ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"27" вересня 2018 р. Справа № 903/701/18

Суддя господарського суду Волинської області Кравчук А.М., розглянувши заяву підприємця ОСОБА_1

про відвід судді Дем'як В.М.

у справі №903/1227/15

за скаргою підприємця ОСОБА_1

на дії відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області

за позовом: Шацького районного споживчого товариства, смт. Шацьк

до відповідача: підприємця ОСОБА_1, смт. Шацьк

про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою

встановив: у провадженні судді господарського суду Волинської області Дем'як В.М. перебуває справа №903/1227/15 за скаргою підприємця ОСОБА_1 на дії відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області.

25.09.2018 року надійшла заява підприємця ОСОБА_1 №б/н про відвід судді Дем'як В.М.

Заява обгрунтована тим, що приймаючи ухвалу суду від 23.05.2018 року №903/1227/15 суддею безпідставно відмовлено у задоволенні заяви про поновлення строку для подання скарги та залишення її без розгляду, протиправність якої встановлена постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 30.08.2018 року, чим фактично позбавила підприємця ОСОБА_1 у доступі до правосуддя.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 39 ГПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить до висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Згідно п.п. 7, 8, 11 ст. 39 ГПК України питання про відвід має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви про відвід. Суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках надходження заяви про відвід судді.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 5 частини першої статті 228 цього Кодексу до вирішення питання про відвід.

Ухвалою суду від 25.09.2018 року провадження у справі №903/1227/15 зупинено до вирішення питання про відвід судді Дем'як В,М. за заявою підприємця ОСОБА_1 від 25.09.2018 року.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями заяву підприємця ОСОБА_1 від 25.09.2018 року розподілено судді Кравчук А.М.

Суд, розглянувши заяву підприємця ОСОБА_1 про відвід судді, не знаходить підстав для її задоволення, з огляду на таке:

Право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об'єктивності та неупередженості розгляду справи. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 №475/97-ВР), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра колегії господарського суду на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Статтею 35 Господарського процесуального кодексу України передбачені підстави для відводу (самовідводу) судді.

Згідно п. 5 ст. 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо, зокрема, є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді.

Частиною 1 ст. 36 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження в справі.

В рішенні у справі "Білуха проти України" (Заява №33949/02) від 09.11.2006р. зазначено: "стосовно суб'єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного".

Наведені заявником доводи про відвід судді по даній справі свідчать про необґрунтованість заявленого відводу. Із вимог процесуального законодавства випливає, що відвід повинен бути мотивований та обгрунтований. Це, зокрема, означає, що відвід повинен бути підтверджений фактичними обставинами та грунтуватися на певних конкретних доказах. Надана до суду заява про відвід судді грунтується виключно на припущеннях, оскільки не наведено жодної конкретної обставини для відводу судді в розумінні статті 35 ГПК України.

Скасування судом апеляційної інстанції ухвали господарського суду Волинської області від 23.05.2018 року не є підставою для відводу судді Дем'як В.М., оскільки ухвалою відмовлено у задоволенні заяви підприємця ОСОБА_1 про поновлення строку для подання скарги, а не закрито провадження у справі чи постановлено рішення.

Відповідно п. 1.2.1. постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Відповідно до статті 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства, зокрема, є законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Правосуддя в Україні здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних та інших ознак (стаття 9 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом відхилено доводи заявника, як такі, що не підтверджені належними і допустимими доказами.

Господарський суд, керуючись ст.ст. 32, 39, 234 ГПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви підприємця ОСОБА_1 від 25.09.2018 року про відвід судді Дем'як В.М. у справі №903/1227/15 відмовити.

Ухвала господарського суду набирає законної сили з моменту її підписання відповідно до ч.2 ст. 235 ГПК України.

Ухвала суду підписана 27.09.2018 року.

Ухвали суду підлягають оскарженню відповідно до ст.ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя А. М. Кравчук