УХВАЛА

03 жовтня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/19923/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

О.О. Мамалуй - головуючий, Л.В. Стратієнко, В.І. Студенець

за участю секретаря судового засідання - В.В. Шпорт,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Національного банку України

про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду

за касаційною скаргою Національного банку України

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.07.2018р.

у складі колегії судів: І.М. Скрипка - головуючий, Є.Ю. Шаптала, С.А. Гончаров

та на рішення господарського суду міста Києва від 28.09.2017р.

суддя: К.І. Головіна

за позовом Національного банку України

до публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Актив-Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації А.М. Шевченка

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про стягнення 8 052 334,33 грн.

за участю представників:

від позивача: Гузієнко Я.М.,

від відповідача: Салівон В.І.,

від третьої особи: Костюченко І.В.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Верховного Суду від 06.09.2018р. відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Національного банку України на постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.07.2018р. та на рішення господарського суду міста Києва від 28.09.2017р. у справі №910/19923/16.

Національний банк України подав до Верховного Суду клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, посилаючись на п. 5 ст. 302 ГПК України.

На думку заявника, питання застосування банками, які перебувають в процесі ліквідації, ч. 3 ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" щодо порядку позачергового задоволення вимог заставодержателя, а також питання щодо можливості застосування ст. 52 Закону України "Про заставу" до неплатоспроможних банків, містять виключну правову проблему, оскільки висновки судів фактично зводяться до того, що позачергове задоволення вимог заставодержателів (окрім випадків звернення стягнення на майно), в процесі ліквідації банку не може бути реалізовано.

Розглянувши клопотання Національного банку України про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення.

Відповідно до ч. 5 ст. 302 ГПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду відповідно до положень ч. 5 ст. 302 ГПК України, Суд, керуючись внутрішнім переконанням, у кожному конкретному випадку, з урахуванням порушеного питання оцінює обґрунтованість доводів заявника щодо існування проблеми у застосуванні відповідної норми права, а також оцінює, чи необхідна така передача для формування єдиної правозастосовчої практики та забезпечення розвитку права.

При цьому наявність виключної правової проблеми надає Суду право та, відповідно, не покладає на нього обов'язку передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Предметом даного позову є вимога Національного банку України до ПАТ "КБ "Актив-Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації про стягнення коштів, що надійшли відповідачу в рахунок погашення заборгованості за заставленими кредитами.

Верховний Суд дійшов висновку, що дана справа не містить виключної правової проблеми і передача її на розгляд Великої Палати Верховного Суду не є необхідною для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Доводи НБУ, викладені в клопотанні, зводяться до обґрунтування неправомірності оскаржуваних рішення та постанови судів попередніх інстанцій і незгоди заявника з відповідним застосуванням судами ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та ст. 52 Закону України "Про заставу" та не свідчать про наявність виключної правої проблеми у даній справі.

З урахуванням наведеного Верховний Суд вважає, що справа не підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Керуючись ст.ст. 233, 234, 303 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Національному банку України в задоволенні клопотання про передачу справи №910/19923/16 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. О. Мамалуй

Суддя Л. В. Стратієнко

Суддя В. І. Студенець