ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2018 року

м. Київ

Справа № 916/2992/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Мачульського Г.М. - головуючого, Кушніра І.В., Краснова Є.В.

при секретарі судового засідання Лихошерст І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного підприємства "Універсал"

на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 20.06.2018 (колегія суддів у складі головуючого Савицького Я.Ф., суддів Головея В.М., Разюк Г.П.)

та на рішення Господарського суду Одеської області від 21.03.2018 (суддя Невінгловська Ю.М.)

за позовом Приватного підприємства "Універсал"

до 1. Балтської міської ради Одеської області

2. Балтської районної державної адміністрації Одеської області

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів Фізична особа-підприємець Красатюк Галина Борисівна та Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-Нива"

про визнання незаконними дії та бездіяльність

за участю:

відповідача-1: Солов`ян В.М. (довіреність від 15.12.17)

відповідача-2: Півторак Д.М. (довіреність від 01.06.2018)

ВСТАНОВИВ:

Звернувшись у суд з даним позовом, Приватне підприємство "Універсал" (далі - позивач), уточнивши свої вимоги, просило визнати: незаконними дії Балтської міської ради Одеської області (далі-відповідач-1) по розпорядженню нерозподіленими (невитребуваними) земельними частками (паями), розташованими за межами населених пунктів на території Балтської об'єднаної територіальної громади (колишньої Борсуківської сільської ради) загальною площею 86,0255 га без законних повноважень; незаконною бездіяльність Балтської районної державної адміністрації Одеської області (далі-відповідач-2) щодо не розгляду заяви позивача від 18.10.2017 № 300 (далі-заява) про надання в оренду нерозподілених (невитребуваних) земельних часток (паїв), розташованих за межами населених пунктів на території Балтської об'єднаної територіальної громади (колишньої Борсуківської сільської ради) загальною площею 86,0255 га та зобов'язати відповідача-2 розглянути заяву.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням відповідача-1 від 07.04.2017 № 485-VІІ нерозподілені (невитребувані) земельні частки (паї) надані в оренду іншій особі, в той час як позивач мав намір отримати земельні ділянки в оренду згідно заяви, яка не була розглянута відповідачем-2, що свідчить про незаконність дій відповідача-1 та про бездіяльність відповідача-2, оскільки порушує право позивача.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 21.03.2018, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 20.06.2018, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати вище вказані судові рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права.

В обґрунтування доводів касаційної скарги позивач посилався на те, що відповідач-1, який не є правонаступником прав та обов'язків відповідних рад, які були об'єднані в одну раду, не вправі був розпоряджатися земельними частками, які розташовані за межами населених пунктів, оскільки це є компетенцією відповідача-2. При цьому заявник вказує на те, що судами не були враховані висновки, які викладені у постановах Вищого господарського суду України від 07.12.2017 у справі № 906/245/17, від 18.07.2017 у справі № 922/3311/16. Позивач зазначає, що судами не досліджений лист відповідача-2 від 20.11.2017 № 01-35/1744, а також залишено поза увагою те, що заяву відповідач-2 не розглядав.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач-1 просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані позивачем судові рішення без змін, обґрунтовуючи свої доводи тим, що доводи касаційної скарги правильності висновків судів не спростовують.

Відзив Фізичної особи-підприємця Красатюк Галина Борисівна на касаційну скаргу позивача не може бути розглянуто, оскільки він поданий 18.09.2018, тобто поза межами строку, визначеного ухвалою Касаційного господарського суду від 01.08.2018.

Так ухвалою Верховного Суду від 01.08.2018 визначено строк для подання відзиву на касаційну скаргу з доказами надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, до Касаційного господарського суду до 31.08.2018.

Частиною 1 статті 295 Господарського процесуального кодексу України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року N 2147-VIII передбачено, що учасники справи мають право подати до суду касаційної інстанції відзив на касаційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом касаційної інстанції в ухвалі про відкриття касаційного провадження.

Згідно частини 4 статті 13 цього Кодексу кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до положень частини 1 статті 118 вказаного Кодексу право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Отже поза межами вказаного строку право на подачу відзиву відсутнє.

На підставі викладеного, зазначений відзив залишено судом без розгляду, оскільки він був поданий після закінчення строку, наданого для його подання, без наявності поважних причин.

Переглянувши у касаційному порядку оскаржені судові рішення, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, беручи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, виходить з наступного.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, відповідач-1 та Балтська об'єднана територіальна громада були утворені відповідно до рішень відповідача-1 від 04.08.2015 № 1087-VІ та Одеської обласної ради від 12.08.2015 № 1417-VІ, відповідач-1 є представницьким органом Балтської об'єднаної територіальної громади та правонаступником 16-ти сільських рад і однієї міської ради, які увійшли до його складу, у тому числі Борсуківської сільської ради Балтського району Одеської області.

Згідно постанови Верховної Ради України від 04.02.2016 №985-УІІІ місто Балта Балтського району Одеської області віднесено до категорії міст обласного значення.

Судами встановлено, що рішенням відповідача-1 від 01.02.2017 № 405-VII затверджено Положення про надання в оренду нерозподілених (невитребуваних) земельних часток (паїв) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва" (надалі - Положення), яке регулює порядок надання Балтською міськрадою в межах Балтської об'єднаної територіальної громади нерозподілених (невитребуваних) земельних часток (паїв) в оренду.

Рішенням відповідача-1 від 23.02.2017 № 430-VІІ було затверджено перелік нерозподілених (невитребуваних) земельних часток (паїв) (масивів нерозподілених (невитребуваних) земельних часток (паїв)), що надаватимуться в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Також встановлено, що рішенням відповідача-1 від 07.04.2017 № 485-VІІ надано фізичній особі-підприємцю Красатюк Галині Борисівні в оренду строком на 7 років одинадцять масивів нерозподілених (невитребуваних) земельних часток (паїв) загальною площею 77,9391 га на території колишньої Борсуківської сільської ради Балтського району Одеської області та рішенням відповідача-1 від 09.06.2017 № 553-VІІ надано Товариству з обмеженою відповідальністю "Агро-Нива" строком на 7 років 3 масиви нерозподілених (невитребуваних) земельних часток (паїв) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території колишньої Борсуківської сільської ради Балтського району Одеської області загальною площею 8,0864 га.

Судами встановлено, що на звернення позивача від 18.10.2017 № 300, відповідач-2 листом від 20.11.2017 № 01-35/1540 надав йому відповідь.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивачем не доведено обставин, які б свідчили про порушення відповідачами його прав та інтересів. При цьому апеляційний суд вказав на те, що вимоги позивача до відповідача-2 є безпідставними, оскільки останній надав позивачу відповідь.

Підстави для скасування постанови апеляційного суду відсутні з огляду на наступне.

Приписами статті 3 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних ділянок часток (паїв)" визначено, що підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації (ч.1). Земельна частка (пай) виділяється її власнику в натурі (на місцевості), як правило, однією земельною ділянкою. За бажанням власника земельної частки (паю) йому можуть бути виділені в натурі (на місцевості) дві земельні ділянки з різним складом сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сінокоси або пасовища) (ч.3).

Разом з тим приписами статті 15 Цивільного Кодексу України унормовано, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1). Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2).

Встановивши, що позивач не довів тих обставин з якими пов'язував свої вимоги, апеляційний суд дійшов висновку про те, що відсутні підстави для задоволення позову, оскільки нерозподілені (невитребувані) земельні частки (паї) були надані в оренду відповідній особі згідно рішення відповідача-1 від 07.04.2017 № 485-VІІ, яке не було визнано недійсним в установленому законом порядку, та враховуючи відповідь відповідача-2 на звернення позивача, права та охоронювані законом інтереси позивача, відповідачами не порушені.

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду погоджується з наведеними висновками апеляційного суду, оскільки за наявності чинних і неоскаржених позивачем рішень відповідача-1 від 07.04.2017 № 485-VІІ, та від 09.06.2017 № 553-VІІ, про надання третім особам у справі земельних ділянок, і виходячи із того, що із встановлених судами обставин вбачається, що позивач не звертався в установленому законом порядку до відповідача-1 для отримання нерозподілених (невитребуваних) земельних часток (паїв), які були передані певній особі за відповідним рішенням, відсутні правові підстави вважати заявлена позивачем вимога до відповідача-1, у разі її задоволення, призведе до поновлення прав позивача, які, як він вважає, порушені.

Більш того така вимога позивача до відповідача-1, у разі її задоволення, не може бути виконана у примусовому порядку, так як відсутній механізм виконання такого рішення суду.

При цьому, із встановлених судами обставин справи вбачається, що листом від 20.11.2017 за № 01-35/1744 відповідач-2 повідомляв позивача про те, що рішенням відповідача-1 від 07.04.2017 № 485-VІІ нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки (паї) були надані в оренду іншій особі, тобто заява позивача була розглянута відповідачем-2, що виключає підстави вважати, що в діях останнього наявні ознаки бездіяльності стосовно відповіді на звернення позивача.

За таких обставин висновок суду апеляційної інстанції про відмову в позові, є законним та обґрунтованим.

Доводи позивача, які обґрунтовані постановами Вищого господарського суду України від 07.12.2017 у справі № 906/245/17, від 18.07.2017 у справі № 922/3311/16, не можуть бути підставою для скасування судових рішень, оскільки із положень статей 302, 303 315 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що як саме повинна застосовуватися норма права, віднесено до компетенції Великої Палати, а отже враховуючи наведені положення процесуального законодавства при вирішенні даного спору визначальне значення з даного питання мають правові висновки саме Великої Палати Верховного Суду.

Наведеним спростовуються доводи, викладені у касаційній скарзі, щодо незаконності оскарженої постанови суду апеляційної інстанції, а доводи відзиву відповідач-1 на касаційну скаргу ґрунтуються на фактичних обставинах.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Російської Федерації"), у справі "Нєлюбін проти Російської Федерації", повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Згідно ж із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже вказані рішення Європейського суду з прав людини суд касаційної інстанції застосовує у даній справі як джерело права.

За вказаних обставин оскільки фундаментальних порушень не встановлено, підстав для скасування оскарженої постанови немає.

Відповідно до приписів статті 129 частини 4, статті 315 частини 3 пункту "в" Господарського процесуального кодексу України, судові витрати у справі належить покласти на позивача.

Керуючись статтями 301, 308, 309, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного підприємства "Універсал" залишити без задоволення, а постанову Одеського апеляційного господарського суду від 20.06.2018 у справі Господарського суду Одеської області №916/2992/17, залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.М. Мачульський

Судді І.В. Кушнір

Є.В. Краснов