РІШЕННЯ

Іменем України

03 жовтня 2018 року м. Чернігівсправа № 927/596/18
Господарський суд Чернігівської області у складу: головуючого судді Федоренко Ю.В., секретаря судового засідання Ткач І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом:

Заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури в інтересах держави,

В особі позивача-1: Державного агентства водних ресурсів України,

В особі позивача-2: Деснянського басейнового управління водних ресурсів,

Відповідач: фізична особа-підприємець Мешок Андрій Геннадійович,

Предмет спору: про стягнення 5800 грн.

Представники сторін:

від прокуратури: Тишкевич Л.В.

від позивача-1: не з'явився.

від позивача-2: Снітко Н.Г., довіреність від 17.01.2018.

від відповідача: не з'явився.

У судовому засіданні 03.10.2018 була проголошена вступна та резолютивна частини рішення на підставі ст.240 Господарського процесуального кодексу України.

ВСТАНОВИВ:

Заступником керівника Чернігівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державного агентства водних ресурсів України в особі Деснянського басейнового управління водних ресурсів подано позов до Фізичної особи - підприємця Мешок Андрія Геннадійовича про стягнення 5800,00 грн збитків за договором № від 04.09.2017 на надання послуг з розробки електронно-інформаційного ресурсу (веб-сайту).

Ухвалою від 16.08.2018 вказана позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та відкрито провадження у справі № 927/596/18, розгляд справи по суті призначено на 06.09.2018.

У судовому засіданні 06.09.2018 судом оголошена перерва до 03.10.2018.

Присутні у судових засіданнях представник позивача 2 та прокурор підтримали позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві.

Відповідач у судові засідання 06.09.2018 та 03.10.2018 не з'явився.

Копія ухвали про відкриття провадження у справі № 927/596/18 від 16.08.2018 та копія ухвали про оголошення перерви від 06.09.2018, які були направлені судом відповідачу рекомендованими листами на адресу вказану у позовній заяві позивачем (АДРЕСА_1) повернулись без вручення адресату з відміткою відділу поштового зв'язку „за закінченням терміну зберігання".

Копією безкоштовного витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, який міститься в матеріалах справи (а.с. 32), підтверджується, що зазначена у позовній заяві адреса відповідача є його місцем проживання.

Відповідно до ч. 5 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Частиною 5 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Оскільки ухвали суду від 16.08.2018 та 06.09.2018 направлялись відповідачу на адресу, вказану в позовній заяві та ЄДР, і повернулись на адресу суду з відміткою відділення поштового зв'язку "за закінченням терміну зберігання", суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі, оголошення перерви та встановлення йому строку для подання відзиву і, лише у силу нехтування своїми правами на одержання поштового відправлення (фактично відмовившись від одержання поштового відправлення), відповідач не отримав ухвали суду, а отже не скористався своїми процесуальними правами.

Відповідач відзив на позов не надав, а тому судом справа вирішується за наявними матеріалами на підставі ст.165 ч.9 ГПК України.

Розглянувши подані матеріали, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи по суті, господарський суд встановив:

Як встановлено ч.1,3 та 4 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб'єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб'єктом владних повноважень.

Відповідно до ч.3-5 ст.53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року у справі № 1-1/99 державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо.

В кожному конкретному випадку прокурор чи його заступник самостійно визначає, з посиланням на законодавство, підстави подання позову, вказує в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту та зазначає орган уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Обґрунтовуючи позов прокурор посилається на те, що позивач 2 є бюджетною неприбутковою організацією і належить до сфери управління центрального органу виконавчої влади у галузі розвитку водного господарства і меліорації земель, управління, використання та відтворення поверхневих водних ресурсів; позбавлений можливості звернутися до суду через відсутність фінансування; неналежне виконання договірних зобов'язано відповідачем порушує економічні інтереси держави щодо забезпечення реалізації державної політики у сфері управління, використання та відтворення поверхневих водних ресурсів.

Як зазначено у п.1 Положення про Деснянське басейнове управління водних ресурсів України, затвердженого наказом Державного агентства водних ресурсів України 24.04.2018 №23, Деснянське басейнове управління водних ресурсів України, є бюджетною неприбутковою організацією, яка утворена і зареєстрована в порядку, визначеному законом, і належить до сфери управління центрального органу виконавчої влади, який реалізую державну політику у сфері розвитку водного господарства та гідротехнічної меліорації земель, управління, використання та відтворення поверхневих водних ресурсів - Державного агентства водних ресурсів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 393 затверджено Положення про Державне агентство водних ресурсів України за яким Держводагентство є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів і який реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства та гідротехнічної меліорації земель, управління, використання та відтворення поверхневих водних ресурсів.

Попередньо, перед зверненням до суду, прокурор листом від 06.08.2018 повідомив позивачів про підготовлену позовну заяву до суду.

Отже, прокурором у позові належним чином обґрунтовано порушення інтересів держави, підстави представництва інтересів держави у суді, судом позовну заяву прокурора прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі після чого Державне агентство водних ресурсів України та Деснянське басейнове управління водних ресурсів України набили статусу позивачів.

У судовому засіданні представник позивача 2 позовні вимоги прокурора підтримав.

04.09.2017 між Деснянським басейновим управлінням водних ресурсів (надалі - замовник) та фізичною особою - підприємцем Мешок Андрієм Генадійовичем (надалі - виконавець) укладено договір № на надання послуг з розробки електронно-інформаційного ресурсу (веб-сайту) (далі - Договір) (а.с. 12).

У відповідності до п.1.1-1.4 вказаного Договору на підставі даного договору замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання виконати роботи по створенню веб-ресурсу, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконані роботи на умовах визначених цим договором.

Мета виконуваних робіт за Договором - здійснення створення сайту замовника в мережі «Інтернет».

Перелік виконуваних робіт, вимоги до них, а також терміни виконання визначається на підставі Технічного завдання, яке є невід'ємною частиною даного Договору (Додаток № 1). Умови Технічного завдання узгоджуються сторонами до початку виконання робіт за цим Договором. Технічне завдання підписується уповноваженими представниками сторін в тому ж порядку що і даний договір і є його невід'ємною частиною.

Результатом виконаних за цим Договором робіт є створення веб-ресурсу, що відповідає цілі і вимогам Технічного Завдання.

У п. 2.3 Договору зазначено, що загальна вартість робіт складає 5800,00 грн. без ПДВ. Закінчення робіт підтверджується Актом приймання робіт.

Згідно п. 4.1 Договору оплата робіт виконавця проводиться згідно Актів приймання робіт протягом 3-х банківських днів з дня підписання акту.

У відповідності до п. 7 Технічного завдання замовника (Додаток № 1 до Договору) термін розробки сайту - 4 дні.

Представниками сторін підписано додаток №2 до Договору - перелік основних робіт.

Платіжним дорученням від 04.09.2017 позивач 2 перерахував відповідачу 5800,00 грн. з призначенням платежу: за послуги по створенню веб-сайту згідно акту № 15 та договору № від 04.09.2017.

Листом від 03.11.2017 №1-3/204-7 позивач 2 запропонував відповідачу повернути отримані кошти в зв'язку з невиконанням останнім зобов'язань за договором.

Листом повернуто позивачу 2 без вручення відповідачу за закінченням терміну зберігання (а.с.17).

Під час розгляду справи судом було витребувано у позивача 2 відповідно до ч.4 ст.74 ГПК України акт виконаних робіт на підставі якого було здійснено оплату відповідачу згідно платіжного доручення.

На виконання цієї вимоги позивачем 2 суду надано акт приймання робіт №15 від 04.09.2017 наступного змісту: « 1. Відповідно до договору № від 04.09.2017 р. розробник надає замовнику наступні роботи: встановлення СМS (Система управління контентом); налаштування автоматичного створення резервних копій, у разі збою сайту його відновлення; здійснення робіт для забезпечення захисту від зловмисників; створення виводу усіх сторінок сайту; створення меню сайту; створення управління сторінками, адміністратору; створення виводу новин, анонсів, редагування та наповнення новин та анонсів; створення відео та фото галереї; виконання налаштувань постійних посилань. 2, Вартість робіт становить 5800 грн. (п'ять тисяч вісімсот гривень нуль копійок).» Вказаний акт підписано представниками позивача 2 та відповідачем.

З урахуванням змісту вказаного акту виконаних робіт суд приходить до висновку, що вказаний акт не підтверджує виконання передбачених Договором робіт відповідачем, оскільки у ньому лише перелічені види робіт які зобов'язався виконати за договором відповідач і які погоджені сторонами в додатку №2 до Договору. Однак цим актом не підтверджується фактичне виконання цих робіт відповідачем та їх прийняття позивачем 2 без зауважень.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України відповідачем не доведено, що він у встановленому Договором порядку надав послуги позивачу 2 та отримав кошти за надані послуги.

Відповідно до ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 906 Цивільного кодексу України передбачено, що збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст.525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи, що станом на день розгляду справи роботи по створенню веб-ресурсу Деснянського БУВР в мережі «Інтернет» відповідачем не виконано, останнім порушено умови договору № від 04.09.2017 на надання послуг з розробки електронно-інформаційного ресурсу (веб-сайту).

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення 5800,00 грн. збитків є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Разом із тим, суд відповідно до ч.9 ст.80 ГПК України, не бере до уваги акт про проведення перевірки з розробки електронно-інформаційного ресурсу (веб-сайту) від 02.11.2017, який надано позивачем 2 у судовому засіданні 03.10.2018, оскільки суду не надано доказів на підтвердження надсилання вказаного доказу відповідачу та позивачу 1.

На підставі викладеного позов задовольняється повністю з покладенням судових витрат на відповідача відповідно до п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 129, 232, 233, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю і стягнути з фізичної особи-підприємця Мешок Андрія Геннадійовича, код НОМЕР_2, АДРЕСА_1, на користь Деснянського басейнового управління водних ресурсів, код 34654458, просп. Перемоги, 39 а, м. Чернігів, 5 800 грн. збитків.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Мешок Андрія Геннадійовича, код НОМЕР_2, АДРЕСА_1, на користь прокуратури Чернігівської області (м. Чернігів, вул. Князя Чорного, 9, код 02910114, р/р 6008 ДКСУ м. Київ, МФО 820172), 1762 грн. судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в строк і в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду у строки визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено 05.10.2018.

Суддя Ю.В.Федоренко