ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05.09.2018 м. Ужгород Справа № 907/355/18

Господарський суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Ушак І.Г.

при секретарі судового засідання Сінкіній Е.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом заступника військового прокурора Ужгородського гарнізону (далі - прокурор) в інтересах держави в особі:

- Адміністрації Державної прикордонної служби України, м. Київ

- Чопського прикордонного загону, м. Чоп (далі позивачі-1, 2)

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Ватра-Тер", м. Київ (далі відповідач, товариство)

про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння

представники:

прокуратури ОСОБА_1, прокурор військової прокуратури Ужгородського гарнізону

позивачів-1, 2 ОСОБА_2, представник за довіреностями;

відповідача не зявився

Прокурор звернувся з даним позовом про витребування земельної ділянки площею 0,6 га, що розташована в с. Малий Березний в урочищі «За полосою» кадастровим номером :03:003:0013 та придбана відповідачем за договором купівлі-продажу від 23.04.13 (далі спірна земельна ділянка), посилаючись на те, що така розташована у межах прикордонної смуги Державного кордону України, відтак є землею оборони за змістом Закону України «Про використання земель оборони», яка не може передаватися у приватну власність. Стверджує, що спірна земельна ділянка вибула з державної власності незаконно, усупереч волі держави в особі її уповноважених органів - Адміністрації державної прикордонної служби України та Чопського прикордонного загону, у зв»язку з чим підлягає витребуванню з незаконного володіння відповідача.

При цьому, посилається на те, що рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 26.06.17 у справі № 298/1008/16-ц визнано недійсним розпорядження голови Великоберезнянської районної державної адміністрації Закарпатської області від 20.01.06 за № 9 «Про передачу земельних ділянок у власність в урочищі «За полосою» за межами населеного пункту с. Малий Березний», яким були виділені гр.ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8В земельні ділянки кадастровими номерами :03:003:0007, :03:003:0008, :03:003:0009, :03:003:0010, :03:003:0011 і :03:003:0012 площею по 0,1 га, які у подальшому обєднані в одну земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0013 спірну у даній справі земельну ділянку.

Прокурор та представник позивачів-1, 2 у ході судового розгляду справи наполягають на задоволені позовних вимог, посилаючись на їх обгрунтування долученими до матеріалів справи документами.

Відповідач письмового відзиву на позов не надав, участі уповноваженого представника у судовому розгляді справи не забезпечив. Разом з цим, відповідач належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи ухвалами від 23.05.2018,10.07.2018, докази чого містяться у матеріалах справи; кореспонденція суду з ухвалою від 06.08.2018 р., яка була надіслана за адресою відповідача вказаною в позовній заяві АДРЕСА_1 - згідно поштового відстеження за штрихкодовим ідентифікатором 010 на офіційному сайті Укрпошти значиться неврученою під час доставки через «інші причини».

Відповідно до правової позиції наведеної у постанові Пленуму Вищого господарського суду від 26.12.11 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (п. 3.9.1), якщо ухвала у справі надіслана за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною та зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, і не повернута підприємством зв'язку або повернута з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

За наведених обставин, оскільки вважається, що відповідач був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, однак не скористався своїм правом подати суду відзив на позов, прийняти участь у судовому розгляді справи, суд вправі згідно ст. 178 ГПК України вирішити спір за наявними матеріалами.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників прокуратури та позивачів, встановив наступне.

Спірні відносини учасників даного провадження виникли щодо земельної ділянку площею 0,6 га, що розташована в с. Малий Березний в урочищі «За полосою» кадастровим номером :03:003:0013.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 26.06.17 у справі № 298/1008/16-ц визнано недійсним розпорядження голови Великоберезнянської районної державної адміністрації Закарпатської області від 20.01.06 за № 9 «Про передачу земельних ділянок у власність в урочищі «За полосою» за межами населеного пункту с. Малий Березний», яким були виділені гр.ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8В земельні ділянки кадастровими номерами :03:003:0007, :03:003:0008, :03:003:0009, :03:003:0010, :03:003:0011 і :03:003:0012 площею по 0,1 га.

Зазначене розпорядження визнано судом недійсним, оскільки встановлено, що земельні ділянки входять до складу прикордонної смуги і розташовані між лінією прикордонних інженерних споруджень та лінією Державного кордону, за законом є землями оборони.

Разом з тим, рішенням суду у справі № 298/1008/16-ц не було задоволено позов у частині зобов»язання відповідачів зазначених вище громадян - звільнити земельні ділянки, оскільки встановлено, що на час пред»явлення позову такі були об»єднані в одну земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0013 що є спірною у даній справі, - яка з 23.04.2013 р. належить на праві приватної власності товариству з обмеженою відповідальністю «ВАТРА-ТЕР» м. Тернопіль.

Наведеним та матеріалами даної справи доведено, що:

- гр.гр. ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які на підставі визнаного судом недійсним розпорядження голови Великоберезнянської районної державної адміністрації Закарпатської області від 20.01.06 за № 9 «Про передачу земельних ділянок у власність в урочищі «За полосою» за межами населеного пункту с. Малий Березний», одержали безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства земельні ділянки кадастровими номерами :03:003:0007, :03:003:0008, :03:003:0009, :03:003:0010, :03:003:0011 і :03:003:0012 площею по 0,1 га, 10.02.06 уклали договори купівлі-продажу щодо цих земельних ділянок з гр. ОСОБА_10, який після об»єднання їх в одну земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0013 загальною площею 0,6 га (спірну у даній справі), продав останню 19.04.07 ТОВ «Калина-Закарпаття» ();

- 1.02.12 ТОВ «Калина-Закарпаття» за договором купівлі-продажу продало цю земельну ділянку малому приватному підприємству «Ольвія» (код ЄДРПОУ 2530997);

- 23.04.13 мале приватне підприємство «Ольвія» за договором купівлі продажу продало цю земельну ділянку товариству з обмеженою відповідальністю «ВатраТер» (), яке згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на даний час є її власником.

Таким чином доведено, що спірна земельна ділянка, яка є землями оборони, оскільки входить до складу прикордонної смуги і розташована між лінією прикордонних інженерних споруджень та лінією Державного кордону, вибула з державної власності незаконно, всупереч волі держави в особі уповноважених її органів - Адміністрації державної прикордонної служби України та Чопського прикордонного загону.

Наведені обставини, які доведені матеріалами справи та не спростовані у ході судового розгляду відповідачем, послугували підставою пред»явленого прокурором позову про витребування від останнього набувача (добросовісного) відповідача у справі у порядку ст.ст. 387, 388 ЦК України.

Приписами ст. 387 ЦК України встановлено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

За приписами ст. 84 Земельного кодексу України, якою встановлено право власності держави на землю, встановлено, що до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема, землі оборони.

Статтею 3 Закону України «Про використання земель оборони» визначено, що уздовж державного кордону України відповідно до закону встановлюється прикордонна смуга, в межах якої діє особливий режим використання земель. Землі в межах прикордонної смуги та інші землі, необхідні для облаштування та утримання інженерно-технічних споруд і огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій та інших об'єктів, надаються в постійне користування військовим частинам Державної прикордонної служби України.

За фактичних обставин справи, оскільки земельні ділянки кадастровими номерами :03:003:0007, :03:003:0008, 120883600:03:003:0009, :03:003:0010, :03:003:0011 і :03:003:0012 площею по 0,1 га що є державною власністю як землі оборони, які згодом були об»єднані у спірну в даній справі земельну ділянку, безвідплатно були набуті в особи, яка не мала права їх відчужувати (Великоберезнянська райдержадміністрація), що встановлено рішенням суду у справі № 298/1008/16-ц, та з огляду на приписи наведеного законодавства, суд дійшов висновку про підставність предявленого позову, його задоволення та витребування спірної земельної ділянки від товариства з обмеженою відповідальністю «Ватра-Тер», який є добросовісним її набувачем.

За змістом ст. 129 ГПК України судовий збір сплачений позивачем при поданні позову на суму належить відшкодувати за рахунок відповідача.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю

Витребувати з незаконного володіння товариства з обмеженою відповідальністю "Ватра-Тер" (04071, АДРЕСА_2, ) на користь держави в особі Адміністрації Державної прикордонної служби України, м. Київ та Чопського прикордонного загону, м. Чоп земельну ділянку кадастровим номером :03:003:0013 площею 0,6 га за межами населеного пункту с. Малий Березний Великоберезнянського району Закарпатської області.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Ватра-Тер" ( 04071, АДРЕСА_3, код 24626253) на користь військової прокуратури Західного регіону України (88000, м. Ужгород, вул. Бращайків, код 09515668) у відшкодування сплаченого судового збору суму 6517,81 грн. (шість тисяч пятсот сімнядцять грн. 81 коп).

Відповідно до приписів ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України. Повний текст рішення складено 27.09.2018

Суддя Ушак І.Г.