ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2018 Справа №914/936/18

За позовною заявою: Фізичної особи-підприємця Андрейка Дениса Олеговича, м.Дрогобич, Львівська область

до відповідача: Приватної ремонтно-будівельної фірми "Комунальник", м.Житомир, Житомирська область

про стягнення заборгованості за договором на виконання земляних робіт №007 2016 року в розмірі 111 267,46 грн.

Суддя Ділай У.І.

Секретар Куць М.Я.

За участі представників сторін:

Від позивача: Гирич О.В. - представник (Довіреність б/н від 17.07.2018р.); ФОП Андрейко Денис Олегович

Від відповідача: Корзун Л.А. - представник (Довіреність 155 від 17.07.2018р.)

Права і обов'язки роз'яснено. Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу "Оберіг".

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

На розгляд господарського суду Львівської області надійшов позов Фізичної особи-підприємця Андрейка Дениса Олеговича, до відповідача Приватної ремонтно-будівельної фірми "Комунальник" про стягнення заборгованості за договором на виконання земляних робіт №007 2016 року в розмірі 111 267,46 грн.

Ухвалою суду від 29.05.2018р. позовну заяву Фізичної особи-підприємця Андрейка Дениса Олеговича, б/н від 23.05.2018р. залишено без руху.

13.06.2018р. за вх.№21630/18 від позивача на адресу суду надійшов Супровідний лист про долучення доказів відправлення відповідачу копії позовної заяви з додатками.

Ухвалою від 13.06.2018р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче судове засідання призначено на 10.07.2018р.

Ухвалою від 05.07.2018р. підготовче засідання відкладено на 18.07.2018р.

Ухвалою від 18.07.2018р. підготовче засідання відкладено на 30.08.2018р.

Ухвалою від 30.08.2018р. підготовче провадження закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті на 13.09.2018р.

Ухвалою від 13.09.2018р. розгляд справи відкладено на 25.09.2018р.

Представник позивача в судовому засіданні 25.09.2018р. підтримав позовні вимоги з підстав наведених у позовній заяві та з посиланням на матеріали справи.

У судовому засіданні 25.09.2018р. представник відповідача заперечив проти позовних вимог.

В процесі розгляду матеріалів справи суд

встановив:

У 2016 році між сторонами укладено договір на виконання земляних робіт №007, відповідно до пункту 1.1 договору позивач зобов'язався надати послуги екскаватора на об'єктах визначених відповідачем, а відповідач - оплатити.

У п. 2.1 договору сторони узгодили, що за виконання робіт відповідач сплачує позивачу 300,00грн. за одну годину роботи екскаватора.

На виконання цього договору ФОП Андрейко Д.О. надав, а ПРБФ «Комунальник» прийняв роботи на загальну суму 69950,00 грн. В підтвердження дійсності виконаних робіт позивач долучив до матеріалів справи акти здачі-прийняття робіт від 31.12.2016р., які підписані повноважними представниками сторін.

Відповідно до умов п. 1.2 договору, відповідач оплачує послуги на підставі акту (актів) про надання послуг, що підписується уповноваженими представниками сторін.

Оплата послуг позивача здійснюється протягом 5-ти банківських днів після підписання акту про надання послуг, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок виконавця (п. 2.2 договору).

В порядку досудового врегулювання спору позивач надіслав 26.12.2017р. відповідачу вимогу про сплату заборгованості, яка залишена останнім без відповіді та задоволення.

Спір виник внаслідок того, що відповідач в порушенням умов договору не оплатив позивачу виконані роботи. Відтак, ФОП Андрейко Д.О. звернувся до господарського суду Львівської області з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 69950,00 грн. основного боргу, 12101,36 грн. інфляційних нарахувань, 2845,91грн. 3% річних, 26370,19грн. пені.

Відповідач заперечив проти позовних вимог, зазначивши наступне.

Станом на грудень 2016 року, відповідно до ч.2 ст.207 ЦК України, печатка ПРБФ «Комунальник» на первинних документах є обов'язковою, так як письмової домовленості між ФОП Андрейко Д.О. та ПРБФ «Комунальник» про відсутність печатки на первинних документах не існує. Водночас спірні акти, на яких ґрунтується позовна заява ФОП Андрейко Д.О., містять тільки підпис представника ПРБФ «Комунальник», який не затверджений печаткою підприємства, що на думку відповідача, підтверджує його недійсність.

Крім цього, за твердженням відповідача у спірних актах зазначено значно більше робочого часу, ніж було витрачено насправді.

Позивач не погодився із покликаннями ПРБФ «Комунальник», зазначивши, що відповідачем долучені до матеріалів справи Акти з печаткою підприємства, а позивачем було додано аналогічний акт без печатки підприємства ПРБФ «Комунальник». Проте, не зважаючи на те, що ці акти, які містяться в позивача - ФОП Андрейко Д.О. не містять печатки підприємства ПРБФ «Комунальник», останнім проведено оплату за такими актами в повному обсязі. Тобто, відповідач сплачував кошти за надані послуги міні-екскаватора на підставі актів виконаних робіт, які підписані головним інженером ПРБФ «Комунальник» ОСОБА_5 без печатки.

Стосовно доводів відповідача про те, що фактично в грудні тривалість робочого часу становить 176 годин позивач повідомив, що працівники ФОП Андрейко Д.О. отримували заробітну плату в залежності від виробітку, тобто мали погодинну оплату праці, вони працювали понаднормово, 6 днів на тиждень до 10 годин на день трьома одиницями техніки, відтак, показник в 618,83 годин виконаних робіт є реальним до виконання в період за один місяць, враховуючи, що грудень місяць є останнім місяцем в фінансовому році та всі роботи мали бути виконані до 31.12.2016р.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (ст. 11 ЦК України).

Як підтверджується матеріалами справи, позивач та відповідач уклали на виконання земляних робіт №007, у зв'язку з чим набули взаємних прав і обов'язків. За своєю правовою природою вказаний договір належить до договорів підряду.

За договором підряду, відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України, одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до п.3.1.1. договору, позивач зобов'язувався надавати послуги екскаватором, а відповідач, відповідно до п. 3.3.1, оплачувати виконану позивачем роботу, відповідно до п. 2 договору.

Замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові (ст. 853 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Факт виконання позивачем своїх зобов'язань по договору підтверджується матеріалами справи, зокрема, актами здачі-прийняття робіт від 31.12.2016р., які підписані повноважними представниками сторін (оригінали оглянуто в судовому засіданні).

Згідно із матеріалами справи, жодних зауважень зі сторони відповідача в актах не зазначено. Відтак, відповідач, підписуючи акти здачі-прийняття робіт від 31.12.2016р., погодився із об'ємом та вартістю робіт виконаних позивачем (оригінали оглянуто судом). Відповідач наданих послуг не оплатив.

Підписання відповідачем акту здачі-прийняття робіт, який є первинним обліковим документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Покликання відповідача про відсутність печаток на спірних актах та зазначення більше робочого часу, ніж було затрачено насправді - судом відхиляються, зважаючи на наступне.

В оглядовому листі Вищого господарського суду України від 18.02.2013 року "Про практику вирішення спорів, пов'язаних із виконанням договорів підряду", зазначено таке.

За приписами частини першої статті 853 ЦК України - замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником, відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право в подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до частини четвертої статті 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Отже, відповідно до норм чинного законодавства підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта.

У свою чергу, обов'язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі, шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт), законом покладений саме на замовника.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі статтею 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В матеріалах справи відсутні та сторонами не надані докази визнання недійсними спірних актів.

Відповідно до умов п. 4.1. договору, замовник має право відмовити від прийняття робіт у разі невиконання обов'язків виконавця.

В матеріалах справи відсутні належні докази повідомлення відповідача про виявлені недоліки в проведених роботах.

Відповідач, підписуючи акти приймання виконаних робіт, не заявив про допущені у роботі відступи. Крім того, відповідач міг звернутись із вимогами до позивача про усунення всіх недоліків і в період досудового врегулювання спору. Тобто, у відповідача було кілька можливостей заявити про виявлені недоліки та відступи у роботі, якими він не скористався.

Натомість, слід зазначити, що відповідач не позбавлений права знайомитися з розрахунками виконаних робіт. Однак, до справи не долучено доказів звернення відповідача до позивача із заявами про ознайомлення із розрахунками, на підставі яких складені спірні акти, й інших доказів про подання будь-яких запитів, клопотань, пояснень, заперечень чи міркувань з усіх питань, що можуть виникати у ході виконання договору, при цьому і в частині витрачених годин на виконання робіт за спірним договором.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

При цьому, вимога надати докази невиконання або неналежного виконання відповідачем зобов'язань за договором (ст. 610 ЦК України) покладається на позивача. Водночас, стаття 614 ЦК України зобов'язує відповідача надати докази відсутності вини у неналежному виконанні зобов'язання.

Отже, при пред'явленні позову кредитор повинен довести лише факт порушення зобов'язання, він звільняється від обов'язку доводити вину боржника. Тягар доказування відсутності вини в порушенні зобов'язання лежить на боржникові.

Позивач довів факт порушення відповідачем зобов'язань щодо оплати заборгованості за договором в повному обсязі, а висновки та заперечення відповідача про те, що позивачем не вчинено дій передбачених договором є помилковими та не підтверджені належними доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 96 Цивільного кодексу України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Відповідач як юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями і така відповідальність не може ставитися у залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

Згідно із ст. 617 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Доказів наявності обставин зазначених у ст. 617 ЦК України, які є підставами звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання відповідачем не подано.

Отже, відповідач своїх зобов'язань не виконав, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 193 ГК України, якою передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем доведено факт неналежного виконання відповідачем зобов'язань за договором, а відтак, з відповідача слід стягнути на користь ФОП Андрейко Д.О. заборгованість в розмірі 69 950,00 грн. за виконані роботи.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок, підстави та правильність нарахування суми 3% річних та інфляційних нарахувань, відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, за якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, судом встановлено, що позивачем допущені арифметичні помилки у нарахуванні, які не зменшують суму, що підлягає до стягнення, оскільки за розрахунками суду загальна сума таких проведених нарахувань є більшою, ніж просить стягнути позивач. Враховуючи, що суд при прийнятті рішення не може вийти за межі позовних вимог, а позивач не подавав такої заяви, відтак позовні вимоги про стягнення з відповідача 12101,36 грн. інфляційних нарахувань, 2845,91грн. 3% річних за період з 11.01.2017р. по 21.05.2018р. - підлягають задоволенню.

Розглянувши вимогу позивача про стягнення з відповідача 26 370,19 грн. пені, суд прийшов до висновку залишити її без задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", позивач просив стягнути з відповідача пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу.

Закон України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань.

Згідно із матеріалами справи, між позивачем та відповідачем, у відповідності із ст. 547 ЦК України, письмового договору про стягнення пені, як виду забезпечення виконання зобов'язання, укладено не було. Відтак, у суду відсутні підстави для задоволення вимоги позивача про стягнення пені з відповідача.

Судовий збір покладається на відповідача, оскільки, спір виник з його вини.

Керуючись статтями 4, 7 ,13, 14, 73, 91, 185, 129, 191, 233, 236, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задоволити частково.

2.Стягнути з Приватної ремонтно-будівельної фірми "Комунальник" (10012, м. Житомир, вул. Бориса Тена, 45, ідентифікаційний код 20425612) на користь Фізичної особи-підприємця Андрейка Дениса Олеговича (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 69950,00грн. основного боргу, 12101,36 грн. інфляційних нарахувань, 2845,91грн. 3% річних та 1344,41грн. судового збору.

3.В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4.Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили в порядку ст. 327 ГПК України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст.ст. 241, 256, 257 ГПК України.

Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Повний текст складено 05.10.2018р.

Суддя Ділай У.І.