РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2018Справа № 910/5674/18

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Лук'янчук Д.Ю., розглянувши у порядку загального позовного провадження господарську справу

за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "Вернум Банк" (м. Київ)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сайрекс Ойл" (м. Київ)

про стягнення 10 663 688, 62 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Стародуб І.В., довіреність № 20 від 15.03.18;

від відповідача: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва звернулось Публічне акціонерне товариство "Вернум Банк" (далі - ПАТ "Вернум Банк", позивач) з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сайрекс Ойл" (далі - ТОВ "Сайрекс Ойл", відповідач) про стягнення заборгованості у сумі 10 663 688, 62 грн.

У обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов кредитного договору на відкриття відновлювальної кредитної лінії № КЮ-266 від 12.04.2017 р., в частині повного та своєчасного повернення наданих у кредит грошових коштів, а також відсотків за користування ними, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість.

У позові ПАТ "Вернум Банк" просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в розмірі 9 999 598,39 грн., заборгованість за простроченими процентами в розмірі 499 971,68 грн., пеню за прострочення повернення кредиту у розмірі 65 202,86 грн., пеню за прострочення повернення процентів у розмірі 16 584,26 грн., 30 % річних від суми простроченої заборгованості за кредитом та відсотками у сумі 72 331,43 грн., штраф у сумі 10 000,00 грн., а всього - 10 663 688, 62 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.05.2018 р. розгляд справи вирішено здійснювати у загальному позовному провадженні, сторонам надана можливість для реалізації ними своїх процесуальних прав та обов'язків.

Відповідач у строк, визначений законом, відзиву не надав, його позиція щодо заявлених вимог суду невідома.

У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та обґрунтував, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, заяв чи клопотань про відкладення розгляду або про розгляд справи у його відсутність суду не подав.

Відповідно до ст.ст. 165, 202 ГПК України суд вважає за можливе розглянути спір без участі представника відповідача та без його відзиву за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 12.04.2017 р. між ПАТ "Вернум Банк" (кредитор) та ТОВ "Сайрекс Ойл" (позичальник) був укладений кредитний договір на відкриття відновлювальної кредитної лінії № КЮ-266 (далі - договір). За умовами цього договору (п. 1.1) кредитор відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію та зобов'язується надавати кредитні кошти у розмірі та на умовах, визначених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти та інші платежі передбачені договором. Кредит надається в грошовій формі, ліміт кредитної лінії становить 10 300 000,00 грн., кінцевий термін повернення кредиту - 11.04.2018 р., процентна ставка за користування кредитом 23,5 % проценти річних. Кредит надається окремими частинами або повною сумою в межах встановленого ліміту кредитної лінії (п. 1.2 договору).

Згідно з п. 2.2. договору надання окремої частини кредиту здійснюється кредитором протягом 3 банківських днів на підставі наданої позичальником письмової заяви про перерахування кредитних коштів за встановленою позивачем формою, підписаною уповноваженою особою відповідача та завіреною печаткою відповідача із зазначенням реквізитів для перерахування позивачем кредитних коштів.

Позичальник зобов'язаний своєчасно повернути кредит, сплачувати проценти за користування кредитом та комісії (винагороди) позивачу в порядку, передбаченим договором (п. 6.1.2 договору). Повернення кредиту відповідачем здійснюється шляхом перерахування коштів зі свого поточного рахунку або внесенням готівкових коштів у касу банку згідно графіку, наведеного у додатку 2 до договору. Остаточне повернення кредиту, нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій відповідач зобов'язаний здійснити не пізніше кінцевого терміну повернення кредиту, визначеного п. 1.1.2 договору.

Пунктом 4.2 договору сторони дійшли згоди про те, що у випадку порушення відповідачем встановлених п.п. 4.1 договору строку повернення кредиту, сума несплаченої в строк заборгованості за кредитом вважається простроченою та наступного робочого дня переноситься кредитором на рахунки для обліку простроченої заборгованості відповідача за кредитом.

Нарахування позивачем процентів здійснюється щоденно за період з першого числа поточного місяця по останній календарний день поточного місяця включно та у день остаточного повернення кредиту. День повернення кредитних коштів в часовий інтервал при розрахунку процентів не включається (п. 4.4. договору).

Відповідно до п. 4.5 договору сплата позичальником процентів здійснюється щомісячно в строк не пізніше 10-го числа місяця, наступного за місяцем нарахування процентів на рахунок, виходячи із фактичної заборгованості за кредитом. Проценти, нараховані за останній (неоплачений) період користуванням кредитом, сплачуються відповідачем одночасно з остаточним поверненням кредиту.

Договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і скріплення печатками та діє до повного виконання сторонами зобов'язань за цим договором (п. 12.1).

Додатковою угодою № 1 від 31.01.2018 р. сторони погодили, що кінцевим терміном повернення кредиту є 11.04.2018 р., який є останнім строком користування кредитом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Судом встановлено, що на виконання умов кредитного договору та на підставі письмових заявок ТОВ "Сайрекс Ойл" № 24.04.2017 р., № 17533, № 17561 від 25.04.2017 р., № 17583 від 26.04.2017 р., № 17641 від 03.05.2017 р., № 17655 від 04.05.2017 р., № 17700 від 10.05.2017 р., № 17781 від 15.05.2017 р., позивач надав ТОВ "Сайрекс Ойл" грошові кошти у загальній сумі 10 300 000,00 грн., що підтверджується меморіальними ордерами № 56978 від 20.04.2017 р., № 66524 від 24.04.2017 р., № 71631 від 25.04.2017 р., № 76756 від 26.04.2017 р., № 1096 від 03.05.2017 р., № 6266 від 04.05.2017 р., № 16034 від 10.05.2017 р., № 35362 від 15.05.2017 р., наявними в матеріалах справи.

Проте, відповідач належним чином покладені на нього зобов'язання не виконав, а саме - прострочив сплату кредиту та процентів за користування ним, внаслідок чого станом на 11.04.2018 р. у ТОВ "Сайрекс Ойл" виникла заборгованість перед ПАТ "Вернум Банк" у загальній сумі 10 663 688, 62 грн., з якої 9 999 598,39 грн. - тіло кредиту та 499 971,68 грн. - прострочені відсотки.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 ГК України).

Відповідач доказів, які б підтверджували належне виконання ним своїх зобов'язань за кредитним договором № КЮ-266 від 12.04.2017 р. суду не надав.

Провівши перерахунок заявленої до стягнення суми кредиту та відсотків за користування кредитом, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню: заборгованість за кредитом в розмірі 9 999 598,39 грн. та заборгованість за простроченими процентами в розмірі 499 971,68 грн., що відповідає розрахунку ПАТ "Вернум Банк".

Також позивач просив стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати кредиту у розмірі 65 202,86 грн. та пеню за прострочення сплати процентів у розмірі 16 584,26 грн.

Частиною 1 ст. 229 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

У силу ст. 611 ЦК України та ст. 230 ГК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. ч. 2, 3 ст. 549 ЦК України).

Згідно з ч. 2 п. 2.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 17.12.2013 р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" та правової позиції Верховного Суду України вiд 06.06.2012 р. у справi № 6-49цс12, вiд 30.10.2013 р. у справi № 6-59цс13 застосування іншого виду неустойки - штрафу до грошового зобов'язання не передбачено законом, що, втім, не виключає можливості його встановлення в укладеному сторонами договорі, при тому і як самостійний захід відповідальності, і як такий, що застосовується поряд з пенею. У останньому випадку не йдеться про притягнення до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення двічі, тому що відповідальність настає лише один раз - у вигляді сплати неустойки, яка включає у себе і пеню, і штраф як лише форми її сплати.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно з п. 8.1 кредитного договору у випадку порушення строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати нарахованих процентів за користування ним та/або комісій (винагород) кредитора, позичальник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період прострочення, від невчасно сплаченого платежу за кожен день прострочення.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Провівши перерахунок пені, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати кредиту у розмірі 65 202,86 грн. та пеню за прострочення сплати процентів у розмірі 16 584,26 грн.

Щодо заявленого позивачем штрафу у сумі 10 000,00 грн., нарахованого внаслідок невиконання позичальником п. 6.1.4 кредитного договору, суд зазначає.

У договорі сторони погодили, що позичальник зобов'язаний самостійно до 25 числа першого місяця, що слідує за звітнім кварталом - для квартальної фінансової звітності та до 01 березня наступного за звітнім роком - для річної фінансової звітності надавати кредитору: бухгалтерський баланс (форма 1); звіт про фінансові результати (форма 2); розшифровку строки «чистий дохід від реалізації продукції».

Пунктом 8.4 договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником вимог п.п. 6.1.4, 6.1.5, 6.1.6 цього договору позичальник сплачує кредитору штраф у розмірі 10 000, 00 грн. за кожний випадок невиконання.

Зважаючи на відсутність у матеріалах справи доказів надання банку документів, визначених п. 6.1.4 договору, суд дійшов висновку, що нарахування штрафу у розмірі 10 000,00 грн. є правомірним, який підлягає стягненню з відповідача.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача 30 % річних від суми простроченої заборгованості за кредитом та відсотками у сумі 72 331,43 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, пунктом 8.2 договору визначено, що у випадку порушення відповідачем строків (термінів) повернення кредиту або процентів відповідач зобов'язаний сплатити суму заборгованості за кредитом, нарахованим процентами та іншими платежами згідно з цим договором з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 30 % річних від простроченої суми, за весь час прострочення.

Зважаючи на встановлене судом прострочення виконання відповідачем грошових зобов'язань, визначених кредитним договором, вимоги про стягнення 30 % річних є такими, що заявлені правомірно.

Провівши перерахунок заявлених до стягнення матеріальних втрат на підставі ст. 625 ЦК України та умов договору, суд прийшов до висновку, що з відповідача підлягає стягненню 30 % річних від суми простроченої заборгованості за кредитом та відсотками у сумі 72 331,43 грн., тобто у сумі, заявленій позивачем.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-79, 129, 165, 202, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Вернум Банк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сайрекс Ойл" про стягнення заборгованості у сумі 10 663 688, 62 грн. задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сайрекс Ойл" (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 5-А, ідентифікаційний код 35141388) на користь Публічного акціонерного товариства "Вернум Банк" (02094, м. Київ, проспект Гагаріна Юрія, 17-В, ідентифікаційний код 36301800) заборгованість за простроченим кредитом у сумі 9 999 598 (дев'ять мільйонів дев'ятсот дев'яносто дев'ять тисяч п'ятсот дев'яносто вісім) грн. 39 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 499 971 (чотириста дев'яносто дев'ять тисяч дев'ятсот сімдесят одна) грн. 68 коп., пеню за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 65 202 (шістдесят п'ять тисяч двісті дві) грн. 86 коп., пеню за простроченими відсотками у розмірі 16 584 (шістнадцять тисяч п'ятсот вісімдесят чотири) грн. 26 коп., штраф у сумі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп., 30 % річних у сумі 72 331 (сімдесят дві тисячі триста тридцять одна) грн. 43 коп., судовий збір у сумі 159 955 (сто п'ятдесят дев'ять тисяч дев'ятсот п'ятдесят п'ять) грн. 33 коп.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 20 вересня 2018 року.

Повний текст рішення складений 1 жовтня 2018 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.