УХВАЛА

08 жовтня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/3840/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Мачульського Г.М. - головуючого, Кушніра І.В., Краснова Є.В.

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфортна оселя"

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.09.2018

та на рішення Господарського суду міста Києва від 14.06.2018

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфортна оселя"

про стягнення 128 905,82 грн.,

ВСТАНОВИВ:

24.09.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "Комфортна оселя" звернулось із касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.09.2018 та рішення Господарського суду міста Києва від 14.06.2018 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

26.09.2018 Товариством з обмеженою відповідальністю "Комфортна оселя" направлено до Касаційного господарського суду клопотання про зупинення дії рішення Господарського суду міста Києва від 14.06.2018 до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфортна оселя", колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у справі №910/3840/18 виходячи з наступного.

Згідно із пунктом 8 частини першої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно із частиною 5, 7 статті 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2018 встановлено у розмірі 1 762 грн.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 163 Господарського процесуального кодексу України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову у даній справі є стягнення у розмірі 128 905,82 грн., а отже, ціна позову у справі №910/3840/18 не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому справа є малозначною згідно з наведеними приписами Господарського процесуального кодексу України.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.06.2018, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.09.2018, позов задоволено повністю. Стягнуто з відповідача на користь позивача 96 752,04 грн. пені, 6 893,28 грн. 3% річних, 25 260,50 грн. інфляційних втрат та здійснено розподіл судових витрат.

21.11.2014 між позивачем (продавець) та відповідачем (покупець) укладено Договір №2333/15-ТЕ-41 від 21.11.2014 купівлі-продажу природного газу, згідно якого пунктом 6.1 визначено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця наступного за місяцем поставки газу.

У разі не виконання покупцем пункту 6.1 договору він зобовязується сплатити продавцю крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу (пункт 7.2 Договору).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем було оплачено природний газ з порушенням встановлених договором строків у зв'язку із чим позивачем за прострочення виконання грошового зобов'язання нараховано пеню, 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання за договором, колегія суддів Касаційного господарського суду погоджується з висновками господарських судів щодо задоволення вимог про стягнення з відповідача штрафних санкцій, розрахунок яких перевірений судом та не суперечить чинному законодавству.

Положеннями статті 259 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Відповідно до пункту 9.3 Договору на поставку природного газу, сторони узгодили, що строк у межах якого вони можуть звернутись до суду з вимогою про захист своїх прав за Договором (строк позовної давності) встановлюється тривалістю у 5 років та враховуючи, що прострочення виконання зобов'язань відповідачем було за жовтень-грудень 2015 року, а позивач звернувся з позовом до суду - 29.03.2018, строк позовної давності позивачем не пропущено.

Касаційний господарський суд вважає, що наведені заявником у касаційній скарзі доводи та аналіз судових рішень у даній справі не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, тому у Суду відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

Підстав передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" не наведено.

За приписами пункту 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у справі №910/3840/18 за касаційної скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфортна оселя".

Враховуючи положення статті 293 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у справі №910/3840/18 за касаційної скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфортна оселя", а тому у Суду відсутні підстави для розгляду клопотання про зупинення дії рішення Господарського суду міста Києва від 14.06.2018 до закінчення його перегляду в касаційному порядку, у зв'язку із чим зазначене клопотання залишається без розгляду.

Керуючись статтями 12, 234, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі №910/3840/18 за касаційної скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфортна оселя".

2. Касаційну скаргу та додані до неї документи (у тому числі оригінал платіжного доручення №5444 від 20.09.2018 на суму 3 867,18 грн.) повернути заявнику.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий Г. М. Мачульський

Судді І. В. Кушнір

Є. В. Краснов