ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.10.2018 м.Харків Справа № 905/1164/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Лейби М.О., при секретарі судового засідання Григорєвій М.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Одеська залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м.Одеса

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю СПЕЦ-КОНТАКТ, м.Словянськ, Донецька область

про стягнення 35548,05грн.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довір.

від відповідача: ОСОБА_2, довір.

Суть справи:

Позивач, Публічне акціонерне товариство Українська залізниця в особі регіональної філії Одеська залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м.Одеса, звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю СПЕЦ-КОНТАКТ, м.Словянськ, Донецька область про стягнення 35548,05грн., з яких: 20790,00грн. штрафні санкції; 14758,05грн. пеня.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на не виконання відповідачем умов договору поставки №ОД/НХ-17-1615НЮ від 18.12.17р. в частині поставки товару.

Автоматичним розподілом автоматизованої системи документообігу господарського суду Донецької області сформовано судову справу, якій присвоєно єдиний унікальний номер судової справи №905/1164/18.

Ухвалою суду від 20.06.18р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/1164/18, дану справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 17.07.18р. судове засідання відкладено на 20.08.18р.

16.08.18р. через канцелярію суду від відповідача надійшли письмові пояснення з додатками, за змістом яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 20.08.18р. визначено справу №905/1164/18 розглядати за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 17.09.18р.

27.08.18р. через канцелярію суду від позивача надійшла відповідь на пояснення, у якій останній підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Ухвалою суду від 17.09.18р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 02.10.18р.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши представників сторін, господарський суд

встановив:

18.12.2017р. між Публічним акціонерним товариством Українська залізниця в особі регіональної філії Одеська залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю СПЕЦ-КОНТАКТ (Постачальник) укладено договір поставки №ОД/НХ-17-1615НЮ, за умовами п.1.1 якого постачальник передає у власність замовника), а замовник оплачує товар, визначений в асортименті, кількості та за цінами (далі-товар), які зазначені у специфікації (Додаток №1), що додається до договору про закупівлю і є його невідємною частиною, а постачальник передає у власність замовника товар на умовах, зазначених в договорі.

Згідно з п.1.2 договору найменування товару: халати робочі жіночі.

Відповідно до п.3.1 договору кількість та асортимент товару визначається у специфікації (Додаток №1), яка є невідємною частиною договору.

Згідно п.5.1 договору товар має бути поставлений в обсягах і строки (періоди), які визначені графіком поставки (Додаток №2 до договору).

Відповідно до п.5.2 договору в межах конкретного періоду (кварталу) поставка товару, визначеного графіком поставки, постачальник зобов`язаний здійснити поставку товару на підставі письмових заявок замовника у строки і обсягах, визначених в цих заявках, але не пізніше ніж впродовж 10 робочих днів з моменту їх отримання у будь-який спосіб (факсом ; електронною поштою ; листом на адресу: 84122, Донецька обл., м. Словянськ, пров. Андріївський, буд. 18А).

У разі відсутності письмової заявки Замовника в межах конкретного періоду (кварталу) поставки, Постачальник самостійно в межах такого періоду визначає дату виконання обовязку із поставки товару, але не пізніше останнього дня відповідного періоду (кварталу), визначеного Графіком поставки (п.5.3 договору).

Загальна сума по договору 103950,00 грн., у тому числі ПДВ 20% 17325,00 грн. (п.6.4 договору).

Відповідно до п.11.3 договору постачальник за даним договором несе, зокрема, наступну відповідальність:

- у разі затримки поставки товару або поставки не в повному обсязі, заявленому замовником, постачальник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки від вартості непоставленого товару, за кожен день затримки;

- за порушення термінів поставки продукції, визначених договором, постачальник сплачує штраф у розмірі 20% від вартості непоставленої в строк продукції.

Строк дії цього договору встановлюється сторонами з моменту його підписання до 31.12.2017 року, а в частині виконання обовязків щодо розрахунків по договору до закінчення місяця наступного за місяцем, у якому закінчується строк реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН за операціями із цього договору (п.16.2 договору).

18.12.2017р. сторонами підписано Додаток №1 «Специфікація №1» та Додаток №2 «Графік поставки» до договору, в яких визначено найменування, вимоги, одиниця виміру, кількість та ціна товару, що підлягає поставці.

За твердженнями позивача, у звязку з порушення відповідачем умов договору в частині виконання своїх зобовязань з поставки товару, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення штрафних санкцій у розмірі 20790,00грн. (103950,00 грн. х 20%) та пені у сумі 14758,05грн. (за період з 02.01.2018р. по 08.06.2018р.).

Надаючи правову кваліфікацію вказаним обставинам, суд виходить з наступного:

Основні засади господарювання в Україні визначає Господарський кодекс України, який регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб'єктами господарювання, а також між цими суб'єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання (ст.1 Господарського кодексу України).

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Згідно ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як визначено положеннями ст.526 Цивільного кодексу України та ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до умов укладеного договору.

При цьому, приписи ч.7 ст.193 Господарського кодексу України та ст.525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобовязання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст.629 Цивільного кодексу України щодо обовязковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як було зазначено вище, згідно з п.5.2 договору в межах конкретного періоду (кварталу) поставка товару, визначеного графіком поставки, постачальник зобов`язаний здійснити поставку товару на підставі письмових заявок замовника у строки і обсягах, визначених в цих заявках, але не пізніше ніж впродовж 10 робочих днів з моменту їх отримання у будь-який спосіб (факсом ; електронною поштою ; листом на адресу: 84122, Донецька обл., м. Словянськ, пров. Андріївський, буд. 18А).

Відповідно до п.5.3 договору в разі відсутності письмової заявки замовника в межах конкретного періоду (кварталу) поставки, постачальник самостійно в межах такого періоду визначає дату виконання обов'язку із поставки товару, але не пізніше останнього дня відповідного періоду (кварталу), визначеного графіком поставки.

Судом встановлено, що сторонами було підписано додаток №2 до договору «Графік поставки», у якому наявна графа «Кількість по кварталам» та містяться цифри «IV» та « 630».

Відомостей щодо узгодження сторонами у вказаному графіку певного року поставки даний додаток не містить. Доказів направлення відповідачу письмових заявок в порядку обумовленому в договорі, позивачем суду також не надано.

Як наслідок, факт прострочення виконання відповідачем своїх зобов'язань перед позивачем з постачання товару за договором є недоведеним.

При цьому, суд відхиляє твердження позивача про те, що відповідно до додатку №2 до договору №ОД/НХ-17-1615НЮ від 18.12.2017р. у IV кварталі 2017р., який закінчився 31.12.2017р., постачальник мав самостійно поставити ПАТ «Укрзалізниця» 630 шт. халатів жіночих типу А на суму 103950,00 грн., оскільки такі твердження є лише припущеннями, які базуються виключно на власному переконанні позивача та не підтверджені жодними належними та допустимими доказами в розумінні приписів Господарського процесуального кодексу України.

Також, суд не приймає до уваги заперечення відповідача щодо наявності рішення суду яке набрало законної сили між тими ж самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав з огляду на наступне.

Рішенням господарського суду Донецької області від 11.04.18р. по справі №905/224/18, яке залишено в силі постановою Донецького апеляційного господарського суду від 29.05.18р. відмовлено в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Одеська залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м.Одеса про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю СПЕЦ-КОНТАКТ, м.Словянськ штрафу у розмірі 20790,00грн. та пені у розмірі 4402,92грн. за неналежне виконання умов договору поставки №ОД/НХ-17-1615НЮ від 18.12.17р.

З рішення господарського суду Донецької області від 11.04.18р. по справі №905/224/18 вбачається, що позовні вимоги позивача ґрунтувались на порушенні відповідачем п.5.2 договору поставки №ОД/НХ-17-1615НЮ від 18.12.17р.

При цьому, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Одеська залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м.Одеса у розглядуваній справі ґрунтуються на порушенні відповідачем п.5.3 договору поставки №ОД/НХ-17-1615НЮ від 18.12.17р.

Таким чином, підстава позову у справі №905/1164/18 є іншою ніж у справі №905/224/18.

Відповідно до ст.13Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Враховуючи недоведеність позивачем порушення відповідачем зобовязань за договором, тобто, за відсутністю доказів невиконання або неналежного виконання відповідачем зобов`язань, які тягнуть за собою можливість застосування певного виду відповідальності, вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу в сумі 20790,00 грн. та пені у сумі 14758,05 грн. підлягають залишенню без задоволення.

У відповідності до вимог ст.129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає судові витрати на позивача у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 46, 73, 74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Одеська залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м.Одеса до Товариства з обмеженою відповідальністю СПЕЦ-КОНТАКТ, м.Словянськ, Донецька область про стягнення 35548,05грн., з яких: 20790,00грн. штрафні санкції; 14758,05грн. пеня, відмовити у повному обсязі.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

В судовому засіданні 02.10.2018р. оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 02.10.2018р.

Суддя М.О. Лейба