РІШЕННЯ

27 вересня 2018 року м. ТернопільСправа № 921/192/18

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Шумського І.П.

при секретарі судового засідання Саловська О.А.

розглянув справу

за позовом ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю "Івано-Франківський міськмолокозавод" (вул. Ушинського, буд. 2, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська обл., 76003)

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Західсир" (вул. Шашкевича, буд. 3, м. Тернопіль, Тернопільська обл., 46008)

про стягнення 103139,97 грн. - боргу, 13476,89 грн. - пені, 2845,62 грн. - 3% річних, 10210,24 грн. - інфляційних нарахувань.

За участю від:

позивача ОСОБА_2

відповідача не зявився

Суть справи.

ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю "Івано-Франківський міськмолокозавод" звернулось до Господарського суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Західсир" про стягнення 103139,97 грн. - боргу, 14291,11 грн. - пені, 3028,20 грн. - 3% річних, 10210,24 грн. - інфляційних нарахувань.

Свої вимоги позивач мотивував неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №017-071 від 01.05.2017, а саме щодо оплати за поставлений товар.

Ухвалою суду від 01.06.2018 позовну заяву ТОВ "Івано-Франківський міськмолокозавод" було залишено без руху, на підставі ст. 174 ГПК України, у зв'язку з недотриманням заявником вимог ст.ст. 162, 164, 172 ГПК України, при її подачі до суду. Цією ж ухвалою позивачу було встановлено визначений ч.2 ст. 174 ГПК України строк для усунення недоліків - десять днів з дня вручення йому ухвали про залишення позовної заяви без руху.

В подальшому, ТОВ "Івано-Франківський міськмолокозавод", заявою №01/9-138 від 11.06.2018 (вх. №12446 від 13.06.2018), подано до матеріалів справи документи на усунення недоліків, вказаних в ухвалі від 01.06.2018, за результатами розгляду судом яких, ухвалою суду від 15.06.2018 відкрито провадження у справі №921/192/18 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у даній справі (з врахуванням ухвали від 25.06.2018 про виправлення описки) призначено на 17.07.2018, яке відкладалось на 09.08.2018.

В ході розгляду справи позивачем до матеріалів справи долучено заяву №01/9-138 від 11.06.2018 (вх. №12446 від 13.06.2018), з додатком; клопотання №01/9-148 від 25.06.2018 (вх. №13120 від 27.06.2018), з додатком; клопотання №01/9-159 від 19.07.2018 (вх. №14325 від 24.07.2018), з додатком; клопотання б/н від 13.08.2018 (вх. №15639 від 14.08.2018) про відкладення розгляду справи; клопотання №01/9-205 від 17.09.2018 (вх. №17296 від 18.09.2018) про долучення документів до матеріалів справи.

В якості одного з додатків до клопотання №01/9-159 від 19.07.2018, позивачем долучено до матеріалів справи заяву №01/9-158 від 19.07.2018 про уточнення позовних вимог, в якій він просить суд стягнути з відповідача 103139,97 грн. - основного боргу, 13476,89 грн. - пені, 2845,62 грн. - 3% річних та 10210,24 грн. - інфляційних нарахувань.

За своєю суттю вищевказана заява є завою про зменшення позовних вимог.

Ухвалою від 09.08.2018 судом прийнято до розгляду вищевказану заяву про зменшення позовних вимог, закрито підготовче провадження та призначено справу №921/192/18 до розгляду по суті на 04.09.2018, яка відкладалась на 27.09.2018.

З огляду на подану позивачем заяву, предметом судового розгляду у даній справі є позовні вимоги ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю "Івано-Франківський міськмолокозавод", заявлені до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Західсир", які полягають у стягненні з останнього 103139,97 грн. - основного боргу, 13476,89 грн. - пені, 2845,62 грн. - 3% річних та 10210,24 грн. - інфляційних нарахувань.

Представником позивача в судовому засіданні 27.09.2018 підтримано позовні вимоги, з врахуванням поданої заяви №01/9-158 від 19.07.2018 про їх зменшення.

Представник відповідача в жодне із підготовчих судових засідань, так і судових засідань під час розгляду справи по суті не зявився, у встановлені в ухвалах від 15.06.2018 та 17.07.2018 строки відзиву на позов не надав.

Частиною 9 статті 165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Норма такого ж змісту відображена і у частині 2 статті 178 ГПК України.

Рекомендовані повідомлення від 18.06.2018 зі штрихкодовим ідентифікатором 870 та від 25.06.2018 зі штрихкодовим ідентифікатором 316, якими надсилались на адресу відповідача копії ухвал від 15.06.2018 про відкриття провадження у справі та від 25.06.2018 про виправлення описки, повернулись на адресу суду без вручення адресату, із відміткою: за закінченням терміну зберігання.

В судовому засіданні 17.07.2018 представником позивача зазначено про існування інших (поштових) адрес для листування з відповідачем. З цього приводу ним підкреслено, що ТОВ "Івано-Франківський міськмолокозавод" претензію №01/9-253 від 14.11.2017 було надіслано за двома адресами ТОВ "Західсир": вул. Кленова, 1, с. Чернелів-Руський, Тернопільський район, Тернопільська обл., 47713 та с. Ступки, Тернопільський район, Тернопільська обл., 47738. А позовні матеріали містять копії рекомендованих повідомлень із відмітками про отримання відповідачем вищевказаної претензії за цими адресами.

З врахуванням цього, ухвала суду від 17.07.2018 (про відкладення підготовчого засідання) надсилалась на адресу відповідача за трьома адресами: вул. Шашкевича, буд. 3, м. Тернопіль, Тернопільська обл., 46008; вул. Кленова, 1, с. Чернелів-Руський, Тернопільський район, Тернопільська обл., 47713; с. Ступки, Тернопільський район, Тернопільська обл., 47738.

Рекомендоване повідомлення від 17.07.2018 зі штрихкодовим ідентифікатором 967, яким направлялась ТОВ "Західсир" за адресою с. Ступки, Тернопільський район, Тернопільська обл., 47738, копія ухвали від 17.07.2018 повернулось на адресу суду 26.07.2018 (вх. №14470) із відміткою про вручення адресату 18.07.2018.

Рекомендоване повідомлення від 17.07.2018 зі штрихкодовим ідентифікатором 959, з яким направлялась відповідачу копія ухвали від 17.07.2018 (про відкладення підготовчого засідання у справі) за іншою адресою (для листування) вул. Кленова, 1, с. Чернелів-Руський, Тернопільський район, Тернопільська обл., 47713 повернулось на адресу суду без вручення із відміткою: неправильно зазначена (відсутня) адреса одержувача. А рекомендоване повідомлення від 17.07.2018 зі штрихкодовим ідентифікатором 975, з яким направлялась відповідачу копія ухвали від 17.07.2018 (про відкладення підготовчого засідання у справі) за адресою вул. Шашкевича, буд. 3, м. Тернопіль, Тернопільська обл., 46008 також повернулось на адресу суду без вручення із відміткою: за закінченням терміну зберігання.

В подальшому, рекомендовані повідомлення від 09.08.2018 зі штрихкодовими ідентифікаторами 842 та 834, з якими направлялись відповідачу копії ухвали від 09.08.2018 (про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті) за адресами відповідно: вул. Шашкевича, буд. 3, м. Тернопіль, Тернопільська обл., 46008 та с. Ступки, Тернопільський район, Тернопільська обл., 47738, повернулись на адресу суду без вручення із відміткою: за закінченням терміну зберігання.

Копії ухвали суду від 04.09.2018 (про відкладення розгляду справи по суті) надсилались на адресу відповідача за трьома вказаними позивачем адресами. При цьому, рекомендоване повідомлення від 05.09.2018 зі штрихкодовим ідентифікатором 375, з яким направлялась відповідачу копія ухвали від 04.09.2018 за адресою вул. Шашкевича, буд. 3, м. Тернопіль, Тернопільська обл., 46008, повернулось на адресу суду без вручення із відміткою: за закінченням терміну зберігання. Однак, рекомендоване повідомлення від 05.09.2018 зі штрихкодовим ідентифікатором 359, з яким направлялась відповідачу копія ухвали від 04.09.2018 за адресою вул. Кленова, 1, с. Чернелів-Руський, Тернопільський район, Тернопільська обл., 47713 повернулось на адресу суду із відміткою про вручення адресату.

Згідно ч.2 ст. 120 ГПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обовязковою. А ч.7 цієї ж статті вказано, що учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно наявних матеріалів справи, зокрема Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, отриманого судом за запитом № НОМЕР_1 від 15.06.2018, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Західсир" свого місцезнаходження не змінювало.

Відповідно до ст.10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" від 15.05.2003 № 755-IV якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Не перебування відповідача за місцем його державної реєстрації чи небажання отримати поштову кореспонденцію та, як наслідок, неможливість направлення в засідання свого повноважного представника і ненадання відзиву, не є перешкодою розгляду справи судом відповідно за наявними матеріалами і не свідчить про порушення норм процесуального права саме зі сторони суду. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 03.03.2018, винесеній по справі №911/1163/17.

З врахуванням наведеного, а також того, що матеріали справи містять рекомендовані повідомлення про вручення копій ухвал від 17.07.2018 та від 04.09.2018 із відмітками про їх вручення адресату, суд приходить до висновку що ТОВ «Західсир» належним чином повідомлений як про розгляд господарським судом даної справи, так і про призначене у ній судове засідання 27.09.2018.

Разом з цим, суд зазначає, що відповідач міг дізнатись про рух справи та призначені в ній засідання з офіційного веб-порталу Судової влади України "Єдиний державний реєстр судових рішень" http: //reyestr. court. gov. ua/. Названий веб-портал, згідно з Законом України "Про доступ до судових рішень" № 3262-IV від 22.12.2005 є відкритим для безоплатного цілодобового користування.

Судом також враховано, що у силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66,69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України №1-5/45 від 25.01.2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програми фіксування судового процесу (судового засідання) Акорд. Експертний висновок № 765 від 20.10.2017 до 20.10.2020.

Для робочого оригіналу звукозапису надано диск CD-R, серійний номер NJ 27 VF 25 D 8133101 B 1.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

Між ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю "Івано-Франківський міськмолокозавод" (постачальником) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Західсир" (покупцем) 11.05.2016 укладено договір поставки №016-095, відповідно до п.1.1 якого постачальник передає або зобов'язується передати у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти товар та оплачує його вартість на умовах даного договору.

Згідно п.2.1 договору №016-095 від 11.05.2016 товаром по даному договору виступають молокопродукти, асортимент та кількість яких обумовлюються сторонами до моменту поставки і вказуються у накладних на кожну партію поставки.

Ціна товару є договірною і вказується в накладних або в рахунку (п.3.1 договору №016-095 від 11.05.2016).

Відповідно до п.3.3 договору №016-095 від 11.05.2016 розрахунок за кожну партію покупець проводить готівкою в касу підприємства в день отримання товару або попередньою оплатою на рахунок продавця згідно до отриманого рахунку.

Перехід права власності на товар здійснюється в момент його передачі покупцю і засвідчується ним шляхом підписання накладної (п.4.5 договору №016-095 від 11.05.2016).

Згідно п.5.2 договору №016-095 від 11.05.2016 покупець зобовязаний оплачувати кожну партію отриманого товару відповідно до розділу 3 даного договору.

Претензії по кількості приймаються постачальником в момент передачі товару, по якості (скритих дефектах) протягом 2 (двох) днів з моменту отримання товару покупцем (п.6.1 договору №016-095 від 11.05.2016 ).

У п.6.2 договору №016-095 від 11.05.2016 сторонами обумовлено, що при порушенні покупцем порядку розрахунку, що вказаний в пункті 3.3 даного договору, він виплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в цей період, від суми неоплати за кожний день прострочення.

За невиконання чи неналежне виконання умов Договору сторони несуть відповідальність у відповідності з чинним законодавством України (п.7.1 договору №016-095 від 11.05.2016).

У п.9.1 договору №016-095 від 11.05.2016 вказано, що він вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін, та діє до 31 грудня 2015 року, але в усякому випадку до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань.

У п.11 договору №016-095 від 11.05.2016 зазначені реквізити сторін вказаного правочину:

постачальник - ТДВ "Івано-Франківський міськмолокозавод" (вул. Ушинського, буд. 2, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська обл., );

покупець - ТОВ "Західсир" (вул. Шашкевича, буд. 3, м. Тернопіль, ).

За поясненнями представника позивача в судовому засіданні 27.09.2018 у п. 9.1 вищевказаного договору помилково (шляхом допущення описки) вказано дату дії договору - 31.12.2015. В даному випадку сторони мали на увазі 31.12.2016.

31.12.2016 договір №016-095 від 11.05.2016 припинив свою дію у звязку із закінченням строку, на який його було укладено.

В подальшому, 01.05.2017 між ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю "Івано-Франківський міськмолокозавод" (постачальником) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Західсир" (покупцем) укладено договір поставки №017-071, відповідно до п.1.1 якого постачальник передає або зобов'язується передати у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти товар та оплачує його вартість.

Згідно п.1.2 договору №017-071 від 01.05.2017 сума договору складає суму вартостей всіх накладних, за якими поставлялась продукція.

Товаром по даному договору виступають молокопродукти, асортимент та кількість яких обумовлюються сторонами до моменту поставки і вказуються у накладних на кожну партію поставки (п. 2.1 договору №017-071 від 01.05.2017)

Відповідно до п. 3.1 договору №017-071 від 01.05.2017 ціна товару є договірною і вказується в накладних або в рахунку.

Покупець проводить оплату на протязі 14 (чотирнадцяти) календарних днів з моменту отримання товару згідно до отриманих накладних. Оплата за цим договором здійснюється у гривнях (п.3.3, п.3.4 договору №017-071 від 01.05.2017).

Згідно п.5.2 договору №017-071 від 01.05.2017 покупець зобовязаний оплачувати кожну партію отриманого товару відповідно до розділу 3 даного договору.

Претензії по кількості приймаються постачальником в момент передачі товару, по якості (скритих дефектах) протягом 2 (двох) днів з моменту отримання товару покупцем (п.6.1 договору №017-071 від 01.05.2017).

У п.6.2 договору №017-071 від 01.05.2017 сторонами обумовлено, що при порушенні покупцем порядку розрахунку, що вказаний в пункті 3.3 даного договору, він виплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в цей період, від суми неоплати за кожний день прострочення.

За невиконання чи неналежне виконання умов договору сторони несуть відповідальність у відповідності з чинним законодавством України (п.7.1 договору №017-071 від 01.05.2017).

Також, у п.7.3 договору №017-071 від 01.05.2017 вказано, що покупець за даним договором за несвоєчасну оплату за поставлений товар сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого зобовязання, за кожен день прострочення, включаючи день оплати.

У п.9.1 договору №017-071 від 01.05.2017 зазначено, що він вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін, та діє до 31 грудня 2018 року, але в усякому випадку до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань.

У п.11 договору №017-071 від 01.05.2017 зазначені реквізити сторін вказаного правочину:

постачальник - ТДВ "Івано-Франківський міськмолокозавод" (вул. Ушинського, буд. 2, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська обл., );

покупець - ТОВ "Західсир" (адреса юридична: вул. Шашкевича, буд. 3, м. Тернопіль, 46008; адреса фізична: вул. Кленова, 1, с. Чернелів-Руський, Тернопільський район; поштова адреса: с. Ступки, Тернопільський район, 47738, ).

На виконання умов договору №017-071 від 01.05.2017 ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю "Івано-Франківський міськмолокозавод" поставило для ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Західсир" товар згідно видаткових накладних:

№ від 29.05.2017 на суму 12092,40 грн.;

№ від 06.06.2017 на суму 12819 грн.;

№ від 06.06.2017 на суму 8784 грн.;

№ від 12.06.2017 на суму 8892 грн.;

№ від 12.06.2017 на суму 17376, 60 грн.;

№ від 19.06.2017 на суму 17100 грн.;

№ від 19.06.2017 на суму 32404,50 грн.

Загальна сума поставки склала 109468,50 грн.

За твердженням позивача, з травня 2017 року по червень 2017 року між ним та відповідачем існували правовідносини щодо поставки товарів.

До позовних матеріалів позивачем долучено акт звірки взаємних розрахунків за період: липень 2017 року жовтень 2017 року, проведений між сторонами у справі. За його даними, станом на 31.10.2017 заборгованість на користь ТДВ "Івано-Франківський міськмолокозавод" складає 113139,97 грн. Вказаний акт звірки підписаний та скріплений печатками у двосторонньому порядку.

ТДВ "Івано-Франківський міськмолокозавод" у позові зазначено, що 10.11.2017 ТОВ "Західсир" здійснено часткову проплату в розмірі 10000 грн. На підтвердження здійсненої відповідачем цієї проплати, позивачем додано до позову копію виписки по рахунку ПАТ «Кредобанк» за 10.11.2017.

Разом із заявою №01/9-158 від 19.07.2018 про уточнення (зменшення) позовних вимог позивачем долучено до матеріалів справи розрахунок стягуваної суми за №01/9-157 від 19.07.2018. У даному розрахунку позивачем зазначено, що сплачені відповідачем кошти в розмірі 10000 грн. частково погасили борг по видатковій накладній № від 29.05.2017 на загальну суму 12092,40 грн. Внаслідок цього борг ТОВ "Західсир" по вказаній видатковій накладній становить 6328,53 грн.

Таким чином, сума боргу відповідача перед позивачем за переліченими вище семи видатковими накладними складає 103139,97 грн.

Приймання - передача товару по видаткових накладних №, №, №, №, №, № посвідчується, зробленими на них, відмітками та печатками сторін за договором та по справі.

На вказані господарські операції, ТДВ "Івано-Франківський міськмолокозавод" (постачальником) було видано ТОВ "Західсир" (покупцю) податкові накладні, які згідно з Податковим кодексом України є податковим документом та складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

З врахуванням наведеного, факт відпуску позивачем відповідачу сметани 21% фас. відра 0,9 кг в кількості 240 шт. та сметани 21% фас. пак. 0,400 кг згідно видаткової накладної № від 06.06.2017 на суму 8784 грн. також підтверджується податковою накладною №915 від 06.06.2017.

У визначеному п.6.1 договору №017-071 від 01.05.2017 порядку, покупцем не виставлялось постачальнику будь-яких претензій щодо якості отриманої ним продукції.

ТДВ "Івано-Франківський міськмолокозавод" звертався до ТОВ "Західсир" з претензією №01/9-253 від 14.11.2017, в якій просив сплати суму боргу в розмірі 103139,97 грн. Вказана претензія була надіслана останньому за двома адресами: вул. Кленова, 1, с. Чернелів-Руський, Тернопільський район, Тернопільська обл., 47713 та с. Ступки, Тернопільський район, Тернопільська обл., 47738. В матеріалах справи містяться рекомендовані повідомлення від 14.11.2017 зі штрихкодовими ідентифікаторами №179 та №195, із відмітками про отримання відповідно 20.11.2017 та 13.11.2017 ТОВ "Західсир" вищевказаної претензії за цими адресами.

Відповідачем претензія №01/9-253 від 14.11.2017 залишена без відповіді та реагування.

Таким чином, неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань, стало підставою для звернення позивача до суду з вимогою про відновлення його порушених прав.

З'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову з огляду на таке.

Статтями 15,16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Нормами ст.599 ЦК України, ст.202 ГК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтями 712 ЦК України та 265 ГК України визначено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Приписами ст. 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частинами 1,2 статті 692 ЦК України на покупця покладається обов'язок оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару; при цьому, покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Судом з'ясовано, що в порушення умов договору №017-071 від 01.05.2017, приписів перелічених норм, а також ст. ст. 11, 14 ЦК України, ст.ст. 173, 174, 193 ГК України, повний розрахунок по оплаті вартості отриманого товару у строк визначений у договорі (тобто протягом 14 календарних днів з дати отримання товару), боржник не провів, заборгувавши станом на час розгляду справи в суді 103139,97 грн.

Отримання ТОВ «Західсир» товару за договором №017-071 від 01.05.2017 на суму 109468,50 грн. (у травні - червні 2017 року), зафіксована актом звірки (станом на 31.10.2017) сума боргу відповідача в розмірі 113139,97 грн., а також часткова його оплата у розмірі 10000 грн., а відтак залишок несплаченого бору в сумі 103139,97 грн. підтверджується вищезгаданими первинними документами (копіями видаткових накладних, актом звірки, банківської виписки про часткову оплату боргу, що містяться в матеріалах справи).

Проведення відповідачем часткового розрахунку у розмірі 10000 грн. теж вказує на визнання ним факту одержання товару.

Доказів на підтвердження іншого, у т.ч. проведення повного розрахунку станом на час розгляду справи в суді, відповідачем не представлено.

За таких обставин, вимоги про примусове стягнення боргу в сумі 103139,97 грн. підлягають задоволенню як обґрунтовані.

У зв'язку з порушенням виконання грошового зобов'язання, позивач просить стягнути з відповідача 13476,89 грн. пені, з врахуванням обумовленого п. 6.2, 7.3 договору №017-071 від 01.05.2017 періоду її нарахування та ст.3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" з привязкою до подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня. А також, в порядку ст. 625 ЦК України позивачем заявлено до стягнення 10210,24 грн. - інфляційних нарахувань та 2845,62 грн. - 3% річних.

Згідно з ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені законом або договором (ст. 611 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України).

За домовленістю сторін, що викладена в п.3.3 договору №017-071 від 01.05.2017 вказано, покупцем проводиться оплата на протязі 14 (чотирнадцяти) календарних днів з моменту отримання товару згідно до отриманих накладних.

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

В силу ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ст.230 ГК України, ст.549 ЦК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойки, штрафу, пені), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 3 статті 549 Цивільного кодексу України вказано, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Закон України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" № 543/96-ВР від 22.11.1996 (з наступними змінами), регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань. Статтею 1 даного Закону передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. А згідно статті 3 вказаного Закону розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 2 статті 343 ГК України визначено, що платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України вказано, що нарахування такої штрафної санкції, як пеня, за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Зважаючи на наведене, приписи згаданих норм закону, визначені договором терміни виникнення у відповідача зобов'язання по оплаті за отриманий товар, вказані в розрахунку позивача суми зобов'язання, період нарахування, судом здійснено перерахунок сум пені, інфляційних нарахувань та 3% річних, заявлених до стягнення.

Згідно проведеного перерахунку встановлено, що заявлені до стягнення суми 13476,89 грн. пені, 10210,24 грн. - інфляційних нарахувань та 2845,62 грн. - 3% річних є правомірними (проведені судом перерахунки в матеріалах справи).

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до змісту п. 3 ч.2 ст.129 Конституції України, ст.13, ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Принципи змагальності сторін та диспозитивності відображені і в ст. 14, ч.4 ст. 74 цього Кодексу, за змістом яких суд не може самостійно збирати докази, крім окремих визначених випадків.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.1 ст. 76 ГПК України).

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 77 ГПК України).

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю "Івано-Франківський міськмолокозавод" підлягають до задоволення, шляхом стягнення із ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Західсир" 103139,97 коп. - основного боргу, 13476,89 грн. пені, 2845,62 грн. - 3% річних, 10210,24 грн. - інфляційних нарахувань.

В порядку ст.ст. 123,129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 13, 20, 73-86, 91, 123, 129, 233, 236-240 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

1. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Західсир" (вул. Шашкевича, буд. 3, м. Тернопіль, Тернопільська обл., код 35219218) на користь ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю "Івано-Франківський міськмолокозавод" (вул. Ушинського, буд. 2, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська обл., код 00445676) 103139 (сто три тисячі сто тридцять девять) грн. 97 коп. - основного боргу, 13476 (тринадцять тисяч чотириста сімдесят шість) грн. 89 коп. пені, 2845 (дві тисячі вісімсот сорок пять) грн. 62 коп. - 3% річних, 10210 грн. 24 коп. - інфляційних нарахувань та 1945 (одна тисяча девятсот сорок пять) грн. 09 коп. сплаченого судового збору.

Видати наказ.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, в порядку та строки встановлені ст.ст. 256-257 ГПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 08 жовтня 2018 року.

Суддя І.П. Шумський