УХВАЛА

13.09.2018Справа № 910/4521/14

Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., розглянувши скаргу Державного підприємства "Науково-дослідний інститут мікроприладів" НТК "Інститут монокристалів" Національної академії наук України на дії Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві у господарській справі № 910/4521/14

за позовом Державного підприємства "Науково-дослідний інститут мікроприладів" НТК "Інститут монокристалів" Національної академії наук України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АТА"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача -

Публічне акціонерне товариство "Квазар"

за участю Генеральної прокуратури України

про усунення перешкод у користуванні майном, -

Представники:

від позивача (стягувач): Андрієвська О.В., Костюк С.Ю., Фесюк С.І.;

від відповідача (боржник): Чабан Д.Ф.

від третьої особи: не з'явився;

від прокуратури: Морозов В.Ю.;

від Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві: не з'явився;

вільний слухач: ОСОБА_7

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство "Науково-дослідний інститут мікроприладів" НТК "Інститут монокристалів" Національної академії наук України (надалі також - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АТА" (надалі також - відповідач), в якому просить суд:

- усунути перешкоди на користь Державного підприємства "Науково-дослідний інститут мікроприладів" НТК "Інститут монокристалів" Національної академії наук України у користуванні групами приміщень № 7, № 8, № 9, № 10 першого поверху та групами приміщень № 15, № 16 антресолі першого поверху будинку адміністративно лабораторного корпусу літ. "А9", що знаходиться за адресою: вул. Північно-Сирецька, 3 у м. Києві, загальною площею 173,9 кв.м, шляхом виселення Товариства з обмеженою відповідальністю "АТА" із вказаних груп приміщень, вселення до них позивача і забезпечення позивачу безперешкодного проходу до вказаних груп приміщень через приміщення №2;

- зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "АТА" усунути перешкоди Державному підприємству "Науково-дослідний інститут мікроприладів" НТК "Інститут монокристалів" Національної академії наук України щодо користування державним майном, яке перебуває на його балансі, шляхом забезпечення безперешкодного користування позивачем входом до сходових маршів першого поверху та входами до пасажирських ліфтів, розташованих в приміщенні №1 першого поверху будинку адміністративно лабораторного корпусу літ. "А9", що знаходиться за адресою: вул. Північно-Сирецька,3 у м. Києві.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідачем чиняться перешкоди у користуванні ним групами приміщень № 7, № 8, № 9, № 10 першого поверху та групами приміщень № 15, № 16 антресолі першого поверху будинку адміністративно лабораторного корпусу літ. "А9", що знаходиться за адресою: вул. Північно-Сирецька, 3, які перебувають в оперативному управлінні позивача, у зв'язку із чим останній вказує на наявність підстав для зобов'язання відповідача усунути перешкоди у користуванні відповідним майном в судовому порядку.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.12.2016 (суддя Морозов С.М.) позовні вимоги задоволено частково. Усунуто перешкоди на користь Державного підприємства "Науково-дослідний інститут мікроприладів" НТК "Інститут монокристалів" Національної академії наук України (ідентифікаційний код 14308827, адреса: 04136, м. Київ, вул. Північно-сирецька, буд. 3) у користуванні групами приміщень № 7, № 8, № 9, № 10 першого поверху та групами приміщень № 15, № 16 антресолі першого поверху будинку адміністративно лабораторного корпусу літ. "А9", що знаходиться за адресою: вул. Північно-Сирецька, 3 у м. Києві, загальною площею 173,9 кв.м, шляхом виселення Товариства з обмеженою відповідальністю "АТА" (ідентифікаційний код 25589927, адреса: 01004, м. Київ, вул. Басейна, буд. 9, кімн. 3) із вказаних груп приміщень. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "АТА" (ідентифікаційний код 25589927, адреса: 01004, м. Київ, вул. Басейна, буд. 9, кімн. 3) на користь Державного підприємства "Науково-дослідний інститут мікроприладів" НТК "Інститут монокристалів" Національної академії наук України (ідентифікаційний код 14308827, адреса: 04136, м. Київ, вул. Північно-сирецька, буд. 3) 1 218, 00 грн. (одну тисячу двісті вісімнадцять гривень 00 коп. судового збору.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.03.2017 прийнято відмову Товариства з обмеженою відповідальністю "АТА" від апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2016 та припинено апеляційне провадження по справі №910/4521/14.

24.03.2017 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2016 видано накази.

27.07.2018 до Господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "АТА" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2016р. у даній справі, відповідно до якої заявник просить суд скасувати рішення суду від 20.12.2016р. та ухвалити нове рішення, яким відмовити у повному обсязі у задоволенні позовних вимог Державного підприємства "Науково-дослідний інститут мікроприладів" НТК "Інститут монокристалів" Національної академії наук України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.08.2018 (суддя Морозов С.М.) прийнято заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "АТА" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2016р. у справі № 910/4521/14 до розгляду та відкрито провадження за нововиявленими обставинами.

20.08.2018 до Господарського суду міста Києва надійшла скарга Державного підприємства "Науково-дослідний інститут мікроприладів" НТК "Інститут монокристалів" Національної академії наук України на дії Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, в якій скаржник просить суд:

- визнати постанову державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Полінського Вячеслава Андрійовича у виконавчому провадження № 53777189 про закінчення виконавчого провадження від 10.07.2018 неправомірною;

- зобов'язати начальника Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві забезпечити поновлення виконавчого провадження № 53777189 та проведення усіх необхідних виконавчих дій для виконання наказу Господарського суду міста Києва від 24.03.2017 за № 910/4521/14.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва від 20.08.2018 № 05-23/1517 у зв'язку з відпусткою судді Морозова С.М. проведено повторний автоматичний розподіл скарги, за результатами якого скаргу у справі № 910/4521/14 передано на розгляд судді Щербакова С.О.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.08.2018 прийнято до розгляду скаргу Державного підприємства "Науково-дослідний інститут мікроприладів" НТК "Інститут монокристалів" Національної академії наук України на дії Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві у справі № 910/4521/14. Розгляд скарги призначено на 06.09.2018.

05.09.2018 через відділ автоматизованого документообігу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "АТА" надійшли заперечення на скаргу, в яких відповідач зазначає, що на час здійснення виконавчих дій державним виконавцем ТОВ "АТА" та її майно не знаходиться в спірних приміщеннях, відповідач звільнив спірні приміщення ще до проведення виконавчих дій, що підтверджується договором оренди № 02/2018 від 21.05.2018.

05.09.2015 представник позивача через відділ автоматизованого документообігу суду подав клопотання про долучення доказів на підтвердження використання відповідачем приміщень, зазначених у виконавчому документі.

06.09.2018 через відділ автоматизованого документообігу суду від Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві надійшли письмові пояснення, в яких державний виконавець зазначає, що останнім здійснено вихід за адресою вказаною у виконавчому документі та боржника за вказаною адресою розшукано не було, а будь-яке його майно відсутнє, натомість в приміщенні знаходиться інша юридична особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Різеллі». Також державним виконавцем подано матеріали виконавчого провадження № 53777189.

У судовому засіданні 06.09.2018 оголошено перерву до 13.09.2018.

11.09.2018 через відділ автоматизованого документообігу суду представник позивача подав заперечення проти письмових пояснень державного виконавця, в яких зазначає, що державним виконавцем і присутніми учасниками виконавчої дії було оглянуто виробниче обладнання, проте державним виконавцем в порушення норм закону України «Про виконавче провадження» не було проведено його опис, не було звірено виявлене майно із наданими представником ТОВ «Різеллі» документами.

У даному судовому засіданні представники позивача (стягувача) підтримали подану скаргу.

Представник відповідача (боржник) заперечив проти задоволення поданої скарги.

Представник прокуратури підтримав подану скаргу.

Представники третьої особи та Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві у судове засідання не з'явились, однак про час та місце розгляду скарги були повідомлені належним чином, що підтверджується розпискою про оголошення перерви та рекомендованим повідомлення про вручення поштових відправлень.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 342 Господарського процесуального кодексу України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Обґрунтовуючи подану скаргу, позивач (стягувач) зазначає, що 10.07.2018 державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 53777189 про виселення із групи приміщень. Проте, як зазначає скаржник, державний виконавець в порушення норм Закону України «Про виконавче провадження» не встановив наявність чи відсутність у вказаних приміщеннях боржника ТОВ «АТА», а також відсутність чи наявність у цих приміщеннях майна боржника, оскільки державним виконавцем не було проведено опис майна.

Розглянувши скаргу Державного підприємства "Науково-дослідний інститут мікроприладів" НТК "Інститут монокристалів" Національної академії наук України, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 339 Господарського процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Приписами частин 1 та 2 статті 18 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Зазначена процесуальна норма узгоджується з положеннями ст. 1291 Конституції України, згідно з якою судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що 24.04.2017 державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Полінським В.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 53777189 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 24.03.2017 № 910/4521/14 про усунення перешкоди на користь Державного підприємства "Науково-дослідний інститут мікроприладів" НТК "Інститут монокристалів" Національної академії наук України у користуванні групами приміщень № 7, № 8, № 9, № 10 першого поверху та групами приміщень № 15, № 16 антресолі першого поверху будинку адміністративно лабораторного корпусу літ. "А9", що знаходиться за адресою: вул. Північно-Сирецька, 3 у м. Києві, загальною площею 173,9 кв.м, шляхом виселення Товариства з обмеженою відповідальністю "АТА" із вказаних груп приміщень.

04.05.2017 державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Полінським В'ячеславом Андрійовичем направлено, зокрема, боржнику вимогу, в якій запропоновано останньому у строк до 11.05.2017 виконати рішення суду, а у разі його невиконання призначено примусове виконання на 11.05.2017 на 11.00 год.

11.05.2017 державний виконавець Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Полінський В'ячеслав Андрійович склав акт про те, що боржник не знаходиться у спірних приміщеннях, посилаючись на договір купівлі-продажу виробничих приміщень від 10.02.2017 та вважаючи, що судове рішення у даній справі виконано у повному обсязі.

11.05.2017 Державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Полінським В'ячеславом Андрійовичем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 53777189 щодо примусового виконання наказу № 910/4251/14 Господарського суду міста Києва від 24.03.2017.

22.05.2018 державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Полінським В'ячеславом Андрійовичем на підставі ухвали Господарського суду міста Києва від 12.12.2017 №910/4521/14 якою визнано недійсною постанову про закінчення виконавчого провадження, винесено постанову про відновлення виконавчого провадження № 53777189, якою виконавче провадження з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 24.03.2017 № 910/4521/14 про усунення перешкод на користь Державного підприємства "Науково-дослідний інститут мікроприладів" НТК "Інститут монокристалів" Національної академії наук України у користуванні групами приміщень № 7, № 8, № 9, № 10 першого поверху та групами приміщень № 15, № 16 антресолі першого поверху будинку адміністративно лабораторного корпусу літ. "А9", що знаходиться за адресою: вул. Північно-Сирецька, 3 у м. Києві, загальною площею 173,9 кв.м, шляхом виселення Товариства з обмеженою відповідальністю "АТА" із вказаних груп приміщень - відновлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону. Платіжні вимоги на примусове списання коштів надсилаються не пізніше наступного робочого дня після накладення арешту та в подальшому не пізніше наступного робочого дня з дня отримання інформації про наявність коштів на рахунках.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження" опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п'ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз'яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов'язки

Згідно з ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв'язку з виконавчим провадженням; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

З матеріалів справи вбачається, що 02.07.2018 державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Полінським В'ячеславом Андрійовичем складено акт про те, що за адресою приміщень, яка вказана у виконавчому документі Товариство з обмеженою відповідальністю "АТА" розшукано не було. Майно належне ТОВ «АТА» відсутнє.

Тож, 10.07.2018 державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Полінським В. А. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 53777189 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 24.03.2017 № 910/4521/14 про усунення перешкод на користь Державного підприємства "Науково-дослідний інститут мікроприладів" НТК "Інститут монокристалів" Національної академії наук України у користуванні групами приміщень № 7, № 8, № 9, № 10 першого поверху та групами приміщень № 15, № 16 антресолі першого поверху будинку адміністративно лабораторного корпусу літ. "А9", що знаходиться за адресою: вул. Північно-Сирецька, 3 у м. Києві, загальною площею 173,9 кв.м, шляхом виселення Товариства з обмеженою відповідальністю "АТА" із вказаних груп приміщень.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Суд зазначає, що при винесення оскаржуваної постанови державний виконавець виходив зі змісту складеного ним акту від 02.07.2018.

Так, згідно ст. 66 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання боржником рішення про його виселення. У разі невиконання боржником рішення про його виселення самостійно державний виконавець виконує його примусово.

Державний виконавець призначає день і час примусового виселення, про що письмово інформує боржника. Боржник вважається повідомленим про його примусове виселення, якщо повідомлення надіслано йому за адресою, за якою має здійснюватися виселення, чи іншою адресою, достовірно встановленою державним виконавцем.

Відсутність боржника, належним чином повідомленого про день і час примусового виселення, під час виконання рішення про виселення боржника не є перешкодою для його виселення.

Примусове виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від боржника, його майна, домашніх тварин та у забороні боржнику користуватися цим приміщенням. Примусовому виселенню підлягають виключно особи, зазначені у виконавчому документі.

Примусове виселення здійснюється у присутності понятих за участю працівників поліції.

Якщо виконання рішення здійснюється за відсутності боржника, державний виконавець зобов'язаний провести опис майна. Описане майно передається для відповідального зберігання стягувачу або іншій особі, визначеній державним виконавцем.

Якщо боржник перешкоджає виконанню рішення про його виселення, державний виконавець накладає на нього штраф у порядку, визначеному цим Законом.

Про виконання рішення про виселення боржника державний виконавець складає акт, що підписується особами, які брали участь у виконанні рішення про примусове виселення.

У разі якщо особа самостійно вселилася у приміщення, з якого вона була примусово виселена, повторне її виселення може бути здійснено державним виконавцем на підставі ухвали суду, який прийняв рішення про виселення. Виконавче провадження у такому разі підлягає відновленню за постановою державного виконавця.

Суд зазначає, що мета рішення, відповідно і результат його виконання, про задоволення позовної вимоги про захист порушених прав та охоронюваних законом інтересів позивача у формі усунення перешкод у користуванні приміщенням шляхом виселення відповідача з такого приміщення, з урахуванням положень вищевказаних ст.391 Цивільного кодексу України та ч.ч.1-5, 8 ст.66 Закону України "Про виконавче провадження", полягає в тому, що:

- спірне приміщення має бути реально повністю звільнене від боржника, будь-якого його майна, з повною забороною відповідачу (боржнику) користуватися цим приміщенням;

- як наслідок цього, власнику майна - позивачу, стягувачу має бути повернута повна, реальна, безперешкодна можливість користування та розпоряджання своїм майном;

- такі звільнення та повернення мають носити реальний, безсумнівний та безспірний характер.

При цьому, виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 №18-рп/2012).

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 №11-рп/2012).

Стаття 66 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає чіткий алгоритм та послідовність дій державного виконавця при виселенні боржника.

Так, державний виконавець, зокрема :

- наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання боржником рішення про його виселення та у разі невиконання боржником рішення про його виселення самостійно державний виконавець виконує його примусово;

- призначає день і час примусового виселення, про що письмово інформує боржника, при цьому відсутність боржника, належним чином повідомленого про день і час примусового виселення, під час виконання рішення про виселення боржника не є перешкодою для його виселення;

- у присутності понятих за участю працівників поліції здійснює примусове виселення шляхом звільнення приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від боржника, його майна, домашніх тварин та заборони боржнику користуватися цим приміщенням;

- якщо виконання рішення здійснюється за відсутності боржника, обов'язково проводить опис майна боржника, яке передається для відповідального зберігання стягувачу або іншій особі, визначеній державним виконавцем;

- за результатами проведення вищевказаних дій по виселенню складає відповідний акт.

Таким чином, наведені вище норми законодавства свідчать, що державний виконавець зобов'язаний був вчинити всі необхідні дії для фактичного виконання рішення суду, чого останнім здійснено не було.

Так, державний виконавець, всупереч наведеній ст.66 Закону України "Про виконавче провадження" не перевірив: чи залишилося належне боржнику майно у спірних приміщеннях, які підлягали звільненню; чи отримав стягувач безперешкодний доступ до своїх приміщень; а також не зазначив в акті належні та допустимі докази, які б підтверджували звільнення ТОВ "АТА" спірних приміщень, що належать стягувачу та звільнення яких вимагалося рішенням суду

Суд зазначає, що в акті державного виконавця від 02.07.2018 лише вказано, що виходом державного виконавця за адресою приміщень, яка вказана у виконавчому документі Товариство з обмеженою відповідальністю "АТА" розшукано не було, майно належне ТОВ "АТА" відсутнє. При цьому, відповідний акт державного виконавця не містить підпису працівника поліції.

Так, у письмових поясненнях, поданих до суду, державний виконавець Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Полінський В.А. зазначив, що документальним підтвердженням факту незнаходження боржника в приміщеннях є договір оренди № 27/2018 укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "АТА" та громадянином Туреччини ОСОБА_8, додаткова угода від 20.05.2018 про розірвання договору оренди № 27/2018 від 27.02.2018, акт приймання-передачі приміщень від 20.05.2018; договір № 226/Д оренди нежитлового приміщення від 01.05.2018 укладений між Приватним акціонерним товариством «Кріпта» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Різеллі», акт приймання-передачі в оренду приміщень; договір оренди № 02/2018 укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Різеллі» та громадянином Туреччини ОСОБА_8; акт приймання-передачі приміщень від 21.05.2018, а також зазначив, що наразі у спірних приміщеннях здійснює господарську діяльність ТОВ «Різеллі».

Проте, суд зазначає, що предметом вищевказаних договорів є група приміщень № 2-11 (в літ. А9), загальною площею 3 386, 8 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Північно-Сирецька, буд. №1-3; група приміщень № 3/11, літера А-9, які знаходяться за адресою: 04136, м. Київ, вул. Північно-Сирецька, буд. №1-3, в той час як відповідач підлягав виселенню з групи приміщень № 7, № 8, № 9, № 10 першого поверху та групи приміщень № 15, № 16 антресолі першого поверху будинку адміністративно лабораторного корпусу літ. "А9", що знаходиться за адресою: вул. Північно-Сирецька, 3 у м. Києві, загальною площею 173,9 кв.м, відповідно до наказу Господарського суду міста Києва від 24.03.2017 № 910/4521/14.

При цьому, доказів, які б підтверджували звільнення Товариством з обмеженою відповідальністю "АТА" належних стягувачу приміщень в акті не зазначено.

Крім того, суд зазначає, що стягувачем долучено до матеріалів справи докази на підтвердження здійснення Товариством з обмеженою відповідальністю "АТА" виробництва його продукції в спірних приміщеннях, а саме: упаковки продукції ТОВ "АТА" за зазначенням дати виробництва 01.06.2018, 01.07.2018, 01.08.2018.

Також, у даному судовому засіданні судом здійснено дослідження наданого стягувачем відеозапису проведеного під час виконання наказу Господарського суду міста Києва від 24.03.2017 № 910/4521/14 про виселення відповідача з групи приміщення позивача, з якого вбачається наявність майна у спірних приміщеннях, проте державним виконавцем не проведено опис майна (зазначення інвентарних (серійних) номерів, марки, моделі) та не звірено виявлене майно із наданими представниками ТОВ «Рітеллі» документами.

Тож, суд зазначає, що всупереч вимог ст. 66 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем належним чином не перевірено, чи залишилось належне боржнику майно у приміщенні, яке підлягало звільненню, чи отримав стягувач безперешкодний доступ до своїх приміщень тощо.

Без встановлення цих обставин неможливо вважати, що рішення суду, на підставі якого виданий виконавчий документ, фактично виконане в повному обсязі.

Таким чином, враховуючи, що постанова Подільського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 10.07.2017 у виконавчому провадженні № 53777189 винесена за відсутності доказів фактичного виконання рішення суду боржником, вона є протиправною та такою, що підлягає визнанню недійсною.

Відповідно до ч. 2 ст. 343 ГПК України в разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

При цьому, суд зазначає, що відповідно до п. 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє. При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Таким чином, суд зазначає, що держаним виконавцем не було вчинено всіх дій згідно наданих йому законом прав та покладених обов'язків по виконанню наказу, що порушує права стягувача на виконання винесеного на його користь рішення суду, яке згідно положень ст. 124 Конституції України, ст. 18, 326 ГПК України є обов'язковим до виконання, у зв'язку з чим вимоги скарги судом визнаються обґрунтованими та задовольняються частково шляхом зобов'язання Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві здійснити передбачені Законом України «Про виконавче провадження» виконавчі дії з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 24.03.2017 у справі № 910/4521/14 про усунення перешкод на користь Державного підприємства "Науково-дослідний інститут мікроприладів" НТК "Інститут монокристалів" Національної академії наук України у користуванні групами приміщень № 7, № 8, № 9, № 10 першого поверху та групами приміщень № 15, № 16 антресолі першого поверху будинку адміністративно лабораторного корпусу літ. "А9", що знаходиться за адресою: вул. Північно-Сирецька, 3 у м. Києві, загальною площею 173,9 кв.м, шляхом виселення Товариства з обмеженою відповідальністю "АТА" із вказаних груп приміщень. У решті скарги суд дійшов висновку відмовити з огляду на відсутність у суду повноважень на втручання в здійснення державним виконавцем конкретних виконавчих дій.

Керуючись ст.ст. 234, 235, ст.ст. 339, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, ?

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Державного підприємства "Науково-дослідний інститут мікроприладів" НТК "Інститут монокристалів" Національної академії наук України на дії Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві - задовольнити частково.

2. Визнати постанову державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Полінського Вячеслава Андрійовича від 10.07.2018 про закінчення виконавчого провадження № 53777189 - недійсною.

3. Зобов'язати Подільський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві здійснити передбачені Законом України «Про виконавче провадження» виконавчі дії з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 24.03.2017 у справі № 910/4521/14 про усунення перешкод на користь Державного підприємства "Науково-дослідний інститут мікроприладів" НТК "Інститут монокристалів" Національної академії наук України у користуванні групами приміщень № 7, № 8, № 9, № 10 першого поверху та групами приміщень № 15, № 16 антресолі першого поверху будинку адміністративно лабораторного корпусу літ. "А9", що знаходиться за адресою: вул. Північно-Сирецька, 3 у м. Києві, загальною площею 173,9 кв.м, шляхом виселення Товариства з обмеженою відповідальністю "АТА" із вказаних груп приміщень.

4. В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Дата складання та підписання повного тексту ухвали: 18.09.2018.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України, ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, протягом десяти днів з дня її проголошення, з урахуванням вимог ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Щербаков С.О.