ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"27" вересня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/2049/18

Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловської Ю.М. розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „МІЛК ВОРД про забезпечення позову вх. ГСОО №2-4839/18 подану по справі №916/2049/18:

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "МІЛК ВОРД" (01133, м.Київ, вул.Євгена Коновльця, буд 31, офіс 107/2);

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-консалтингове бюро "Тріада" (67500, Одеська обл., Лиманський р-н, с. Фонтанка, вул. Урожайна, буд. 4);

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: 1. Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 "Південний" (65059, м. Одеса, вул. Краснова, 6/1); 2. Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_2 (02094, м. Київ, вул. Юрія Поправки, буд. 6)

про визнання незаконним звіту

ВСТАНОВИВ:

25.09.2018 року до Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "МІЛК ВОРД" (вх. ГСОО № 2210/18) до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-консалтингове бюро "Тріада" про визнання незаконним звіту відповідача щодо оцінки рухомого майна та обладнання згідно постанови про опис майна позивача від 16.08.2018 року у ВП №56968852

Відповідно до п. 9 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, невирішені судові справи за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду, що додається до матеріалів справи, передаються для повторного автоматизованого розподілу справ виключно у разі, коли суддя (якщо справа розглядається одноособово) або суддя-доповідач зі складу колегії суддів (якщо справа розглядається колегіально) у передбачених законом випадках не може продовжувати розгляд справи більше чотирнадцяти днів, що може перешкодити розгляду справи у строки, встановлені цим Кодексом.

Розпорядженням керівника апарату суду від 25.09.2018р. №512, у звязку з настанням обставин, які унеможливлюють участь судді у розгляді справи №916/2049/18, а саме: звільнення ОСОБА_3 з посади судді Господарського суду Одеської області у відставку з 25.09.2018р. та з метою дотримання строків визначених Господарським процесуальним кодексом України, призначено повторний автоматичний розподіл позовної заяви вх. №2210/18 від 25.09.2018р., за результатами якого позовну заяву вх. №2210/18 від 25.09.2018р. розподілено судді Невінгловській Ю.М., а також передано нерозглянуті картки додаткових матеріалів вх. №№ 2-4838/18 та 2-4839/18 від 20.09.2018р.

Підставами для звернення з відповідним позовом позивачем визначено невідповідність звіту про оцінку майна здійсненого Товариством з обмеженою відповідальністю „Інвестиційно-консалтингове бюро „ТРІАДА в рамках виконавчого провадження ВП 56968852 щодо оцінки рухомого майна та обладнання згідно постанови про опис майна ТОВ „МІЛК ВОРД від 16.08.2018 року у ВП №56968852, вимогам нормативно-правових актів, що регулюють проведення оцінки нерухомого майна, методології оцінювання, методам та процедурі оцінювання, а саме, приписам п.п. 47-49, 50-51 національного стандарту №1 „Загальні засади оцінки майна і майнових прав, що за думкою позивача, призвело до неправильного визначення дійсної вартості майна.

Правовими підставами для звернення з даним позовом позивачем також визначено положення ст. 57 Закону України „Про виконавче провадження, ч. 6 ст. 9 Закону України „Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні.

Ухвалою суду від 27.09.2018 року за даним позовом було відкрито провадження у справі №916/2049/18 за правилами загального позовного провадження.

Разом з позовною заявою ТОВ „МІЛК ВОРД подано до суду заяву про забезпечення позову (вх. ГСОО №2-4839/18 від 25.09.2018 року), в порядку ст.ст. 136-137 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до змісту заяви про забезпечення позову ТОВ „МІЛК ВОРД просить суд заборонити приватному виконавцеві Виконавчого округу міста Києва ОСОБА_2 та іншим особам у тому числі Державному підприємству „СЕТАМ вчиняти дії, направлені на реалізацію нерухомого майна, яке належить на праві власності ТОВ „МІЛК ВОРД, а саме: рухомих речей та обладнання, згідно постанови про опис майна від 16.08.2018 року у ВП 56968852.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.138 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову подається одночасно з пред'явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно зі ст.136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.п. 2, 5, 10 ч.1 ст.137 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується забороною відповідачу вчиняти певні дії; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Положеннями ч.4 ст.137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно п.п.3, 4, 6 ч.1 ст.139 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

У відповідності до ч.1 ст.140 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Так, в обґрунтування поданої заяви ТОВ „МІЛК ВОРД посилається на те, що предметом розгляду справи є оскарження здійсненого 27.08.2018р. ТОВ „Інвестиційно-консалтингове бюро „ТРІАДА звіту про оцінку майна у рамках виконавчого провадження. При цьому, вказує, що відповідно до положень ч. 5 ст. 57 Закону України „Про виконавче провадження оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Отже, ТОВ „МІЛК ВОРД стверджує, що у разі невжиття заходів забезпечення позову буде завдано шкоду його законним правам та інтересам через реалізацію заставного майна за визначеною ТОВ „Інвестиційно-консалтингове бюро „ТРІАДА ринковою вартістю майна, яку оскаржує позивач у рамках розгляду справи №916/2049/18. Водночас, ТОВ „МІЛК ВОРД наполягає на тому, що у разі невжиття відповідних заходів забезпечення позову призведе до порушення вимог законодавства щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки ТОВ „МІЛК ВОРД не зможе захистити їх в межах одного судового провадження.

Вирішуючи питання щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову у справі №916/2049/18, суд зазначає, зокрема, про таке.

Так, забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання рішення суду. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Разом з тим, особа яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову, необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов'язано вирішення питання про забезпечення позову.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Згідно зі ст.76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, достатньо обґрунтованою для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник та наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Водночас, у вирішенні питання про забезпечення позову суд, зокрема, враховує імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів в звязку з чим суд зазначає таке.

Положеннями ст. 57 Закону України „Про виконавче провадження, серед іншого, встановлено, що оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

За приписами ст. 61 Закону України „Про виконавче провадження, реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Реалізація за фіксованою ціною застосовується щодо майна, оціночна вартість якого не перевищує 50 мінімальних розмірів заробітної плати. Реалізація за фіксованою ціною не застосовується до нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден незалежно від вартості такого майна. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України.

У відповідності до пункту 1 розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2831/5 29.09.2016 (надалі Порядок), реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 57 Закону України "Про виконавче провадження". Датою передачі майна на реалізацію вважається дата внесення в Систему інформаційного повідомлення про електронні торги (торги за фіксованою ціною).

Згідно п. 4 р. ІІ Порядку, приватний виконавець самостійно формує і перевіряє заявку та документи щодо передання майна на реалізацію на відповідність вимогам законодавства та після встановлення відповідності документів таким вимогам підписує (за допомогою електронного цифрового підпису або власноруч у випадку, передбаченому пунктом 4 розділу I цього Порядку) заявку на реалізацію арештованого майна та надсилає її разом із документами, передбаченими абзацами четвертим - восьмим пункту 3 розділу II цього Порядку, в електронному вигляді через особистий кабінет приватного виконавця для внесення інформації про проведення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) до Системи.

Згідно положень п. 3 р. ІІІ Порядку, організатор вносить до Системи інформацію про майно та формує лот торгів (інформаційне повідомлення про електронні торги (торги за фіксованою ціною)) на підставі отриманої ним заявки не пізніше ніж на третій робочий день з дати її отримання. Після внесення лота до Системи автоматично визначається строк для підготовки до проведення торгів, реєстрації учасників, огляду майна, який становить: для торгів за фіксованою ціною - 5 календарних днів; для електронних торгів: для лотів зі стартовою ціною до 5000,00 грн - 10 календарних днів; для лотів зі стартовою ціною від 5000,01 до 1000000,00 грн - 20 календарних днів; для лотів зі стартовою ціною від 1000000,01 грн - 30 календарних днів. Дата початку проведення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) призначається на наступний після закінчення зазначених строків день та відображається в інформаційному повідомленні, яке розміщується на Веб-сайті автоматично після внесення інформації про лот у Систему.

З огляду на викладене, суд зазначає, що реалізація арештованого майна складається із сукупності дій, які мають здійснюватись поетапно та без проведення першого етапу не можливо настання наступного, між тим, надані заявником матеріали не містять взагалі відомостей щодо складання приватним виконавцем заявки на реалізацію арештованого майна та подальше її надсилання для внесення інформації про проведення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною).

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості та адекватності вимог щодо забезпечення позову, за відсутності доказів звернення приватного виконавця щодо здійснення реалізації майна під час вчинення дій у ВП 56968852, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви ТОВ „МІЛК ВОРД про забезпечення позову у справі №916/2049/18, оскільки остання не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких суд міг би дійти висновку про наявність обставин неможливості або утруднення виконання рішення суду у майбутньому у разі невжиття відповідних заходів забезпечення позову.

Водночас суд вважає за необхідне розяснити ТОВ „МІЛК ВОРД, що у разі наявності обставин, про які вищезазначено судом, останнє не позбавлено права повторного звернення з відповідною заявою до суду.

Керуючись ст.ст.136, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю „МІЛК ВОРД від 25.09.2018р. за вх. ГСОО №2-4839/18 про забезпечення позову у справі №916/2049/18 відмовити.

Ухвала набрала законної сили 27.09.18р. та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання законної сили ухвали Господарського суду Одеської області.

Суддя Ю.М. Невінгловська