ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

04.10.2018м. ХарківСправа № 922/2697/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Чистякової І.О.

розглянувши заяву про видачу судового наказу про стягнення 1950 грн.

заявник Фізична особа - підприємець ОСОБА_1, місто Південне
боржник Товариство з обмеженою відповідальністю "СЛФ", місто Мерефа

ВСТАНОВИВ:

01.10.2018 Фізична особа - підприємця ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Харківської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "СЛФ" суми заборгованості за договором про надання послуг №б/н від 25.06.2018 у розмірі 1950,00 грн.

Суд, дослідивши матеріали заяви про видачу судового наказу, зазначає наступне.

Відповідно до ст. 147 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.

Згідно зі ст. 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Вищезазначена заява подана з порушенням пунктів 3, 4 частини третьої статті 150 Господарського процесуального кодексу України. Зокрема, до заяви про видачу судового наказу додаються:

1) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким предявлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

2) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до ч.2, ч.4 ст.91 Господарського процесуального кодексу України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Згідно з ч.5 ст.91 Господарського процесуального кодексу України учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Відповідно до ч.2 ст.41 Господарського процесуального кодексу України при розгляді вимог у наказному провадженні учасниками справи є заявник та боржник.

Як вбачається з матеріалів заяви про видачу судового наказу, заявником на підтвердження обставин, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, були надані копії відповідних доказів.

Проте, заявником не було зазначено про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу, що надано до заяви про видачу судового наказу, а також зазначені документи не містять дати їх засвідчення та заявником не вказано кому належить підпис, а тому суд не бере до уваги надані до заяви докази в обгрунтування заявлених вимог.

Згідно пункту 1 частини першої статті 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає достатніх правових підстав для видачі судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "СЛФ" суми заборгованості за договором про надання послуг №б/н від 25.06.2018 у розмірі 1950,00 грн. та відмовляє у видачі судового наказу.

При цьому, суд звертає увагу заявника, що відповідно до частини першої статті 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 91, 147, 150, 152, 153, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 у видачі судового наказу за заявою від 01.10.2018 (вх.№2697/18 від 01.10.2018).

Ухвала набрала законної сили 04.10.2018 та може бути оскаржена згідно зі ст.256 ГПК України протягом десяти днів з дня складення повного тексту ухвали. Апеляційна скарга подається до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області.

Ухвалу складено 04.10.2018.

Суддя ОСОБА_2