ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про забезпечення позову

01.10.2018м. ДніпроСправа № 904/4368/18

За заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Дніпро про забезпечення позову

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Дніпро

до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, м. Дніпро

про визнання договору оренди нерухомого майна продовженим

Суддя Бєлік В.Г.

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області в якому просить:

- визнати договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності за № 12/02-6024-ОД від 19.08.2016 року з додатковою угодою від 20.07.2017 року, укладений між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, продовженим на той самий строк, на який він був укладений, а саме на 2 роки, тобто до 18.08.2020, на тих самих умовах.

Крім того, разом з позовною заявою 28.09.2018 представник позивача подав до суду заяву, якою просить суд забезпечити позов шляхом:

- заборони Регіональному відділенню Фонду державного майна України у Дніпропетровській області приймати рішення про розірвання договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності за № 12/02-6024-ОД від 19.08.2016 року з додатковою угодою від 20.07.2017 укладеного з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1.

Господарський суд вважає, що заява позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом за заявою сторони, прокурора, або з ініціативи господарського суду як гарантія реального виконання рішення суду.

У відповідності зі ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 Частини 1 Статті 137 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Зі змісту п.п. 3,4 ч. 1 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо).

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заборона відповідачу приймати рішення щодо розірвання спірного договору з додатковою угодою, яким позивач вважає за необхідне забезпечити свої позовні вимоги не відповідає зазначеним принципам. До того ж, оскільки позов носить немайновий характер в разі його задоволення відсутнє реальне виконання рішення суду, що виключає можливість задоволення заяви про забезпечення позову ФОП ОСОБА_1

Таким чином, доводи позивача не знайшли свого підтвердження, що є підставою для відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Дніпро про забезпечення позову - відмовити.

Згідно з приписами ст.235 Господарського процесуального кодексу України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано 01.10.2018

Суддя ОСОБА_2