ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" жовтня 2018 р.м. ХарківСправа № 922/657/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Рильової В.В.

при секретарі судового засідання Горбачовій О.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія" "ПЗУ Україна", м. Київ
до Публічного акціонерного товариства "Харківська муніципальна страхова компанія", м. Харків 3-я особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1, м. Люботин
про стягнення 99 000,00 грн.
за участю представників:

позивача - не з'явився;

відповідача - не з'явився;

3-ї особи - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (позивач) звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Харківська муніципальна страхова компанія" (відповідач) суми страхового відшкодування у розмірі 99000,00 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 22.03.2018 (суддя Тацій О.В.) позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/657/18, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1.

У зв'язку з закінченням строку відрядження судді Тацій О.В. розпорядженням керівника апарату суду від 02.07.2018 № 336/2018 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 922/657/18.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.07.2018 для розгляду справи визначено суддю Рильову В.В.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 03.07.2018 справу № 922/657/18 прийнято до провадження судді Рильової В.В., розгляд справи почато спочатку та призначено підготовче засідання у справі.

Ухвалою суду від 25.07.2018 підготовче провадження у справі № 922/657/18 продовжено на 30 днів - по 01 жовтня 2018 року; підготовче засідання відкладено на 18 вересня 2018 року.

Ухвалою суду від 18.09.2018 підготовче провадження у справі № 922/657/18 закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 02 жовтня 2018 року.

Представник позивача в судове засідання 02.10.2018 не з'явився, однак, 24.09.2018 надав до суду заяву (вх. № 27802) про розгляд справи № 922/657/18 без його участі, у зв'язку з територіальною віддаленістю місцезнаходження Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна". Також представник позивача зазначив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі.

Враховуючи принцип диспозитивності та право сторін на власний розсуд розпоряджатись своїми правами, в тому числі на участь в судовому засіданні, суд продовжує розгляд справи в судовому засіданні за відсутності представника Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія ПЗУ Україна".

Представник відповідача в судове засідання 02.10.2018 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" не подав.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач мав достатньо часу підготувати заперечення на позовну заяву та був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення ПрАТ "Харківська муніципальна страхова компанія" копії ухвали суду від 03.07.2018 про прийняття справи № 922/657/18 до провадження судді Рильової В.В. та призначення повторного проведення підготовчого засідання, копії ухвали суду від 25.07.2018 про продовження підготовчого провадження та відкладення розгляду справи, копії ухвали суду від 18.09.2018 про про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Представник третьої особи в судове засідання 02.10.2018 також не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. В поданій до суду 03.07.2018 заяві (вх. № 19006) ОСОБА_1 зазначила, що на її думку є всі підстави для задоволення позову.

Враховуючи, що неявка учасників справи в судове засідання, згідно приписів частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України, не перешкоджає розгляду справи по суті та приймаючи до уваги обмежені строки розгляду справи, визначені частиною другою статті 195 Господарського процесуального кодексу України, а також з огляду на те, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, суд, з'ясувавши обставини справи та дослідивши подані сторонами докази, встановив таке.

Між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (страховик) і Товариством з обмеженою відповідальністю "ВАРТА" (страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ № 116413 від 21.03.2017 року, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, повязані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля Lexus RX 200T, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (надалі - Застрахований автомобіль).

31 травня 2017 року в місті Харків сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП), за участю застрахованого автомобіля під управлінням водія ОСОБА_2 та автомобіля Mersedes-Benz С350, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під управлінням водія ОСОБА_1. В результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований у Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" автомобіль - Lexus RX 200T, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Відповідно до звіту № 0142/17 про оцінку вартості (розміру) збитків, а також ремонтної калькуляції ТОВ "Центр експертних досліджень "Професіонал" від 07 червня 2017 року (том 1, арк.с. 36-47) вартість матеріального збитку завданого власнику пошкодженого застрахованого автомобіля НОМЕР_3 становить 178 336,03 грн.

Згідно виставленого ТОВ "АРТ -ЛЕКС ЛТД" рахунку на оплату № 146 від 13.06.2017 (том 1, арк.с. 49) вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Lexus RX 200T становить 157 236,67 грн.

За страховим випадком (ДТП) Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ПЗУ Україна" складено страховий акт № UA017/L01/01 від 20.06.2017 (том 1, арк.с. 50-51), згідно якого визначено провести виплату відшкодування в розмірі 149 538,54 грн., яка відповідно до розрахунку складається, як 157 236,67 грн. (розмір збитку) - 7 698,13 грн. (безумовна франшиза).

Отже, вищевказане ДТП було визнано Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ПЗУ Україна" страховим випадком та здійснено виплату страхового відшкодування, у відповідності до статті 25 Закону України "Про страхування", на підставі заяви страхувальника про настання страхового випадку від 31.05.2017 та страхового акту № UA017/L01/01 від 20.06.2017. Факт здійснення такої виплати підтверджується платіжним дорученням № 5661 від 22 червня 2017 року на загальну суму 149 538,54 грн. (том 1, арк.с. 52).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що згідно постанови Київського районного суду міста Харкова від 21 червня 2017 року дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1; внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні ушкодження. ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. (том 1, арк.с. 33).

Таким чином, позивачем наголошено про те, що після виплати страхового відшкодування у ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" виникло право вимоги щодо відшкодування завданої шкоди до ОСОБА_1, як особи, винної у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

При цьому, позивачем вказано, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент настання страхової події була забезпечена в Приватному акціонерному товаристві "Харківська муніципальна страхова компанія" за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК 6027283 (надалі - Поліс), яким передбачено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб в розмірі 100 000,00 грн. та франшизу в розмірі 1 000,00 грн. (Поліс АК 6027283; транспортний засіб Mersedes-Benz С350, державний номер НОМЕР_2, страхувальник - ОСОБА_1 - том 1, арк.с. 53). Отже, з моменту виплати страхового відшкодування у Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" виникло право вимоги до Приватного акціонерного товариства "Харківська муніципальна страхова компанія" по відшкодуванню спричиненого ОСОБА_1 збитку в межах ліміту відповідальності страховика на суму 99 000,00 грн. (100 000,00 грн. - 1 000,00 грн. ). Вказані обставини стали підставою для звернення Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" до суду із даним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 979 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 вказаного Закону передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

У частині першій статті 25 Закону України "Про страхування" визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

У справі, що розглядається, спір виник між двома страховими компаніями щодо відшкодування витрат, понесених у зв'язку із виплатою коштів за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів.

Згідно зі статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування", відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов'язанні.

Таким чином, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги відшкодування до заподіювача. У зв'язку з виплатою страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов'язанні є потерпілий) до заподіювача у межах фактичних витрат.

Правовідносини, що виникли між сторонами у даній справі є суброгацією.

Грошові кошти в розмірі 149 538,54 грн. були перераховані позивачем згідно платіжного доручення № 5661 від 22.06.2017. Отже, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, в межах цієї суми, а ПрАТ СК "ПЗУ Україна" реалізувало своє право кредитора шляхом пред'явлення вимоги до відповідача в сумі 99 000,00 грн., оскільки за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК 6027283 (Поліс) ПрАТ "Харківська муніципальна страхова компанія" надало згоду на прийняття обов'язку сторони боржника у деліктному зобов'язанні, якщо воно виникне, з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну третіх осіб в розмірі 100 000,00 грн. та з франшизою в розмірі 1 000,00 грн., на яку зменшено страхове відшкодування.

Суд зазначає також, що згідно з частиною другою статті 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Водночас, як передбачено приписами частини третьої статті 985 ЦК України, особливості укладення договору страхування на користь третьої особи встановлюються законом.

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, ЦК України, Законом України "Про страхування", Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

За змістом пункту 2.1 статті 2 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

За загальним правилом, згідно з положеннями статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Однак, спеціальні норми Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); відповідно до пунктів 32.4, 32.7 статті 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов'язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Положеннями статті 29 цього Закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Отже, виконання обов'язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", покладено на страховика (винної особи) у межах, встановлених цим Законом та договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Разом з тим порядок відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність встановлено статтею 1194 ЦК України, за змістом якої особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, відповідач, як страховик відповідальності винної у ДТП особи на підставі спеціальної норми статті 19 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" здійснює відшкодування витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу на підставі статті 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків (аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2017 року зі справи № 910/3650/16 та зі справи № 910/32969/15).

Крім того, згідно з абзацом другим пункту 36.2 статті 36 Закону "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника) сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Вартість ремонту автомобіля з врахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з'ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником ПДВ.

За наведених обставин у відповідача, у зв'язку з настанням страхового випадку (ДТП), виник обов'язок відшкодувати позивачу шкоду в межах ліміту його відповідальності за страховим випадком (100 000,00 грн.) і в межах суми фактичних затрат, право на вимогу якої перейшло до позивача у зв'язку з виплатою страхового відшкодування (без врахування, у даному випадку, податку на додану вартість).

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що звіт № 0142/17 про оцінку вартості (розміру) збитків та ремонтна калькуляція № 181829 ТОВ "Центр експертних досліджень "Професіонал" від 07.06.2017 року; рахунок на оплату № 146 від 13.06.2017; страховий акт № UA017/L01/01 від 20.06.2017 та платіжне доручення № 5661 від 22.06.2017 є достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП.

Суд також зазначає, що згідно з частиною першою статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

З огляду на викладене, враховуючи, що постановою Київського районного суду міста Харкова від 21 червня 2017 року встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1 і внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні ушкодження, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 99 000,00 грн. є обґрунтованими і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Таким чином, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія ПЗУ Україна" до Приватного акціонерного товариства "Харківська муніципальна страхова компанія" підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується частиною першою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підставі, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Враховуючи викладене, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 762,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 512, 514, 979, 985, 993, 999, 1166, 1188, 1191, 1192, 1194 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 13, 73, 74, 76, 86, 129, 202, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія ПЗУ Україна" до Приватного акціонерного товариства "Харківська муніципальна страхова компанія" задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Харківська муніципальна страхова компанія" (місцезнаходження: 61001, м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 63; ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія ПЗУ Україна" (місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 40; ) суму страхового відшкодування в розмірі 99 000,00 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 762,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 256 ГПК України та п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено 05.10.2018 р.

Суддя ОСОБА_3

справа № 922/657/18