ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2018р. справа № 913/103/18

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого: суддівРадіонова О.О., Попкова Д.О., Склярук О.І.
Секретаря від прокурора: Бреславець Л.М. Комісар О.О. посвідчення № 043187 від 06.05.2016р.

від позивача:не з»явився
від відповідача 1 : від відповідача 2:не з»явився не з»явився

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального закладу «Луганський обласний ліцей-інтернат з посиленою військово-фізичною підготовкою «Кадетський корпус імені героїв Молодої гвардії» м.Кремінна, Луганська область

на рішення господарського судуЛуганської області
від05.06.2018 року (повний текст складено та підписано 08.06.2018 року у м. Харкові)
у справі№ 913/103/18 (суддя Корнієнко В.В.)
за позовом до відповідача 1: відповідача 2: проКерівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області м. Сєвєродонецьк, Луганська область в інтересах держави в особі Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, м. Київ Комунального закладу «Луганський обласний ліцей-інтернат з посиленою військово-фізичною підготовкою «Кадетський корпус імені героїв Молодої гвардії» м. Кремінна, Луганська область, м. Кремінна Луганська область Фізичної особи - підприємця Міхєєвої Галини Іванівни, м. Кремінна Луганська область визнання недійсним договору поставки №3 від 19.01.2018р.

ВСТАНОВИВ:

27.02.2018 року Сєвєродонецька місцева прокуратура Луганської області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого виконувати функції держави у спірних правовідносинах Міністерства економічного розвитку і торгівлі України звернулася до господарського суду Луганської області з позовом до відповідача 1, Комунального закладу «Луганський обласний ліцей-інтернат з посиленою військово-фізичною підготовкою «Кадетський корпус імені героїв Молодої гвардії» м. Кремінна, Луганська область та відповідача 2, Фізичної особи - підприємця Міхєєвої Галини Іванівни, м. Кремінна Луганська область про визнання недійсним договору поставки №3 від 19.01.2018р., укладеного Комунальним закладом «Луганський обласний ліцей-інтернат з посиленою військово-фізичною підготовкою «Кадетський корпус імені героїв Молодої гвардії» м. Кремінна, Луганська область, м.Кремінна Луганська область та фізичною особою - підприємцем Міхєєвою Галиною Іванівною на загальну суму 1 046 746 грн. ( т.1, а.с.7-15).

Ухвалою господарського суду Луганської області від 01.03.2018р. у даній справі призначене судове засідання для розгляду питання щодо підтвердження судом наявності підстав для представництва керівником Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області інтересів держави в суді на 14.03.2018р. (т.1, а.с.2-3).

Ухвалою господарського суду Луганської області від 14.03.2018р. підтверджено підстави представництва керівником Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі Міністерства економічного розвитку і торгівлі України; відкрито провадження у даній справі; справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження (т.1, а.с.101-102).

Рішенням господарського суду Луганської області від 05.06.2018р. у справі № 913/103/18 позовні вимоги задоволені повністю (т.1, а.с.281-220).

Визнано недійсним договір поставки від 19.01.2018 № 3, укладений між Комунальним закладом "Луганський обласний ліцей-інтернат з посиленою військо-фізичною підготовкою "Кадетський корпус імені героїв Молодої гвардії" (м. Кремінна Луганської області) та фізичною особою-підприємцем Міхєєвою Галиною Іванівною (м.Кремінна Луганської області).

Стягнуто з відповідача 1 та відповідача 2 на користь прокуратури Луганської області, м. Сєвєродонецьк Луганської області витрати на судовий збір в сумі 881 грн. з кожного.

В обгрунтування прийнятого рішення, суд першої інстанції щодо наявності підстав представництва прокурором у суді, дійшов висновку про те, що прокурор не обмежений правом подання позову в інтересах держави тільки в особі того уповноваженого органу, який наділений контролюючими функціями, а має визначати той орган, на який покладені відповідні функції (у тому числі регулятивні координаційні), спрямовані на захист інтересів держави у спірних правовідносинах.

Щодо суті спору, то за висновком суду відповідачами укладено договір поставки на суму, що є більшою 200 тис. грн., вказаний договір укладено у супереч вимогам Закону № 922-VIII.

Відповідач 1, Комунальний заклад «Луганський обласний ліцей-інтернат з посиленою військово-фізичною підготовкою «Кадетський корпус імені героїв Молодої гвардії» м.Кремінна, Луганська область не погодився із прийнятим судовим рішення, звернувся з апеляційною скаргою, в якій вважає, що судом першої інстанції неповно з»ясовані обставини здійснення прокурором функції представництва, допущені порушення норм процесуального права та неправильно застосовані норми матеріального права (т.2, а.с.3-9).

Так, зокрема, апелянт вважає, з посиланням на ч. 1 ст. 24 Закону України «Про прокуратуру», що заявлення позову безпосередньо Сєвєродонецькою місцевою прокуратурою, а не керівником, виключає її право звертатися з позовними вимогами.

Крім того, Сєвєродонецькою місцевою прокуратурою не зазначено причин неможливості позивачем, який є самостійною юридичною особою з відповідною процесуальною дієздатністю, самостійно здійснювати захист своїх прав та охоронюваних законом інтересів у судовому порядку та в чому безпосередньо порушено функції Міністерства, як позивача, що не є стороною спірного договору.

В обґрунтування зазначеного, апелянт посилається на те, що Європейський суд з прав людини у своїх рішенням неодноразово декларував позицію про те, що вже сама присутність прокурора на судовому процес і на боці однієї зі сторін ставить під загрозу принцип рівності та справедливий баланс між сторонами, участь прокурора може створювати відчуття нерівності у сторони (пункти 30-33 Рішення ЄСПЛ у справі «Менчинська проти Росії», п.53 Рішення ЄСПЛ у справі «Мартіні проти Франції»).

Апелянт зазначив, що клопотання, заявлене відповідачем 2 ФОМ Міхєєвою Г.І. про залишення позову без розгляду, оскільки поданий прокурором позов не відповідає ст.ст.162,164 ГПК України через не підтвердження підстав для представництва, судом залишено без розгляду.

Відповідність копії довіреності Мінекономрозвитку, якою останнє уповноважує ОСОБА_7 бути представником Міністерства в судах, оригіналу не підтверджена та відповідно не може бути підтверджена, оскільки представник не з»являвся до суду.

Наявні в матеріалах справи пояснення позивача виконані не на відповідному бланку документа Міністерства та не мають обов»язкових реквізитів всупереч вимогам Національного стандарту України «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003», затвердженому наказом Держкомітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003р. №55.

Апелянт вказує на те, що висновки суду стосовно суми визначення предмета закупівлі є помилковими та не узгоджуються з нормами матеріального права, що регламентують критерії його визначення.

Так, згідно ст. 4 Закону України № 922 передумовою здійснення процедур закупівель зазначено Планування закупівель.

На виконання цієї вимоги Закону, протоколом засідання тендерного комітету КЗ «Кадетський корпус ім. Героїв Молодої гвардії» № 28 від 21.12.2017р. затверджений Річний план закупівель закладу на 2018 рік та протоколом тендерного комітету №3 від 15.01.2018р. затверджено Додаток до річного плану закупівель ліцею на 2018р. В цих документах зазначено вичерпний перелік предметів закупівель, визначених згідно чинного законодавства України, їх вартість та ти процедури закупівель за умови, що вартість предмету закупівлі перевищує межі визначені частиною 1 ст. 2 Закону.

Рішення суду містить об»єднання всіх предметів закупівлі, зазначених у Специфікації до договору поставки №3 за кодом ДК 021:2015-15000000, тобто за показником другого знаку основного словника національного класифікатора України ДК 02162015 «Єдиний закупівельний словник», що є порушенням визначення предмету закупівель у розумінні Закону № 922.

Скаржник наполягає на тому, що жодна вартість предметів закупівлі, по яких укладено оспорювану угоду не перевищує межі, визначені ч. 1 ст. 2 Закону № 922, проте суд цього не врахував. Судом при ухваленні рішення не прийняті до уваги роз»яснення Міністерства економічного розвитку і торгівлі та лист Управління Північно-Східного офісу Держаудитслужби в Луганській області, які підтверджують законність укладання даного договору, предметом якого є рівні предмети закупівлі у розумінні Закону № 922, які суд визнав не обов»язковими всупереч п.13 ст. 8 Закону України № 922, яким визначено надання Уповноваженим органом (Міністерством економічного розвитку і торгівлі України) безоплатних консультацій рекомендованого характеру з питань закупівель на інформаційному ресурсі Уповноваженого органу.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 27.06.2015р. (головуючий суддя Радіонова О.О., судді Зубченко І.В., Попков Д.О.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального закладу «Луганський обласний ліцей-інтернат з посиленою військово-фізичною підготовкою «Кадетський корпус імені героїв Молодої гвардії» м.Кремінна, Луганська область на рішення господарського суду Луганської області від 05.06.2018р. у справі № 913/103/18 та зобов»язано прокурора, позивача і відповідача 2 до 13.07.2018р. надати суду відзив на апеляційну скаргу з доказами надсилання його копій та доданих до нього документів іншій стороні у справі.

16.07.2018р. через канцелярію суду від Сєвєродонецької місцевої прокуратури надійшов на адресу суду відзив на апеляційну скаргу від 11.07.2018р. № 01/112-2607/вих-18.

Проте, в порушення вимог ч. 6 ст. 165 ГПК України в додатках до відзиву на апеляційну скаргу відсутні докази відправки відзиву на адресу позивача та відповідача 1, а також копія наказу про призначення на посаду заступника керівника, що підтверджено Актом № 02-19/125 від 16.07.2018р. складеним відділом організаційної роботи, документального забезпечення та канцелярії ДАГС.

Зі змісту відзиву на апеляційну скаргу вбачається, що, на думку прокурора, порушенням інтересів держави є те, що відповідачем 1 під час проведення зазначеної закупівлі порушено вимоги чинного законодавства, принципи максимальної ефективності та економії, що призводить до протиправного витрачання коштів бюджету, унеможливлює їх раціональне та ефективне використання. Зазначене, на думку прокурора, підриває фінансово-економічні основи держави та місцевого самоврядування.

Прокурор зазначає, що у позовній заяві чітко сформульовано та обгрунтовано наявність підстав для здійснення представництва у порядку, передбаченому ст.23 Закону України «Про прокуратуру», визначивши орган державної влади в особі Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, як орган, до повноважень якого віднесено реалізацію державної політики у сфері публічних закупівель, фінансування яких здійснюється за рахунок державних коштів (коштів місцевого бюджету).

Відповідачами укладено договір купівлі-продажу товарів (продуктів харчування) на суму, що є більшою 200 тис. грн., а відповідач 1 будучи замовником та укладаючи один договір на поставку окремих товарів, визначених п.1.2 договору на загальну суму, що перевищує 200 тис. грн., повинен був діяти на підставі Закону № 922 та здійснити закупівлю вказаних товарів за результатами однієї з процедур, передбачених ч. 1 ст. 12 зазначеного Закону.

Згідно ухвали суду від 30.07.2018р. апеляційну скаргу призначено до розгляду на 21.08.2018р. о 10.30 грн.

Згідно протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями у зв"язку з перебуванням у відпустці судді Зубченко І.В., сформовано наступний склад колегії: головуючий суддя Радіонова О.О., Попков Д.О., Склярук О.І.

У судовому засіданні 21.08.2018р. оголошувалася перерва в межах встановлених цим Кодексом строків розгляду справи, до 18.09.2018р. відповідно вимог ч. 2 ст. 216 ГПК України.

На виконання вимог ухвали суду від 21.08.2018р. на адресу суду від прокурора надійшов лист від 29.08.2018р. № 01/112-3038 вих.18 з доказами відправки відзиву на апеляційну скаргу сторонам.

07.09.2018р. від відповідача 1 на адресу суду на вимоги ухвали суду від 21.08.2018р. надійшли письмові пояснення відносно джерела фінансування за договором поставки №3 від 19.01.2018р., які розглянуті прийняті до уваги та залучені до матеріалів справи.

Відповідно до вимог ст. ст. 222, 223 ГПК України судом під час розгляду даної справи було здійснено повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу та складено протокол судового засідання.

У судовому засіданні прокурор підтримав доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, просив залишити без змін рішення суду, а апеляційну скаргу без задоволення.

Позивач, відповідач 1 та відповідач 2 у судове засідання не з»явилися, про місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином, про причину неявки судне повідомили, своїм правом на участь у суді апеляційної інстанції не скористалися.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Керуючись вказаною нормою, суд апеляційної інстанції вважав за можливе розглянути справу за відсутності позивача, відповідача 1 та відповідача 2, враховуючи, що явка сторін не визнавалася судом обов"язковою.

Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши прокурора, розглянувши апеляційну скаргу та матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Як вже зазначалося, з позовом про визнання недійсним договору поставки №3 від 19.01.2018р., укладеного між відповідачами, до суду звернулася Сєвєродонецька місцева прокуратура Луганської області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого виконувати функції держави у спірних правовідносинах Міністерства економічного розвитку і торгівлі України. Позов підписаний керівником прокуратури.

Позивач, Міністерство економічного розвитку і торгівлі України юридична особа (ідентифікаційний код 37508596).

Відповідач 1, Комунальний заклад «Луганський обласний ліцей-інтернат з посиленою військово-фізичною підготовкою «Кадетський корпус імені героїв Молодої гвардії» м. Кремінна, Луганська область юридична особа (ідентифікаційний код 08166817), що підтверджено Статутом (т.1, а.с.22-53).

Згідно п.1.4 Статуту, Кадетський корпус є об»єктом спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Луганської області, управління яким здійснює Луганська обласна рада або уповноважений нею орган (рішення обласної ради від 23.12.2005р. № 22/36).

Фінансово-господарська діяльність Кадетського корпусу здійснюється на основі його кошторису відповідно до вимог чинного законодавства України. Джерелами формування майна та кошторису Кадетського корпусу є, зокрема, кошти обласного бюджету (п.9.7 Статуту).

Відповідач, 2, Фізична особа - підприємець Міхєєва Галина Іванівна (код ЄДРПОУ НОМЕР_1).

З матеріалів справи вбачається, що 19.01.2018 між Комунальним закладом «Луганський обласний ліцей-інтернат з посиленою військово-фізичною підготовкою «Кадетський корпус імені героїв Молодої гвардії» (за договором - покупець) та ФОП Міхєєва Галина Іванівна ( за договором - постачальник) укладено договір поставки № 3 (зі специфікацією від 19.01.2018) згідно п.1.1 якого, постачальник зобов»язується в порядку та на умовах визначених цим Договором протягом 2018 року систематично поставляти і передавати у власність покупця товар, вільний від прав та претензій третіх осіб, належної якості та кількості за визначеними предметами закупівлі згідно Додатку 1, а покупець зобов»язується прийняти і оплатити його вартість у відповідності до Бюджетного кодексу України в обсязі, що не перевищує суму асигнувань, виділених для фінансування зобов»язань покупця відносно оплати товару і передбачених кошторисом останнього на відповідний бюджетний 2018 рік (п.1.1 договору).

Пунктом 1.2 договору передбачено, що найменування (асортимент), кількість та ціна товару визначаються у Специфікації до договору (Додаток №1), що є невід»ємною частиною цього договору.

Згідно п.3.2 договору загальна сума договору складає 1 046 746,00 грн. без ПДВ, та є вартістю всього поставленого товару згідно Специфікації, підписаної сторонами в рамках дії даного договору. Сумою договору вважаються планові витрати покупця на придбання планової кількості товару.

Договір підписаний сторонами у встановленому порядку та скріплений печатками сторін.

Додатком № 1 до договору поставки - Специфікацією визначено: код, найменування товару, одиниця виміру, кількість, ціна в грн. без ПДВ, сума в грн. без ПДВ.

Специфікація підписана сторонами у встановленому порядку та скріплена печатками сторін.

Прокурор вважає, що Міністерство економічного розвитку і торгівлі України не вжило заходів до оскарження зазначеного договору у судовому порядку, тому на адресу позивача було спрямовано повідомлення про намір звернутися до господарського суду в його інтересах із зазначеним позовом.

На думку прокурора, порушенням інтересів держави в даній справі є те, що відповідач 1, військовий ліцей, під час проведення зазначеної закупівлі порушив вимоги Закону України «Про публічні закупівлі», уклав оскаржуваний договір поставки без проведення процедури відкритих торгів, яка мала бути застосована у даному випадку.

Згідно ч. 1 ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права (ч. 2 ст. 236 ГПК України).

Обґрунтованим є рішення ухвалене на підставі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 ГПК України).

Суд апеляційної інстанції вважає, що оскаржуване судове рішення не відповідає зазначеним нормам, а тому повинно бути скасовано, виходячи з наступного.

Суть спірних правовідносин полягає у вирішенні питання щодо правомірності укладання договору поставки у відповідності до вимог Закону України «Про публічні закупівлі».

Спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Господарським процесуальним кодексом України, Законом України «Про публічні закупівлі» від 25.12.2015р. № 922-VШ (далі - Закон № 922), Порядком визначення предмета закупівлі, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 17.03.2016р. № 454, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.03.2016р. за № 448/28578 (далі - Порядок).

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України "Про прокуратуру" право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору, його першому заступнику та заступникам, керівникам регіональних та місцевих прокуратур, їх першим заступникам та заступникам.

Позовна заява, на підставі якої відкрито провадження у даній справі, підписана керівником Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області Михайлюком А.Г., - повноважною особою в силу вказаного Закону.

Згідно з положеннями статті 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено функції представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.

Відповідно до ч.3 ст.53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу (ч. 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст.23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб'єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб'єктом владних повноважень.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 №3-рп/99 з урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, у чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо.

Поняття "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах" означає орган, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до статей 6, 7, 13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.04.1999 року № 3-рп/99 також встановлено, що прокурори подають до господарського суду позови саме в інтересах держави, а не в інтересах підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності.

Порушенням інтересів держави у даному випадку прокурором визначено те, що Комунальний заклад Луганський обласний ліцей-інтернат з посиленою військово-фізичною підготовкою кадетський корпус імені героїв Молодої гвардії» під час проведення процедури закупівлі порушив вимоги чинного законодавства, принципи максимальної ефективності та економії, що призвело до протиправного витрачення коштів бюджету, унеможливило їх раціональне та ефективне використання, що підриває фінансово-економічні основи держави та місцевого самоврядування.

Крім того, на думку прокурора, правовідносини, пов»язані з використанням бюджетних коштів, становлять суспільний інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) договору, на підставі якого ці кошти витрачаються, такому суспільному інтересу не відповідає.

Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для представництва прокурором у даній справі та їх обґрунтованість у позовній заяві.

При цьому, суд не звернув увагу на наступне.

Відповідно п.3 ч.1 ст.44 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" обласні ради (в даному випадку Луганська обласна рада) делегують відповідним місцевим державним адміністраціям (в даному випадку Луганській обласній державній адміністрації) повноваження щодо забезпечення збалансованого економічного і соціального розвитку відповідної території, ефективного використання природних, трудових і фінансових ресурсів.

Отже, враховуючи, що джерелом фінансування за спірним договором поставки №3 від 19.01.2018р. є обласний бюджет, що підтверджено довідкою від 03.092018р. № 02/03-04/1677 Луганської обласної державної адміністрації, а розпорядником бюджетних коштів щодо фінансування видатків за КЕКВ 2230 «Продукти харчування» в 2018р. за договором № 3 від 19.01.2018р. - Департамент освіти і науки Луганської обласної державної адміністрації за рахунок обласного бюджету Луганської області, що підтверджено довідкою Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області від 03.09.2018р. № 01-06/606, а відтак саме до відання Луганської обласної державної адміністрації належить забезпечення ефективного використання фінансових ресурсів в спірних правовідносинах.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що прокурор помилково у даній справі визначив позивачем - Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, інтереси якого як державного органу, що здійснює регулювання та реалізує державну політику у сфері закупівель у межах повноважень, визначених цим Законом, спірним договором поставки № 3 від 19.01.2018р., укладеним між відповідачами, жодним чином не порушені.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного Кодексу.

Приписи статті 11 ЦК України передбачають, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України).

Згідно ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Стаття 627 ЦК України встановлює, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 215 Цивільного Кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст.203 Цивільного Кодексу України, а саме: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 Цивільного кодексу України).

Закон України «Про публічні закупівлі» установлює правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт, послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади.

Відповідно до п.9 ч. 1 ст. 1 Закону замовники - органи державної влади, органи місцевого самоврядування та органи соціального страхування, створені відповідно до закону, а також юридичні особи (підприємства, установи, організації) та їх об»єднання, які забезпечують потреби держави або територіальної громади, якщо така діяльність не здійснюється на промисловій чи комерційній основі, за наявності однієї з таких ознак, зокрема, юридична особа є розпорядником, одержувачем бюджетних коштів.

Так, відповідач 1 правильно визначений судом як замовник.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону № 922 закупівля здійснюється відповідно до річного плану. Річний план, додаток до річного плану та зміни до них безоплатно оприлюднюються на веб-порталі Уповноваженого органу з питань закупівель протягом п»яти днів з для їх затвердження.

Планування закупівлі, складання та затвердження річного плану закупівель належить виключно до повноважень тендерного комітету (ч.3 ст.11 Закону № 922).

З матеріалів справи вбачається, що укладанню оскаржуваного договору передувало засідання тендерного комітету, оформленого протоколом КЗ «Кадетський корпус імені героїв Молодої гвардії» № 28 від 21.12.2017р., яким був затверджений Річний план закупівель закладу на 2018 рік.

Протоколом тендерного комітету №3 від 15.01.2018р. затверджено Додаток до річного плану закупівель ліцею на 2018р. (т.1, а.с.64-76).

Так, Додатком до річного плану закупівель ліцею на 2018 рік затверджено:

- 178369 грн. для придбання предмету закупівлі згідно ДК021-2015:03220000-9 - овочі, фрукти та горіхи (горіх, квасоля, капуста, буряки столові, морква, цибуля, огірки, томати, часник, апельсини, лімони, банани, яблука);

- 155992 грн. для придбання предмету закупівлі згідно ДК021:2015:03210000-6 - зернові культури та картопля (картопля);

- 137646 грн. для ДК021-2015:03140000-4 - продукція тваринництва та супутня продукція (яйця курячі);

- 175872 грн. для ДК021-2015:15130000-8 - м»ясопродукти (тушонка, сосиски);

- 68247 грн. для ДК021-2015:15230000-9 - сушена чи солена риба; риба в розсолі; копчена риба (оселедець солоний);

- 182679 грн. для ДК021-2015:15330000-0 0 оброблені фрукти та овочі (томатна паста, огірки консервовані, томати консервовані, морква-по-корейські, капуста квашена, капуста пелюстка, ікра кабачкова, зелений горошок консервований, щавель консервований, фрукти сушені, повидло);

- 55326 грн. для ДК021-2015:15410000-5 - сирі олії та тваринні і рослинні жири (олія, сало);

- 177 590 грн. для ДК021-2015:15530000-2 - вершкове масло;

- 195558 грн. для ДК021-2015:15540000-5 - сирні продукти (сир твердий, сир м»який);

- 78244 грн. для ДК021-2015:15610000-7 - продукція борошномельнокруп»яної промисловості (борошно, крупа рисова, крупа пшонна, крупа гречана, крупа пшенична, крупа вівсяна, крупа перлова);

- 102003 грн. для ДК021-2015:15820000-2 - сухарі та печиво; пресерви з хлібобулочних і кондитерських виробів (печиво);

- 6808 грн. для ДК021-2015:15860000-4 - кава, чай та супутня продукція (чай) (т.1, а.с.73-75).

Виходячи з наведеного, Додатком №1 до договору поставки №3 від 19.01.2018р. визначені 12 предметів закупівлі, загальна вартість яких складає 1 046 746 грн. та вартість кожного предмету окремо менше вартісної межи, визначеної частиною 1 ст. 2 Закону України № 922.

Зважаючи, що продукти харчування відносились до різних кодів Державного класифікатора продукції та послуг ДК 021-2015 та вартість кожного не перевищувала вартості, до якої застосовувалися вимоги ч. 1 ст. 2 Закону № 922, тендерним комітетом здійснено закупівлю товарів без проведення процедур закупівлі.

Рішення тендерного комітету, оформлене протоколом тендерного комітету №3 від 15.01.2018р. , яким затверджено Додаток до річного плану закупівель ліцею на 2018р., не оскаржувалось, про що підтверджено було у судовому засіданні представником відповідача 1.

Предмет закупівлі - товари, роботи чи послуги, що закуповуються замовником у межах єдиної процедури закупівлі, щодо яких учасникам дозволяється подавати тендерні пропозиції або пропозиції на переговорах (у разі застосування переговорної процедури закупівлі). Предмет закупівлі визначається замовником у порядку, встановленому Уповноваженим органом (п.18 ч. 1 ст.1 Закону)

Закон застосовується до замовників, за умови, що вартість предмета закупівлі дорівнює або перевищує вартісні межі, встановлені в абзацах другому і третьому частини першої ст.2 цього Закону.

Отже, з аналізу зазначеної норми Закону вбачається, що важливим чинником визначення сфери дії Закону є не вартість товару, а вартість предмету закупівлі.

Тому у Специфікації до оскаржуваного договору вказано не окремі товари, як це стверджує прокурор, а окремі предмети закупівлі, визначені згідно чинного законодавства України (т.1, а.с.136).

У разі якщо вартість предмета закупівлі, визначеного замовником відповідно до Порядку визначення предмета закупівлі, затвердженого наказом Мінекономрозвитку від 17.03.2016р. №454 дорівнює або перевищує межі, встановлені у статті 2 Закону, така закупівля здійснюється з дотриманням вимог Закону, шляхом застосування процедур закупівлі, передбачених статтею 12 Закону.

У разі якщо вартість предмета закупівлі, визначеного замовником відповідно до Порядку, менша за межі, встановлені у статті 2 Закону, така закупівля здійснюється без застосування процедур закупівель, передбачених статтею 12 Закону. При цьому замовники можуть використовувати електронну систему закупівель з метою відбору постачальника товару (товарів), надавача послуги (послуг) та виконавця робіт для укладення договору.

Тобто, предмет закупівлі в даній справі замовник визначив згідно з п.п.17,32 ч. 1 ст. 1 Закону № 922 та відповідно до Порядку визначення предмета закупівлі, затвердженого наказом Мінекономрозвитку і торгівлі від 17.03.2016р. № 454, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.03.2016р. за №448/28578 (із урахуванням змін внесених наказом Міністерства економрозвитку і торгівлі України від 19.12.2016р. № 2092, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2016р. за № 1734/29864) на основі ДК 021:2015 за показником четвертої цифри основного словника із зазначенням у дужках конкретної назви товару чи послуги (абзац другий пункту 1 розділу П із змінами, внесеними згідно з наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №2092 від 19.12.2016р.).

Аналогічний висновок міститься у постанові Вищого господарського суду України від 01.03.2017р. у справі № 906/763/16.

Крім того, з листа Управління Північно-Східного офісу Держаудитслужби в Луганській області від 27.03.2018р. № 20-12-31-14-14/1852 вбачається, що відповідач 2 ФОП Міхєєва Г.І. повинна поставити Ліцею продукти харчування, обсяг закупівель яких за кожним предметом закупівлі (вид товару) сумарно не перевищує 200 тис. грн. Якщо очікувана вартість за кожним окремим предметом закупівлі товарів не дорівнює та не перевищує 200 тис. грн., то норми Закону України № 922 в частині проведення процедур закупівель щодо таких товарів замовники не застосовують (т.1, а.с.148-149).

Пояснення позивача в даній справі суперечать фактичним обставинам справи та вимогам Закону України № 922, а довіреність представника позивача всупереч ч. 6 ст. 60 ГПК України не засвідчена підписом судді (т.1, а.с.185-188).

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що при укладання договору поставки №3 від 19.01.2018р. порушень вимог Закону України «Про публічні закупівлі» допущено не було, замовник (відповідач 1) уклав оскаржуваний договір з відповідачем 2 без застосування процедур, визначених Законом № 922, керуючись положеннями ЦК України та ГК України, а висновок суду щодо його недійсності є таким, що ухвалений при неповному з»ясуванні обставин, що мають значення для справи та неправильним застосуванням норм матеріального права, що є підставою для його скасування.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволені позову.

Витрати зі сплати судового збору підлягають розподілу відповідно до статті 129 ГПК України.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 277, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального закладу «Луганський обласний ліцей-інтернат з посиленою військово-фізичною підготовкою «Кадетський корпус імені героїв Молодої гвардії» м.Кремінна, Луганська область на рішення господарського суду Луганської області від 05.06.2018р. у справі №913/103/18 - задовольнити.

Рішення господарського суду Луганської області від 05.06.2018р. у справі №913/103/18 - скасувати.

У задоволені позову керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області, м. Сєвєродонецьк Луганської області в інтересах держави особі Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, м. Київ до відповідача 1 - Комунального закладу "Луганський обласний ліцей-інтернат з посиленою військо-фізичною підготовкою "Кадетський корпус імені героїв Молодої гвардії", м. Кремінна Луганської області та відповідача 2 - фізичної особи-підприємця Міхєєвої Галини Іванівни, м. Кремінна Луганської області про визнання недійсним договору поставки № 3 від 19.01.2018р. відмовити.

Стягнути з Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області, м. Сєвєродонецьк Луганської області на користь Комунального закладу "Луганський обласний ліцей-інтернат з посиленою військо-фізичною підготовкою "Кадетський корпус імені героїв Молодої гвардії", м. Кремінна Луганської області судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2643,00 грн.

Господарському суду Луганської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів через Донецький апеляційний господарський суд з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови буде складений та підписаний впродовж п»яти днів.

Головуючий О.О.Радіонова

Судді Д.О. Попков

О.І. Склярук

Надр.5 прим:1 -у справу; 1 прокурору 1-позивачу; 2 -відповідачам; 1-ГС Луганської обл.