РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.10.2018Справа № 923/548/18
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом публічного акціонерного товариства "Херсонобленерго"

до Херсонської філії публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк"

про стягнення 27 735,39 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Херсонобленерго" звернулося до господарського суду Херсонської області із позовними вимогами до Херсонської філії публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" про стягнення 27 735,39 грн., на підставі ст. 526 ЦК України у зв'язку з не виконанням умов договору.

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 18.06.2018 року вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №923/548/18.

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 17.07.2018 року передано справу №923/548/18 на розгляд господарського суду міста Києва за територіальною юрисдикцією (підсудністю).

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями справу № 923/548/18 передано на розгляд судді Мудрому С.М.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 26.07.2018 прийнято справу №923/548/18 до свого провадження суддею Мудрим С.М. та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

23.08.2018 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

23.07.2001 p., між ПАТ "ЕК "Херсонобленерго" та Херсонською філією Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (далі по тексту - ХФ ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", відповідач) було укладено договір на прийом платежів за електроенергію від побутових споживачів та надання послуг по наданню інформації по платежам № 663юр. Зазаначений договір було розірвано на підставі умов зазначених в п. 5.2 вищезазначеного договору з 16 лютого 2015 року.

Відповідно до протоколу загальних зборів акціонерів від 19.04.2018 p., було затверджено, що Акціонерне товариство "Херсонобленерго" (далі по тексту - AT "Херсонобленерго") є новим найменуванням Приватного акціонерного товриства "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго", яке в свою чергу, є новим найменуванням Публічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія" "Херсонобленерго", яке є правонаступником Відкритого акціонерного товариства "Херсонобленерго".

У зв'язку з розірванням вищезазначеного договору, AT "Херсонобленерго" розпочало роботу по закриттю поточних рахунків структурних підрозділів, які здійснюють роботу зі споживачами.

Порядок відкриття банками рахунків клієнтів, використання коштів за ними і порядок їх закриття визначаються "Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах", затверджену постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 1.8 Інструкції, банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунку поточні рахунки, за договором банківського вкладу - вкладні (депозитні) рахунки.

Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

18.03.2006 р. в Високопільському відділені ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" між позивачем та відповідачем було укладено договір банківського рахунку № HEOGC5/04014 за яким був відкритий банківський рахунок № 3939.

08.12.2016 р. Високопільський РЕЗ і EM AT "Херсонобленерго" направив на адресу відповідача заяву про закриття поточного рахунку № 3939 з вимогою перерахування залишку коштів на рахунок № 3624 відкритий у ПАТ "ОЩАДБАНК".

Листом від 28.12.2016 р. за вих. № 20.1.0.0.0/7-20161222/68 відповідач надав відповідь, в який зазначив, що рахунок № 3939 закритий 27.12.2016 р.

Пізніше, а саме 11.01.2017 р. листом за вих. № 20.1.0.0.0/7-20170105/2395 на адресу Високопільського РЕЗ і EM AT "Херсонобленерго", відповідач додатково повідомив про неможливість повернення на рахунок підприємства помилково перерахованих коштів у зазначеній сумі у зв'язку зі знаходженням на рахунку 0367 (транзитний рахунок) недостатньої для виконання вимоги суми грошових коштів.

13.04.2017 р. за вих. № 02/04-016442 AT "Херсонобленерго" надіслало лист керуючому Високопільським відділенням ПАТ КБ Приватбанк з вимогою надати письмове пояснення стосовно наданих запитів з питання перерахування коштів Високопільського РЕЗ і ЕМ, які знаходяться на транзитному рахунку № 0367 в сумі 483.08 грн. на поточний рахунок Високопільського РЕЗ і ЕМ.

У відповідь на вищезазначений запит, відповідач надіслав лист від 28.04.2017 р. за вих. № 20.1.0.0.0/7-20170424/2281 та продублював відповідь надіслану раніше листом від 11.01.2017 р. за вих. № 20.1.0.0.0/7-20170105/2395 про неможливість повернення коштів.

За твердженням позивача, відповідач проігнорував вимоги AT "Херсонобленерго" та не здійснив завершальні операції за рахунком під час його закриття та проведення відповідних розрахункових операцій.

Аналогічна ситуація склалася і в Великолепетиському РЕЗ і EM AT "Херсонобленерго". Так, 18.03.2006 р. в Великолепетиському відділені ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" між позивачем та відповідачем було укладено договір банківського рахунку № HEQ408/04016 за яким був відкритий банківський рахунок № 2774.

08.12.2016 р. Великолепетиський РЕЗ і EM AT "Херсонобленерго" направив на адресу відповідача заяву про закриття поточного рахунку № 2774 з вимогою перерахування залишку коштів на рахунок № 1359 відкритий у ПАТ "ОЩАДБАНК".

Листом від 10.01.2017 р. за вих. № 20.1.0.0.0/7-20161220/554 відповідач надав відповідь, що заява оформлена неналежним чином, а саме: має бути підписана керівником юридичної особи або іншою уповноваженою на це особою.

Листом від 23.01.2017 р. за вих. № 02/10-003212 на виконання вищевказаного листа, AT "Херсонобленерго" на адресу відповідача надіслало повторну заяву з виправленнями.

Листом від 08.02.2017 р. за вих. № 20.1.0.0.0/7-20170201/5563 відповідач надав відповідь, в який зазначив, що рахунок № 2774 закритий 08.02.2017 p., без надання відомостей щодо повернення залишку коштів з рахунку № 2774 .

20.02.2017 р. за вих. № 43/02-007536 AT "Херсонобленерго" надіслало лист керуючому Високопільським відділенням ПАТ КБ "Приватбанк" з вимогою перерахування коштів Великолепетиського РЕЗ і ЕМ в сумі 27 252.31 грн.. які знаходились на рахунку № 2774. на рахунок № 1359 відкритий у ПАТ "ОЩАДБАНК".

28.02.2017 р. за вих. № 20.1.0.0.0/7-20170220/5817 відповідач надав відповідь в якій зазначив, що згідно Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління НБУ від 21.01.2004 р. № 22, Банк не має можливості виконати вимогу позивача, оскільки зазначений ним рахунок № 2774 у ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" не обслуговується.

Проте, під час розгляду справи судом встановлено, що вказані твердження позивача, на котрих ґрунтуються вимоги позовної заяви, повністю спростовані відповідачем з огляду на наступне.

Дійсно, 18.03.2006 року в Високопільському відділені позивачем та відповідачем було укладено договір банківського рахунку №HEOGC5/04014, на підставі якого позивачу відкрито рахунок № 3939.

На підставі заяви Позивача від 08.12.2016 року, керуючись положеннями Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах (далі - Інструкція), 27.12.2016 року Банком закрито рахунок № 3939, що не заперечується у позові.

18.03.2006 року в Великолепетинському відділені AT КБ "ПРИВАТБАНК" між позивачем та відповідачем було укладено договір банківського рахунку № HEQ408/0416, на підставі якого позивачу відкрито рахунок № 2774.

На підставі заяви Позивача від 23.01.2017 року, керуючись положеннями Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, 02.08.2017 року Банком закрито рахунок № 2774, що не заперечується у позові.

Відповідно до п. 20.5 Інструкції закриття поточного рахунку за бажанням клієнта здійснюється на підставі його заяви про закриття поточного рахунку, складеної в довільній формі із зазначенням таких обов'язкових реквізитів: найменування банку;найменування (прізвища, ім'я, по батькові), коду за ЄДРПОУ [реєстраційного номера облікової картки платника податків або серії (за наявності) та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті/запис в електронному безконтактному носії або в паспорті проставлено слово "відмова")] власника рахунку; номера рахунку, який закривається; реквізити рахунку, на який перераховується залишок коштів на поточному рахунку клієнта, або вимога фізичної особи про видачу залишку коштів готівкою; дати складання заяви. Заява про закриття поточного рахунку юридичної особи підписується керівником юридичної особи або іншою уповноваженою на це особою.

Згідно із п. 20.6 Інструкції банк за наявності коштів на поточному рахунку, який закривається на підставі заяви клієнта, здійснює завершальні операції за рахунком [з виконання платіжних вимог на примусове списання (стягнення) коштів, виплати коштів готівкою, перерахування залишку коштів згідно із заявою клієнта тощо]. Датою закриття поточного рахунку вважається наступний після проведення останньої операції за цим рахунком робочий день. Якщо на поточному рахунку власника немає залишку коштів, а заява подана в операційний час банку, то датою закриття поточного рахунку є день отримання банком цієї заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України "Про банки та банківську діяльність" відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку (ч. 1,2 ст. 1071 ЦК України).

Пунктом 1.1.3.2.12 Умов та правил надання банківських послуг AT КБ "ПРИВАТБАНК" Банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в Банку рахунків клієнта в погашення кредитної заборгованості клієнта і третіх осіб за кредитами, в яких клієнт є поручителем, а також будь-якої іншої заборгованості, яка виникла у клієнта (у тому числі який є працівником Банку, який заподіяв йому шкоду) через невиконані зобов'язання перед Банком.

Керуючись приписами законодавства наведеними вище та договірними відносинами між AT ''Херсонобленерго" та AT КБ «ПРИВАТБАНК», 26.12.2016 року Банком перераховано кошти в сумі 483,08 грн. з рахунку № 03939 на рахунок №0367 задля здійснення погашення заборгованості клієнта (договірне списання).

Так, 04.01.2017 року кошти в сумі 483,08 грн. з рахунку № 0367 перераховані на рахунок AT "Херсонобленерго" № 6408 у якості погашення заборгованості клієнта по договору розрахунково-касового обслуговування. Наявність заборгованості Позивачем не заперечується у позові.

Відповідно залишок на рахунку № 0367 становить 0,00 гри., при цьому рахунок закрито, а отже перерахування коштів з рахунку № 0367, не може бути здійснено.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Херсонобленерго" про стягнення з відповідача коштів в сумі 483,08 грн.

За твердженням відповідача, залишок по рахунку № 2774 в сумі 27252,31 грн. дійсно було перераховано Банком на рахунок № 0941.

При цьому, відповідачем відзначається, що ним неодноразово повідомлялось Позивачу, отримати зазначені кошти можливо на підставі належним чином оформленого розрахункового документа щодо перерахування коштів, але Позивач із таким до Банку не звертався. Тому, вважаємо, звернення до суду є передчасним, адже не доведено порушення прав та інтересів AT "Херсонобленерго" з боку Банка.

Проте, з матеріалів справи жодним чином не вбачається наявність грошових коштів в сумі 27 252,31 грн. на вказаних вище рахунках, які б належали позивачу Оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних вище обставин, суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 27 252,31 грн.

Факт відкриття AT "Херсонобленерго" в ХФ ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" банківських розрахункових рахунків, свідчить про виникнення між сторонами правовідносин, які підпадають під правове регулювання Глави 72 Цивільного кодексу України.

Звертаючись з позовом до суду позивач вказує, що відповідач не повернув позивачу залишки коштів на рахунках позивача в зв'язку із розірванням договору банківського рахунку, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Згідно з ч.3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

За змістом ст.1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Статтею 1074 ЦК України передбачено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 1075 ЦК України договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою чи в порядку, встановленому законом, перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу відповідно залишені судом без задоволення і не прийняті до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2, 3 ст. 80 ГПК України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином відповідачем надано до суду належні та допустимі докази на спростування обставин, заявлених позивачем.

З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Херсонобленерго".

Судовий збір в розмірі 1762,00 грн., у зв'язку з відмовою в позові, відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 240,241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Херсонобленерго" відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Мудрий

.