ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

28 вересня 2018 року, м. Херсон, справа № 923/2037/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Закуріна М. К., розглянувши заяву Колективного підприємства «Промжилбуд» про відвід судді, подану у справі

за позовом Колективного підприємства «Промжилбуд»

до Комунального підприємства Агрофірма радгосп «Білозерський»

про стягнення 5 141 542,17 грн,

у с т а н о в и в:

Дії, аргументи та докази заявника

27.09.2018 Колективне підприємство «Промжилбуд» звернулося до Господарського суду Херсонської області у межах даної справи із заявою про відвід судді Немченко Л.М., якою здійснюється розгляд заяви про перегляд рішення, прийнятого у справі 15.11.2016, за нововиявленими обставинами.

Безпосередньо заява про відвід стосується сумнівів заявника в неупередженості судді з посиланням на наступні обставини:

- суддя Немченко Л.М., розглядаючи іншу справу № 923/806/17 за участі тих же сторін, висловила власну думку щодо аналогічних правовідносин, які склалися між сторонами на підставі договору поставки від 01.05.2012, та відмовила позивачу у позові. Скаржник розуміє, що вказана справа та дана справа є різними, але вважає, що спірні правовідносини базуються на одних і тих же фактах, а тому не можна стверджувати про цілковиту обєктивність та неупередженість судді при ще одному розгляді, але іншої справи;

- суддею, на думку заявника, вчинені дії та прийняті судові рішення, які вказують на нерівне відношення до сторін, оскільки спрямовані на затягування виконання рішення суду, прийнятого у справі 15.11.2016. Зокрема: а) ухвалами суду від 11.10.2017 та 12.07.2018 двічі задоволені заяви відповідача про відстрочення виконання рішення суду, при цьому остання відстрочка надана з порушенням річного строку, встановленого частиною 5 статті 331 ГПК України; б) двічі зупинене виконання рішення суду ухвалами від 04.10.2017 та від 27.06.2018; в) у 2018 році суддею допущені порушення процесуальних строків розгляду заяв про відстрочку виконання рішення та заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, а саме десятиденного строку їх розгляду; г) розгляд заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами здійснюється з порушення строку, встановленого законом, а саме тридцятиденного, з перевищенням його на двадцять чотири дні;

- при визначені судді для розгляду даної справи порушено порядок визначення судді для розгляду справи, оскільки, на думку заявника, суддя Немченко Л.М. має іншу спеціалізацію, а саме спеціалізується на розгляді справ про банкрутство та земельних спорів;

- подача скарги від 30.07.2018 керівником заявника до Вищої ради правосуддя на суддю Немченко Л.М. унеможливлює обєктивний та неупереджений розгляд справи, оскільки сам цей факт не може не позначитись на розгляді заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, поданої відповідачем.

В якості доказів у підтвердження висловлених сумнівів заявником подані рішення Господарського суду Херсонської області у справі № 923/806/17 та скарга на суддю Немченко Л.М. до Вищої ради правосуддя від 27.07.2018.

Процесуальні дії та рішення суду

27.09.2018 суддею Немченко Л.М. вирішено питання поданої заяви про відвід шляхом винесення ухвали про зупинення провадження у справі, в якій зазначено про його необґрунтованість з власної позиції суду.

У подальшому у відповідності до положень частини 3 статті 39 Господарського процесуального кодексу України та Протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 27.09.2018 здійснений розподіл вказаної заяви з метою вирішення питання поданої заяви про відвід. За результатами розподілу суддею визначено ОСОБА_1

З метою вирішення поданої заяви суд зазначає, що згідно з частиною 7 статті 39 ГПК України «питання про відвід має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви про відвід …», а за змістом частини 8 цієї ж статті «суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи…».

У звязку з викладеним судом прийняте рішення про розгляд заяви про відвід без повідомлення учасників справи про її розгляд, тобто без проведення судового засідання.

Обставини, які установлені судом, та їх оцінка

Розглядаючи доводи та аргументи заявника відносно суті заяви про відвід, суд зазначає, що підстави для відводу судді наведені у статті 35 ГПК України. Так, за змістом пунктів 3, 4 та 5 частини 1 цієї статті «суддя не може розглядати справу і підлягає відводу …, якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи (пункт 3), було порушено порядок визначення суддя для розгляду справи (пункт 4), є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або обєктивності судді (пункт 5)».

У звязку з наведеним, обовязком заявника є доведення вказаних підстав для відводу, а також наявності очевидних обставин та фактів, які б стверджували, або вказували на упередженість або необєктивність судді при розгляді справи.

Діючий Господарський процесуальний кодекс України не містить визначення критеріїв або безпосереднього поняття неупередженості та обєктивності, але вони наявні у нормах права, у тому числі міжнародних, а тому суд вважає за необхідне звернути увагу заявника на положення статті 2 ГПК України, за якою «завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів …» (частина 1 статті 2), а тому апріорі встановлено законодавчу вимогу про обовязок суду при розгляді справи діяти справедливо, неупереджено та своєчасно з метою досягнення інших завдань судочинства, наведених у частині 3 вказаної статті. Водночас, протилежне є підставою для тверджень про упередженість та необєктивність суду при розгляді справи.

Суд наголошує, що у відповідності до частини 4 статті 11 ГПК України «суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1960 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права».

Так, за змістом частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення …».

Зокрема, за пунктами 49 та 50 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» від 09.11.2006 зроблений висновок, що «відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за

суб'єктивним та об'єктивним критеріями. Відповідно до суб'єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 and 30; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня

1996 року, п. 38). Стосовно субєктивного критерію, особиста безсторонність

суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Таким чином, суд приходить до висновку, що суддя при розгляді справи є безстороннім, якщо тільки не зявляються докази протилежного, а обовязок подачі таких доказів лежить на заявникові у відповідності до положень частини 1 статті 74 ГПК України.

З урахуванням наведеного, суд при аналізі та вивчені наведених заявником аргументів та доказів відносно упередженості та необєктивності судді Немченко Л.М. при розгляді справи зазначає наступне.

Як слідує з ухвали суду про зупинення провадження у справі від 27.09.2018, рішенням суду від 15.11.2016 задоволені позовні вимоги Колективного підприємства "Промжилбуд" та стягнуто з Комунального підприємства Агрофірма радгосп "Білозерський" 5 141 542,17 грн основного боргу та 77 123,13 грн витрат по оплаті судового збору. За результатами касаційного перегляду відповідно до постанови Вищого господарського суду України від 05.09.2017 рішення залишене без змін.

26.09.2017 з метою примусового виконання рішення судом виданий відповідний наказ, але у подальшому ухвалою від 11.10.2017, яка за результатами апеляційного та касаційного перегляду залишена без змін, відстрочено виконання рішення до 30.06.2018.

19.07.2018 до суду надійшла заява Комунального підприємства Агрофірма радгосп «Білозерський» про перегляд за нововиявленими обставинами рішення від 15.11.2016, згідно якої заявник просить суд скасувати рішення та відмовити у позові. Ухвалою суду від 03.08.2018 заява прийнята до розгляду з датою її розгляду 27.09.2018.

З викладеного слідує, що на даний час у межах даної справи здійснюється розгляд заяви відповідача про перегляд рішення суду від 15.11.2016 за нововиявленими обставинами.

Поряд з цим, з наданого заявником рішення від 18.10.2017 у справі № 923/806/17 за позовом Колективного підприємства «Промжилбуд» до Комунального підприємства Агрофірма радгосп «Білозерський» про стягнення 124 901,96 грн, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено вбачається, що воно прийняте у складі судді Немченко Л.М., та у ньому проаналізовано договірні відносини, які мали місце і у даній справі (№ 923/2037/15), але у задоволені позовних вимог відмовлено з підстав неналежного обраного способу захисту порушених прав, а також зазначено, що позивачем доведений факт порушення його прав щодо повернення авансових сум.

Таким чином, суд констатує, що справи № 923/2037/15 та № 923/806/17 не є аналогічними, або ідентичними, а також такими, що могли б вказувати на певне висловлення суддею Немченко Л.М. протилежних або ідентичних висновків відносно суті спорів, а тому доводи заявника про упередженість та необєктивність при розгляді заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами не підтверджені шляхом надання відповідних доказів та наведенням відповідних фактів.

Аналіз іншого аргументу заявника щодо заявленого відводу, а саме «нерівне відношення до сторін», яке проявляється у затягуванні виконання рішення суду, прийнятого у справі 15.11.2016, на думку суду, взагалі не доведений та він не є очевидним (який явно просліджувався б із дій та рішень судді), а тому не може бути прийнятим до уваги при вирішенні питання відводу.

Але при цьому суд також зазначає, що у суду відсутні підстави для сумнівів у законності прийнятих процесуальних актів, які набрали законної сили, у межах даної справи, оскільки правильність остаточного судового рішення не повинна піддаватися сумніву за межами системи засобів правового захисту, які передбачені процесуальним законодавством, що слідує з положень пунктів 7, 8 та 9 частини 3 статті 2 ГПК України, оскільки протилежне порушило б незалежність судової влади та загрожувало б легітимності судових рішень у цілому.

За таких обставин суд приходить до висновку, що задоволення суддею Немченко Л.М. заяв відповідача про відстрочення та зупинення виконання рішення відповідно до ухвал, які набрали законної сили, не входить до компетенції суду при вирішенні питання про відвід у межах подальшого розгляду справи.

Відносно тверджень заявника щодо порушення процесуальних строків суддею при розгляді вказаних заяв та безпосередньо заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами суд зазначає, що заявником не доведено наявність упередженості та необєктивності судді, оскільки розгляд процесуальних заяв поза межами встановлених строків може бути викликаний обєктивними причинами, які у даному випадку судом не можуть аналізуватися через наведені вище мотиви, а наявність субєктивних причин заявником не наведена.

Заявником у поданій заяві вказано, що дана справа неправомірно передана на розгляд судді Немченко Л.М. у звязку з відсутністю у неї повноважень за спеціалізацією, встановленою у суді, щодо розгляду категорій спорів, до якої належить ця справа.

Проте, як встановлено судом шляхом отримання у службі діловодства Господарського суду Херсонської області відповідних документів щодо визначеної у суді спеціалізації суддів, порушень щодо автоматизованого розподілу справи не допущено, про що вказують наступні докази.

Так, відповідно до розпорядження в.о. керівника апарату суду № 67 від 26.04.2017 та Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.04.2018 у звязку із закінченням пятирічного терміну повноважень судді Нікітенка С.В. був здійснений повторний автоматизований розподіл справи, та суддею визначено суддю Немченко Л.М.

Як слідує зі Статистичної картки обліку результатів розгляду справи позовного провадження за справою № 923/2037/15 категорією спору є спір, що виник з поставки товарів, робіт, послуг, та справа облікована за пунктом 1.1.2. статистичної звітності, тобто «спір, що виник з поставки товарів, робіт, послуг»

Безпосередньо наявність спеціалізації у судді Немченко Л.М. на розгляд вказаної категорії спорів наявна за рішенням зборів суддів Господарського суду Херсонської області від 28.12.2015 (протокол № 10 від 28.12.2015), за змістом пунктів 1 та 2 якого з 01.01.2016 суддя Немченко Л.М. була включена до колегії № 1 та їй визначена спеціалізація по розгляду спорів, у тому числі тих, що повязані з поставкою товарів, робіт, послуг (пункт 1.1.2. статистичної картки).

Таким чином, станом на час повторного розподілу справи 26.04.2017 у судді Немченко були повноваження на розгляд справ, повязаних з поставкою товарів, робіт, послуг.

Суд також зазначає, що на даний час суддя Немченко Л.М. спеціалізується на іншій категорії спорів, що слідує з рішень зборів суддів Господарського суду Херсонської області № 2 та № 3 від 29.05.2017, а також № 1 від 28.09.2017, але така спеціалізація діє лише при первісному розподілі справ, які надходять до суду, починаючи з часу прийнятих зборами суддів рішень відносно судді Немченко Л.М.

Заявником також наведений аргумент відносно можливої упередженості та необєктивності судді Немченко Л.М. у звязку з поданою на неї скаргою до Вищої ради правосуддя. Аналізуючи його, суд зазначає, що подача скарги на дії та рішення судді при розгляді справи до відповідних уповноважених на їх розгляд органів не вказує сама по собі на можливу упередженість та необєктивність судді, оскільки презюмується, що суддя не може бути занадто чутливим та сприймати вимогу про його відвід або скаргу на нього як особисту образу, що слідує зі статті 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого 22 лютого 2013 року ХІ черговим зїздом суддів України (рішення Зїзду від 22.02.2013).

Висновки суду з предмету судового розгляду

З урахуванням викладених та установлених судом обставин, аналізу аргументів заявника та матеріалів справи, суд приходить до висновку про необґрунтованість поданої заяви про відвід та відсутність підстав для її задоволення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 39, 232, 234, 235 ГПК України

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви Колективного підприємства «Промжилбуд» про відвід судді Немченко Л.М. відмовити.

Ухвала набирає чинності з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Дата підпису ухвали 28.09.18.

Суддя М.К. Закурін