РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2018 року Справа № 918/394/18

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Філіпова Т.Л. , суддя Василишин А.Р.

секретар судового засідання Дика А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу позивача - Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 07.08.2018р. у справі №918/394/18 (суддя Церковна Н.Ф.)

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (м. Київ)

до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз" (м.Рівне)

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (м. Київ)

про стягнення 121 456 876, 83 грн.

за участі представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 - довіреність №1-74 від 14.06.2018р.

відповідача - ОСОБА_2 - довіреність від 02.05.2018 р.

третьої особи - ОСОБА_3 - довіреність № 14-136 від 20.07.2018 р.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз" про стягнення 102 321 716,40 грн. - заборгованості за послуги балансування обсягів природного газу, 12 691 701,58 грн. - пені, 1 328 942,86 грн. - 3% річних та 5 114 516 грн. - інфляційних втрат.

Відповідач, до суду першої інстанції подав клопотання про зупинення провадження у справі на підставі ст. ст. 227, 229 ГПК України до набрання законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва у справі №826/10551/18.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 07.08.2018р. у справі №918/394/18 провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва у справі №826/10551/18.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулося до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, справу направити на розгляд до місцевого господарського суду.

Мотивуючи апеляційну скаргу скаржник зазначає, що у даній справі розглядаються договірні відносини, які виникли між позивачем та відповідачем на підставі договору транспортування природного газу № НОМЕР_1 від 17.12.2015р., а не відносини відповідача з Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) щодо встановлення/зміни тарифу на розподіл природного газу, зібрані у справі докази підтверджують обов`язковість здійснення відповідачем оплати наданих послуг, тому підстави для зупинення провадження у даній справі відсутні. Скаржник зазначає, що ухвала суду першої інстанції про зупинення провадження у справі порушує право позивача на справедливий та публічний розгляд справи упродовж розумного строку, а також норми ст. ст. 73, 74, 76 та п. 5 ч.1 ст. 227 ГПК України.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 04.09.2018р. скаржнику поновлено строк на апеляційне оскарження ухвали суду; зупинено її дію; відкрито апеляційне провадження у справі та призначено розгляд скарги на 25.09.2018р. об 12:00 год.

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз" подало до суду відзив на апеляційну скаргу (вх. №30028/18 від 20.09.2018р.), в якому відповідач просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Представник позивача та третьої особи в судовому засіданні 25.09.2018р. підтримали доводи апеляційної скарги, просять її задоволити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Представник відповідача в судовому засіданні 25.09.2018р. заперечив доводи апеляційної скарги, просить відмовити в її задоволенні, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія апеляційного суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, заслухавши пояснення представників учасників справи, зазначає наступне.

Предметом спору у даній справі є вимога позивача про стягнення з відповідача 102 321 716, 40 грн. - заборгованості за послуги балансування обсягів природного газу, 12 691 701, 58 грн. - пені, 1 328 942, 86 грн. - 3% річних та 5 114 516 грн. - інфляційних втрат.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору транспортування природного газу № від 17.12.2015р. щодо повного та своєчасного розрахунку за надані послуги балансування обсягів природного газу, внаслідок чого виникла заборгованість. Окрім того, позивачем нараховано відповідачу пеню за прострочення зобов`язань на підставі п.п. 13.1., 13.5 договору, а також 3% річних та інфляційні втрати на підставі ст. 625 ЦК України.

Відповідач, до суду першої інстанції подав клопотання про зупинення провадження у справі на підставі ст. ст. 227, 229 ГПК України до набрання законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва у справі №826/10551/18.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 07.08.2018р. у справі №918/394/18 провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва у справі №826/10551/18.

Зупиняючи провадження у справі №918/394/18, суд першої інстанції зазначив, що задоволення позову у справі №826/10551/18 дасть суду можливість оцінити обставини, на які посилається відповідач як на підставу своїх заперечень, стосовно того, що заборгованість у даній справі є наслідком тарифної політики Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, а також дозволить встановити ступінь вини відповідача при виконанні умов договору транспортування природного газу № від 17.12.2015р., що має значення при вирішенні питання щодо наявності підстав для зменшення розміру заявленої до стягнення пені в розмірі 12691701,58 грн., тому обставини, які підлягають встановленню судом у справі №826/10551/18 мають значення при вирішенні спору у справі №918/394/18.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія суддів зазначає, що зупинення провадження у справі - це тимчасове або повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 227 ГПК України, суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у випадках об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 229 ГПК України встановлено, що провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду слід у кожному випадку з'ясовувати: як саме пов'язана справа, що розглядається господарським судом, зі справою, яка розглядається іншим судом, чим саме обумовлюється неможливість розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що правовідносини щодо надання послуг з транспортування природного газу регулюються Цивільним та Господарським кодексами України, Кодексом газотранспортної системи, Законом України "Про ринок природного газу", постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони уклали договір транспортування природного газу № від 17.12.2015р. керуючись вимогами Закону України "Про ринок природного газу" та Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015р. №2493.

Згідно п. 32 ст. 1 Закону України "Про ринок природного газу" регулятор - це Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі НКРЕКП).

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про ринок природного газу" до компетенції регулятора на ринку природного газу належить затвердження та оприлюднення у встановленому порядку методології визначення тарифів на послуги транспортування природного газу для точок входу і точок виходу, методологій визначення тарифів на послуги розподілу, зберігання (закачування, відбору) природного газу щодо газосховищ, до яких застосовується режим регульованого доступу; встановлення тарифів на послуги транспортування природного газу транскордонними газопроводами відповідно до методології визначення тарифів на послуги транспортування природного газу для точок входу і точок виходу.

Регламентом функціонування газотранспортної системи України є Кодекс газотранспортної системи, затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. №2493. Кодекс визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газотранспортної системи України (п. 2 глави 1 розділу І Кодексу).

Пунктом 5 глави 1 розділу І Кодексу унормовано поняття "замовник послуг транспортування" - це юридична особа або фізична особа-підприємець, яка на підставі договору транспортування, укладеного з оператором газотранспортної системи, замовляє одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу (замовлення розподілу потужності, замовлення транспортування природного газу, послуга балансування).

У відповідності до п. 5 глави 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи, договір транспортування - договір, укладений між оператором газотранспортної системи та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого регулятором (НКРЕКП), згідно з яким оператор газотранспортної системи надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу (замовлення розподілу потужності, замовлення транспортування природного газу, послуга балансування) на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору газотранспортної системи вартість отриманих послуг (послуги).

Враховуючи викладене, суд зазначає, що НКРЕКП встановлює тарифи на послуги транспортування природного газу, а діяльність відповідача, як суб`єкта природної монополії, здійснюється на умовах державного регулювання встановлення та перегляду тарифів на розподіл природного газу газорозподільними мережами.

Тому, як стверджує відповідач, можливість останнього розрахуватися за послуги балансування природного газу перед позивачем напряму залежить від наявності в тарифі на розподіл природного газу відповідної складової та суми на покриття витрат на послуги балансування.

Як вказує відповідач, розмір тарифу на транспортування природного газу у 2017 році для відповідача затверджений постановою НКРЕКП від 15.12.2016р. №2303 не покривав позивачу фактичних витрат, пов'язаних із здійсненням діяльності з розподілу природного газу, у зв`язку з чим у нього перед позивачем виникла заборгованість за договором транспортування природного газу № від 17.12.2015р.

Як слідує з пояснень відповідача, він звертався до НКРЕКП із заявами про встановлення (перегляду) тарифу, а також включенням до тарифу на послуги розподілу природного газу компенсації дефіциту коштів.

В подальшому, як вбачається з матеріалів справи, відповідач звернувся до адміністративного суду з позовом, оскільки, на його думку, комісією встановлений необґрунтований тариф на транспортування природного газу розподільними газопроводами.

Так, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.07.2018р. у справі №826/10551/18 прийнято до розгляду позовну заяву публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання бездіяльності з перегляду тарифу на транспортування природного газу розподільними газопроводами у бік економічно обґрунтованого - протиправною та зобов'язання встановити економічно обґрунтований тариф на розподіл природного газу, зокрема, включивши до складу такого тарифу "компенсації недоотриманої тарифної виручки в попередніх періодах", в компенсацію вартості ВТВ за 2017 рік в розмірі 30110,060 тис. грн.

Суд апеляційної інстанції, надаючи оцінку обставинам у справі, враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 216 ГК України застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

За приписами ч. 2 ст. 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відповідно до ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій.

При цьому, судом повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Таким чином, зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про стягнення неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен оцінити ступінь виконання зобов'язання боржником; причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначність прострочення виконання, наслідки порушення зобов'язання, невідповідність розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінку винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки), тощо.

Як вбачається зі змісту відзиву на позовну заяву (вх. №10823/18 від 09.07.2018р.) відповідач обґрунтовує неналежне виконання грошових зобов`язань наявністю обставин, що не залежали (не залежать) від його волі, а саме бездіяльністю НКРЕКП щодо не затвердження економічно обґрунтованого тарифу на розподіл природного газу.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в предмет дослідження справи в адміністративному провадженні входять питання, які складають основу заперечень відповідача у даній господарській справі. Неможливість господарському суду самостійно дослідити дані питання пояснюється непідвідомчістю справи з предметом позову "про визнання бездіяльності з перегляду тарифу на транспортування природного газу розподільними газопроводами у бік економічно обґрунтованого - протиправною та зобов'язання встановити економічно обґрунтований тариф на розподіл природного газу, зокрема, включивши до складу такого тарифу "компенсації недоотриманої тарифної виручки в попередніх періодах", в компенсацію вартості ВТВ за 2017 рік в розмірі 30110,060 тис. грн." господарському суду.

Отже, беручи до уваги викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що у справі №826/10551/18 адміністративним судом будуть з`ясовані обставини (наявність чи їх відсутність), що напряму впливають на оцінку доказів та доводів сторін у даній господарській справі.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що ухвала місцевого господарського суду відповідає вимогам чинного законодавства, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для її скасування, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта згідно ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 227, 229, 269, 270, 273, 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 07.08.2018р. у справі №918/394/18 залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду, відповідно до ст. ст. 287-291 ГПК України.

3. Справу повернути до Господарського суду Рівненської області.

Повний текст постанови складено 26.09.2018 р.

Головуючий суддя Розізнана І.В.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Василишин А.Р.