.2015 р. (день, що передує даті прийняття господарським судом міста Києва справи до свого провадження); з 09.12.2016 р. (наступний день після прийняття господарським судом міста Києва рішення у справі № 910/8144/15-г) по 15.01.2017 р. (останній день, який передував прийняттю Київським апеляційним господарським судом апеляційної скарги у справі № 910/8144/15-г до провадження); з 25.10.2017 р. (наступний день після прийняття судом апеляційної інстанції постанови у справі № 910/8144/15-г) по 08.12.2017 р. (дата складання заяви про уточнення періодів нарахування пені).

За приписами частини п'ятої статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", розмір пені не може перевищувати розміру штрафу (68 000 грн.).

Як вже було зазначено, абзацами третім - п'ятим частини п'ятої зазначеної статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено зупинення нарахування пені на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду.

Отже, тривалість такого зупинення визначається виключно періодом часу, протягом якого фактично здійснювався зазначений розгляд чи перегляд (наприклад, у суді першої інстанції - від дня порушення провадження у справі до дня прийняття рішення в ній; у судах апеляційної та касаційної інстанцій - від дня прийняття апеляційної чи касаційної скарги до дня прийняття постанови), і в цей період не включається час знаходження матеріалів справи у суді, коли згадані розгляд чи перегляд не здійснювалися.

Припинення та зупинення нарахування пені, про які йдеться у цих нормах, відбувається лише у зв'язку з прийняттям рішення, розглядом чи переглядом справи саме господарським судом, а не будь-яким органом, що вирішив (вирішує) спір.

В той же час, повернення судом позовної заяви відповідача до Комітету про визнання недійсним Рішення АМК на підставі приписів статті 63 ГПК України, і оскарження такого повернення у апеляційному порядку не зупиняє виконання Рішення АМК.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку, що нарахування пені зупиняться тільки на час фактичного розгляду справи № 910/8144/15-г господарським судом міста Києва (а саме з 30.06.2015 р. по 08.12.2016 р. та з 16.01.2017 р. по 24.10.2017 р.), а тому доводи апелянта в цій частині є безпідставними.

Як вбачається з розрахунку пені на суму 68 000 грн., позивач провів нарахування пені за заявлений період відповідно до фактичних обставин справи, з дотриманням правил обчислення строку нарахування пені, передбачених ч. 5 ст. 56 Закону (а.с 73).

Враховуючи обставини справи та факт несплати відповідачем штрафу у строк, визначений рішенням адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України прийнято рішення №121/02-р/к, вимога позивача про стягнення 68 000 грн. штрафу та 68 000 грн. пені є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення.

Стосовно доводів апелянта, що судом першої інстанції невірно застосовано норми матеріального права, зокрема ст.ст. 223, 250 К України та ст. 42 Закону України «Про захист економічної конкуренції», колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.241 Господарського кодексу України, адміністративно-господарський штраф - це грошова сума, що сплачується суб'єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності.

Статтею 250 Господарського кодексу України передбачено, що адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 217 Господарського кодексу України, господарські санкції застосовуються у встановленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин, а адміністративно-господарські санкції - уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Згідно з ч. 2 ст. 238 ГК України види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.

В той же час, відповідно до ст. 5 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, законів України "Про захист економічної конкуренції", "Про захист від недобросовісної конкуренції", "Про державну допомогу суб'єктам господарювання", цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Пунктом 2 частини 1 ст. 42 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що строк давності притягнення до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції становить п'ять років з дня вчинення порушення, а в разі триваючого порушення - з дня закінчення вчинення порушення.

Тобто, спеціальним законом були визначені інші (відмінні від ГК України) строки застосування до суб'єктів господарювання міри відповідальності у вигляді штрафу за порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Таким чином, строки визначені статтею 250 ГК України, до відповідних правовідносин не застосовуються.

Враховуючи вищевикладене, оскільки нарахування та стягнення пені, передбаченої частиною п'ятою статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", має обов'язковий характер, не потребує прийняття будь-якого рішення органу державної влади про її застосування, у зв'язку з чим не підпадає під ознаки адміністративно-господарських санкцій в розумінні статей 238, 239, 249 ГК України, які застосовуються саме на підставі рішення уповноваженого на це органу. Тому під час таких нарахування та стягнення не застосовуються строки, про які йдеться у статті 250 названого Кодексу.

Положеннями ч. 9 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" встановлено, що суми стягнутих штрафів та пені зараховуються до державного бюджету.

Згідно зі статтею 25 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" з метою захисту інтересів держави, споживачів та суб'єктів господарювання Антимонопольний комітет України, територіальні відділення Антимонопольного комітету України у зв'язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції органами влади, юридичними чи фізичними особами подають заяви, позови, скарги до суду, в тому числі про зобов'язання виконати рішення органів Антимонопольного комітету України.

Відповідно до ст. ст. 73,74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням господарського суду міста Києва від 13.03.2018 року у справі № 910/19062/17, отже підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтопостач-Агро» ("Фірма Октан") на рішення господарського суду міста Києва від 13.03.2018 року у справі № 910/19062/17 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 13.03.2018 року у справі № 910/19062/17 залишити без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

Матеріали справи № 910/19062/17 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 24.09.2018 р.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді М.А. Дідиченко

Л.В. Кропивна