ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Закарпатської області
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХвала
про відмову у видачі судового наказу
"24" вересня 2018 р. м. Ужгород Справа № 907/556/18
Суддя господарського суду Закарпатської області Пригара Л.І.,
розглянувши матеріали заяви Акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк, м. Київ про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи підприємця ОСОБА_1, смт. Великикй Бичків Рахівського району суми 108 714 грн. 70 коп., в тому числі 83 511 грн. 50 коп. заборгованості за кредитом, 7 875 грн. 08 коп. заборгованості по відсотках, 10 000 грн. заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії та 7 328 грн. 12 коп. пені,
18.09.2018 року до господарського суду Закарпатської області надійшла заява Акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк, м. Київ про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи підприємця ОСОБА_1, смт. Великикй Бичків Рахівського району суми 108 714 грн. 70 коп., в тому числі 83 511 грн. 50 коп. заборгованості за кредитом, 7 875 грн. 08 коп. заборгованості по відсотках, 10 000 грн. заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії та 7 328 грн. 12 коп. пені.
Положеннями ст. 150 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником. У заяві повинно бути зазначено:
1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; 3) імя (прізвище, імя та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
До заяви про видачу судового наказу додаються:
1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким предявлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.
Розглянувши подані заявником матеріали, суд зазначає, що до заяви про видачу судового наказу додано копію Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання послуги КУБ, без належних доказів її підписання електронним цифровим підписом та належним чином завіреної копії меморіального ордеру про видачу кредиту відповідачу саме 05.09.2017 року. До матеріалів заяви долучено копію меморіального ордеру від 05.09.2017 року без підпису уповноважених представників банку та проставлення на ньому печатки про видачу кредиту саме 05.09.2017 року. Копія вказаного меморіального ордеру завірена представником позивача 27.08.2018 року, що не може свідчити про видачу кредиту відповідачу 05.09.2017 року.
Статтею 91 ГПК України визначено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.
Приписами ст. 96 ГПК України передбачено, що електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних й інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам'яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.
В даному випадку, заявником не додано до заяви доказів, якими обґрунтовані обставини позовних вимог щодо видачі судового наказу в частині стягнення суми основного боргу (за кредитом, процентами та комісією), що є порушенням приписів п. п. 3, 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України.
Відповідно до п. п. 1, 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу, із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказ.
За приписами ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.
Дослідивши подану заяву в іншій частині, а саме, щодо вимоги про стягнення з боржника суми 7 328 грн. 12 коп. пені, суд приходить до висновку, що у цій частині заява про видачу судового наказу задоволенню не підлягає.
Положеннями ст. 148 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, та в разі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Статтею 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Отже, з аналізу вказаних норм закону слідує, що пеня за своєю правовою природою є не грошовою заборгованістю за договором, а видом штрафних санкцій, яку сторона сплачує у разі невиконання/неналежного виконання свого грошового зобовязання.
Відповідно до ч. 3 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов'язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.
Розглянувши подані заявником матеріали, суд зазначає, що в заяві про видачу судового наказу міститься вимога про стягнення пені, яка за своєю правовою природою не є вимогою про стягнення грошової заборгованості за договором та не підлягає розгляду в порядку наказного провадження.
У порядку п. 3 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.
За наведених обставин, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу в частині вимоги про стягнення 7 328 грн. 12 коп. пені.
Відповідно до ч. 2 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.
Керуючись ст. ст. 147 - 154, 234 Господарського процесуального кодексу України,
СУД УХВАЛИВ:
1. Відмовити Акціонерному товариству Комерційний банк Приватбанк, м. Київ про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи підприємця ОСОБА_1, смт. Великикй Бичків Рахівського району суми 108 714 грн. 70 коп., в тому числі 83 511 грн. 50 коп. заборгованості за кредитом, 7 875 грн. 08 коп. заборгованості по відсотках, 10 000 грн. заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії та 7 328 грн. 12 коп. пені.
2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею у відповідності до ч. 2 ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена в апеляційному порядку у строки, встановлені статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.
Ухвала підписана 26.09.2018 року.

Суддя Пригара Л.І.