КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"27" вересня 2018 р. Справа№ 910/7828/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Мартюк А.І.

Зубець Л.П.

секретар судового засідання Шмиговська А.М.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання

розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного господарського суду від 27.11.2017 р.

у справі №910/7828/17

за позовом Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія»

до Приватного акціонерного товариства «Оболонь»

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: 1) Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

2) Національний банк України

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ :

Рішенням господарського суду міста Києва від 26.07.2017 р. позов задоволено частково. Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 23.02.2012 р. №01-12, укладеним між ПАТ «Український інноваційний банк» та ПАТ «Оболонь» у розмірі 40000000,00 грн., заборгованість за процентами у розмірі 4114754,10 грн., пеню за кредитом у розмірі 8795757,16 грн., пеню за процентами у розмірі 1087824,68 грн. та судовий збір у розмірі 239957,25 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційними скаргами до Київського апеляційного господарського суду, в яких просив скасувати рішення господарського суду міста Києва від 26.07.2017 р. у справі №910/7828/17 та прийняти нове, яким в позові відмовити повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.11.2017 р. апеляційні скарги відповідача задоволено, рішення господарського суду міста Києва від 26.07.2017 р. у справі №910/7828/17 скасовано, в позові відмовлено. Присуджено до стягнення з позивача на користь відповідача 264000,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Не погоджуючись із вищевказаною постановою Київського апеляційного господарського суду, позивач звернувся з касаційною скаргою до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, в якій просив скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.11.2017 р. та залишити без змін рішення господарського суду міста Києва від 26.07.2017 р.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.02.2018 р. касаційну скаргу позивача було залишено без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін.

У лютому 2018 року позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного господарського суду від 27.11.2017 р.

Заява позивача мотивована тим, що після розгляду судом апеляційної інстанції справи №910/7828/17, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.02.2018 р. у справі №826/14033/17 було залишено без змін постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.12.2017 р., якою було повторно визнано недійсними та скасовано постанову Національного банку України від 24.12.2015 р. №934 та рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.12.2015 р. №239. Зазначена обставина є істотною для справи №910/7828/17, оскільки поновлення дії зазначених актів НБУ та Фонду було підставою для суду апеляційної інстанції зробити висновок про відсутність у ПАТ «УКРІНКОМ» права подавати позов до ПрАТ «Оболонь» як у набувача прав та обов'язків ПАТ «УКРІНБАНК». Зазначена обставина була встановлена ПАТ «УКРІНКОМ» 20.02.2018 р.

Також як на нововиявлену обставину позивач посилається на лист НБУ від 23.08.2017 р. №27-0006/58915, в якому було повідомлено, що у зв'язку з існуванням рішень суду, які набрали законної сили та які скасовують рішення НБУ щодо відкликання банківської ліцензії у ПАТ «УКРІНБАНК», регуляторні повноваження щодо ПАТ «УКРІНБАНК» у НБУ відсутні. Зазначена обставина була встановлена 12.02.2018 р. (а.с. 12 т. 4). Заявник вважає, що вказані обставини є нововиявленими, а тому постанова Київського апеляційного господарського суду від 27.11.2017 р. у справі №910/7828/17 підлягає перегляду за нововиявленими обставинами.

Представник позивача в судовому засіданні повністю підтримав доводи викладені в заяві про перегляд постанови Київського апеляційного господарського суду від 27.11.2017 р. у справі №910/7828/17 за нововиявленими обставинами, просив скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.11.2017 р. та винести нову, якою апеляційну скаргу ПрАТ «Оболонь» залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 26.07.2017 р. залишити без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні проти доводів заяви про перегляд постанови Київського апеляційного господарського суду від 27.11.2017 р. за нововиявленими обставинами заперечував, просив відмовити в її задоволенні, постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.11.2017 р. залишити без змін. Також відповідачем долучено до матеріалів справи відзив на заяву.

Представник НБУ в судовому засіданні проти доводів заяви про перегляд постанови Київського апеляційного господарського суду від 27.11.2017 р. за нововиявленими обставинами заперечував, просив відмовити в її задоволенні, постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.11.2017 р. залишити без змін.

Представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в судове засідання не з'явився, проте від останнього надійшло клопотання про розгляд заяви без участі його представника. Фондом долучено до матеріалів справи відзив на заяву, в якому він заперечував проти доводів заяви про перегляд постанови Київського апеляційного господарського суду від 27.11.2017 р. за нововиявленими обставинами, просив відмовити в її задоволенні, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.11.2017 р. залишити без змін.

Представники сторін були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Судова кореспонденція була направлена сторонам у справі на адреси, що містяться в матеріалах справи та в апеляційній скарзі.

Враховуючи те, що в матеріалах справи містяться докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, а строки розгляду апеляційної скарги обмежені ст. 273 ГПК України, колегія суддів, вважає можливим здійснити розгляд заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного господарського суду від 27.11.2017 р. без участі представника третьої особи 1, оскільки відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів зазначає, що ухвалами Київського апеляційного господарського суду по даній справі явка сторін у судове засідання обов'язковою не визнавалась.

Зважаючи на те, що неявка представника третьої особи 1 не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, апеляційний господарський суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні представником позивача заявлено клопотання про перенесення судового засідання для підготовки ним клопотання про зупинення провадження у даній справі до розгляду справи №159/778/17 за позовом фізичної особи до ПАТ «Українська інноваційна компанія» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення заборгованості із заробітної плати, що передана на розгляд Великої Палати у складі Верховного Суду.

Колегія суддів, вислухавши думку представника відповідача та третьої особи 2, не знаходить підстав для задоволення вказаного клопотання у зв'язку з тим, що підставою захисту права, яке особа вважає порушеним, у справі №159/778/17, зокрема, є позиція, згідно якої під час реорганізації банківської установи у акціонерне товариство, зберігається спеціальна правосуб'єктність останнього в частині зобов'язань, пов'язаних з трудовими відносинами, а тому колегія вважає його необґрунтованим та безпідставним, адже справа №910/7828/17 вже розглянута по суті, а розгляд заяви про перегляд за нововиявленими обставинами у даному випадку не є таким, що унеможливлює її розгляд до вирішення справи №159/778/17.

Розглянувши доводи заяви ПАТ «Українська інноваційна компанія» про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного господарського суду від 27.11.2017 р., перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи 2, дослідивши докази, обставини справи, апеляційний господарський суд вважає, що заяви ПАТ «Українська інноваційна компанія» про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного господарського суду від 27.11.2017 р. не підлягає задоволенню.

Згідно ч.ч. 1-2 ст. 320 ГПК України, рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

За приписами ч. 4 цієї статті не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

В обґрунтування власної позиції щодо нововиявлених обставин, що не були враховані апеляційним судом при розгляді даної справи, позивач вказує постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2018 року в №826/14033/17, якою визнано недійсними та скасовано постанову Національного банку України №934 від 24 грудня 2015 року «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» до категорії неплатоспроможних» та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №239 від 24 грудня 2015 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Істотність даної обставини для справи позивач обґрунтовує тим, що поновлення дії постанови Національного банку України №934 від 24.12.2015 р. «Про віднесення публічного акціонерного Товариства «Український інноваційний банк» до категорії неплатоспроможних» та рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №239 від 24.12.2015 р. «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» і делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» було підставою для суду апеляційної інстанції зробити висновок про відсутність у позивача права подавати позов до ПрАТ «Оболонь», як у набувача прав та обов'язків ПАТ «Український інноваційний банк».

Іншою нововиявленою обставиною заявник зазначає лист Національного банку України №27-0006/58915 від 23 серпня 2017 року, яким роз'яснено, що у зв'язку з існуванням рішень суду, що набрали законної сили та які скасовують рішення Національного банку України щодо відкликання банківської ліцензії у ПАТ «Українська інноваційний банк», регулятивні повноваження щодо ПАТ «Український інноваційний банк» у Національного банку України відсутні.

Істотність даної обставини для цієї справи заявник обґрунтовує тим, що наведеним вище листом Національний банк України підтвердив відсутність необхідності у ПАТ «Український інноваційний банк» погоджувати з ним внесення змін до статуту, а також отримувати згоду на реорганізацію та ліквідацію.

Крім вказаних вище обставин, позивач додатково звернув увагу суду на обставини, що були предметом розгляду та дослідження в межах даної справи й якими обґрунтовувалось скасоване судом апеляційної інстанції рішення господарського суду м. Києва від 26.07.2017 р., а саме:

- пункт 1.1. Статуту ПАТ «Українська інноваційна компанія», затвердженого рішенням позачергових загальних зборів акціонерів (протокол №3 від 22.11.2016 р.);

- рішення позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ «Українська інноваційна компанія», оформленого протоколом №6 від 28.03.2017 р.;

- пункт 1.1. Статуту ПАТ «Українська інноваційна компанія», затвердженого рішенням позачергових загальних зборів акціонерів (протокол №6 від 28.03.2017 р.);

- твердження, що перевірялися судом і були відхилення як безпідставні (зокрема, відсутність судового рішення про визнання недійсними рішень загальних зборів Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» від 22.11.2016 р. та 28.03.2017 р.; спільність ідентифікаційного коду ПАТ «Український інноваційний банк» та позивача та зміна найменування не є реорганізацією, а тому зміни кредитора у зобов'язанні не відбулося).

Пунктом 1 ч. 3 ст. 2 ГПК України передбачено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства є верховенство права. Однією із складових верховенства права практика Європейського суду з прав людини визначає принцип «юридичної визначеності».

Згідно п. 40 рішення Європейського суду з прав людини Справа «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03) від 03.04.2008 р. одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-X).

Колегія вважає, що наведені позивачем обставини, які він вважає нововиявленими, такими не є, адже згідно приписів ГПК України нововиявленими обставинами є матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Як зазначено вище, однією з обставин, на яку послався позивач, як на нововиявлену є постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2018 року у справі №826/14033/17, якою було визнано недійсними та скасовано Постанову Національного банку України №934 від 24.12.2015 р. «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» до категорії неплатоспроможних» та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 239 від 24.12.2015 р. «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «УКРІНБАНК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Разом з тим, позивач сам зазначає, що рішення було прийнято вже після розгляду судом апеляційної інстанції справи № 910/7828/17. Так, постанову Київським апеляційним господарським судом було прийнято 27.11.2017 р., Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду 14.02.2018 р. залишив рішення у даній справі без змін. Рішення ж у справі №826/14033/17 Київським апеляційним адміністративним судом було прийнято лише 20.02.2018 р. Крім того, на даний час воно набрало законної сили та оскаржується в касаційному порядку.

Водночас позивач вказує, що рішення у справі №826/14033/17 є істотною обставиною, оскільки поновлення дії актів Національного банку України та Фонду було підставою для суду апеляційної інстанції зробити висновок про відсутність у позивача права подавати позов до ПрАТ «Оболонь» як у набувача прав та обов'язків ПАТ «УКРІНБАНК».

Разом із тим колегія акцентує увагу, що в своєму рішенні від 27.11.2017 р. суд апеляційної інстанції дослідив та надав правову оцінку відносинам сторін та обставинам справи, встановивши, що позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними через відсутність визначених спеціальним законодавством доказів правонаступництва між позивачем та банківською установою як в частині стягнення основної суми заборгованості так і процентів, пені, як похідних від основного зобов'язання. При цьому постанову Верховного Суду України від 24.10.2017 р. у справі №21-3926а16, судом апеляційної інстанції було, зокрема, враховано як таку, що була винесена ним після ухвалення судом першої інстанції рішення у справі №910/7828/17, оскільки цією постановою було скасовано рішення судів попередніх інстанцій, які судом першої інстанції було покладено в основу при задоволенні позовних вимог. Відтак вищенаведене спростовує висновок заявника про те, що в основу постанови суду апеляційної інстанції було покладено лише постанову Верховного Суду України від 24.10.2017 р. у справі №21-3926а16.

Касаційний господарський суд в складі Верховного Суду у своїй постанові по даній справі зазначив, що судом апеляційної інстанції правильно встановлено, що ПАТ «УКРІНБАНК» повинен був діяти відповідно до вимог, встановлених Законом України «Про банки і банківську діяльність» і проводити будь-які зміни щодо своєї діяльності, включаючи зміну назви, виключно після отримання на це згоди від НБУ.

Таким чином, постанова Верховного Суду України від 24 жовтня 2017 року в справі №21-3926а16 не була основною підставою для відмови позивачеві у задоволенні позову. А тому нове судове рішення - у справі № 826/14033/17, яким визнано протиправними постанову правління Національного банку України №934 від 24.12.2015 р. «Про віднесення ПАТ «УКРІНБАНК» до категорії неплатоспроможних» та рішення Фонду гарантування вкладів №239 від 24.12.2015 р. «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «УКРІНБАНК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» не є істотним, тобто його врахування судом не мало б наслідком прийняття іншого рішення, а ніж те, яке було прийнято.

Отже, в межах справи, що розглядається, рішення в справі №826/14033/17 не є нововиявленою обставиною, оскільки його не існувало на час розгляду справи № 910/7828/17 та воно не є істотним та таким, що є підставою для перегляду остаточного судового рішення, а тому жодним чином не могло вплинути на прийняття Київським апеляційним господарським судом та Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду іншого судового рішення.

Щодо посилання позивача на лист Національного банку України №27-006/58915 від 23.08.2017 р., яким, на його думку, встановлено, що в зв'язку з тим, що ПАТ «УКРІНБАНК» не є об'єктом регуляторних повноважень НБУ, його згода на реорганізацію та реєстрацію змін до статуту не вимагається, колегія суддів зазначає наступне.

Так, в листі НБУ вказано, що наразі існують рішення судів, які скасовують рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії у ПАТ «УКРІНБАНК». Однак, оскільки законодавство не встановлює порядку повернення банківської ліцензії банку, визнаного неплатоспроможним та відносно якого було прийнято рішення про ліквідацію, а ПАТ «УКРІНБАНК» відповідно до існуючого порядку за отриманням такої ліцензії не звертався, регуляторні повноваження щодо нього у Національного банку України відсутні.

Колегія зазначає, що наведені вище обставини були предметом розгляду та дослідження в межах даної справи. Так у матеріалах справи міститься лист Національного банку України від 08.12.2016 р. №20-0004/100090, в якому зазначено, що ПАТ «УКРІНКОМ» щодо надання ліцензії до Національного банку України не звертався (а.с. 24-25, том 2).

В іншому листі від 10.02.2017 р. № 20-0009/10858, що також міститься в матеріалах справи, Національний банк України зазначив, що відповідно до ч. 3 ст. 76 Закону України «Про банки і банківську діяльність» Національний банк не здійснює нагляд за банком, у якому запроваджено тимчасову адміністрацію (а.с. 26-28, том 2).

Крім того, в своєму клопотанні про залучення до участі в справі в якості третьої особи Національного банку України заявник зазначив, що ПАТ «Український інноваційний банк» повинен був діяти виключно в рамках Закону України «Про банки і банківську діяльність» і проводити будь-які зміни своєї діяльності включаючи зміну назви, виключно після отримання згоди НБУ (а.с. 161, том 2).

Таким чином, обставини, зазначені в листі НБУ від 23.08.2017 р., яким, на думку позивача, встановлено відсутність регуляторних повноважень НБУ щодо ПАТ «УКРІНБАНК», не є нововиявленими внаслідок їх встановлення іншими доказами при розгляді справи по суті, мотивувальна частина рішення у якій обґрунтована приписами законодавства у банківській сфері та, зокрема, приписами Закону України «Про банки і банківську діяльність» та інших підзаконних актів.

Крім того колегія зазначає, що згідно ст. 237 ГПК України, при ухваленні рішення суд, зокрема, вирішує питання щодо того чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; а також яку правову норму належить застосувати до спірних правовідносин. Натомість наявність іншого погляду щодо застосування тих або інших норм права у певних правовідносинах не є нововиявленою обставиною та згідно приписів процесуального законодавства може бути підставою для пред'явлення відповідної скарги.

Таким чином, обставини, якими позивач обґрунтував свою заяву, вважаючи їх нововиявленими, такими не є, адже заявником не обґрунтовано та не доведено наявності умов, які є необхідними ознаками існування нововиявлених обставин.

З огляду на вищезазначені обставини, колегія суддів, приходить до висновку, що заява ПАТ «Українська інноваційна компанія» про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного господарського суду від 27.11.2017 р. є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 234, 320, 325 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ :

Заяву Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного господарського суду від 27.11.2017 р. у справі №910/7828/17 залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.11.2017 р. у справі №910/7828/17 залишити без змін.

Справу №910/7828/17 повернути до господарського суду міста Києва.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строк, що передбачені ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді А.І. Мартюк

Л.П. Зубець