УХВАЛА

про закриття провадження у справі

м. Київ

02.10.2018Справа № 910/8738/18
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Імперія Холдінг"

до 1. Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк"

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Медвін-2011"

про визнання права та визнання відсутнім права

Суддя Котков О.В.

Представники:

від позивача Шубак О.І. (представник за довіреністю);

від відповідача-1 Житник О.В. (представник за довіреністю);

від відповідача-2 не з"явились.

В судовому засіданні 2.10.2018р., відповідно до положень ст.ст. 233, 242 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину ухвали, повідомлено сторін, що повний текст ухвали буде складено 9.10.2018 року.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

05 липня 2018 року до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Імперія Холдінг" (позивач) на розгляд суду надійшла позовна заява б/н від 04.05.2018 року до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" (відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Медвін-2011" (відповідач-2), щоб в судовому порядку:

- визнати право Товариства з обмеженою відповідальністю "Імперія Холдінг" вимагати від Товариства з обмеженою відповідальністю "Медвін-2011" сплати суму боргу в розмірі 145 569 370,39 гривень за кредитним договором № 4М13467И від 31.07.2013 року, що сплачений Публічному акціонерному товариству "Комерційний банк "Приватбанк" відповідно до договору поруки;

- визнати відсутнім права у Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" вимагати за кредитним договором № 4М13467И від 31.07.2013 року стягнення суми заборгованості у розмірі 145 569 370,39 гривень із Товариства з обмеженою відповідальністю "Медвін-2011", який був сплачений Товариством з обмеженою відповідальністю "Імперія Холдінг".

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивачем на підставі договору поруки № 4М 14289И/П від 17.11.2016 року виконано зобов'язання відповідача-2 перед відповідачем-1 за кредитним договором № 4М13467И від 31.07.2013 року, проте відповідачами не визнається факт погашення заборгованості (виконання зобов'язання) позивачем, як і не визнається факт переходу до поручителя згідно договору поруки права вимоги за кредитним зобов'язанням.

Відповідач-1 надав відзив на позов, проти задоволення позовних вимог заперечує, мотивуючи це тим, що визначений позивачем предмет даного позову не відповідає встановленим договором або законом способам захисту прав через відсутність порушеного права, наслідком чого є невідповідність способу захисту права способам визначеним законодавством, що свідчить про наявність обов'язкових підстав для відмови у задоволенні позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.07.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи №910/8738/18 здійснювати у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 03.08.2018 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.08.2018 року продовжено строк підготовчого провадження на 30 (тридцять) днів, підготовче засідання відкладено на 11.09.2018 року.

05.09.2018 року через канцелярію суд від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач-1 проти задоволення позовних вимог заперечує, мотивуючи це тим, що визначений позивачем предмет даного позову не відповідає встановленим договором або законом способам захисту прав через відсутність порушеного права, наслідком чого є невідповідність способу захисту права способам визначеним законодавством, що свідчить про наявність обов'язкових підстав для відмови у задоволенні позову.

В підготовчому засіданні 11.09.2018 року судом оголошувалася перерва.

Представник відповідача-2 в підготовче засідання 02.10.2018 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені сторонами докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

В силу положень статті 2 Закону України «Про судоустрій України» завданням суду при здійсненні правосуддя є, зокрема, захист гарантованих Конституцією та законами України, прав і законних інтересів юридичних осіб.

Статтею 16 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 Господарського кодексу України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За приписами п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України та ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України одним зі способів захисту цивільного права є визнання наявності чи відсутності прав, якими можуть бути, зокрема визнання права власності чи інших речових прав на певне майно, визнання права авторства на твір науки, літератури, мистецтва чи таке інше, тобто ухваленням рішення про визнання чи відсутність права повинен вирішуватися спір по суті.

Частиною першою та пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права й обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Положеннями ст.ст. 553, 554 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або в повному обсязі. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 2 ст. 556 Цивільного кодексу України до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Відповідно до п. 8 договору поруки № 4М 14289И/П від 17.11.2016 року до поручителя, який виконав обов'язки боржника за кредитним договором, переходять усі права кредитора за кредитним договором і договору (договорам) застави (іпотеки), укладеним з метою забезпечення зобов'язань боржника перед кредитором за кредитним договором, у частині виконаного зобов'язання.

Оскільки порука є договірним зобов'язанням, стосовно якого передбачено обов'язкове дотримання письмової форми (ч. 1 ст. 547 ЦК України), моментом укладення такого договору є досягнення згоди з усіх істотних умов, внаслідок якого у сторін виникають взаємні права та обов'язки.

Таким чином, вимоги про визнання відсутнім права в одного відповідача (кредитора) вимагати від другого відповідача (боржника) сплати боргу за кредитними договорами, які погашено позивачем (поручителем), та про визнання права поручителя вимагати від боржника сплати ним грошових коштів за кредитними договорами, сплачених поручителем, не можуть бути самостійним предметом розгляду в господарському суді. Такі вимоги не призводять до поновлення порушених прав, не можуть самостійно розглядатися в окремій справі, а відповідні доводи підлягають розгляду лише під час вирішення спору про стягнення грошових коштів за такими договорами.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2018 року у справі №910/14144/17.

В п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Провадження у справі підлягає закриттю, якщо при її розгляді буде встановлена непідвідомчість господарському суду (ст. 12 ГПК України).

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.

За таких обставин, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, оскільки спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

За приписами ч. 2 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Положеннями п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Керуючись ст.ст. 182, 185, п. 1 ч. 1 ст. 231, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі №910/8738/17 за позовом б/н від 04.05.2018 року Товариства з обмеженою відповідальністю "Імперія Холдінг" до 1. Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк", 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Медвін-2011" про визнання права та визнання відсутнім права - закрити.

Ухвала набирає законної сили 2 жовтня 2018 року.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку передбаченому ст.ст. 254, 255 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 9 жовтня 2018 року.

Суддя О.В.Котков