ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2018 року Справа № 915/526/18

м. Миколаїв.

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Коваль C.М.,

при секретарі Сьяновій О.С.,

від позивача:не присутній;

від відповідача: не присутній;

розглянувши в порядку загального позовного провадження

позов товариства з обмеженою відповідальністю «Воскресіння»,

54001, вул.Адмірала Макарова, 52, м.Миколаїв;

до Миколаївської міської ради,

54001, вул.Адміральська,20, м.Миколаїв;

про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «Воскресіння» звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою №0106/18 від 01.06.2018, з наступними вимогами:

- Визнати додаткову угоду до договору оренди землі, який зареєстрований в Миколаївській міській раді 03.12.2002 за № 1424, укладеною у наступній редакції, а саме:

ДОДАТКОВА УГОДА № _______

до Договору оренди землі, який зареєстровано у Миколаївській міській раді 03 грудня 2002 року за № 1424

м. Миколаїв «___» __________ 201__р.

МИКОЛАЇВСЬКА ОСОБА_1, в особі міського голови ОСОБА_2, який діє на підставі Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та витягу з протоколу І сесії Миколаївської міської ради VІІ скликання від 24.11.2015, надалі «Орендодавець», з однієї сторони та Товариство з обмеженою відповідальністю «ВОСКРЕСІННЯ», в особі директора ОСОБА_3, яка діє на підставі Статуту, надалі «Орендар», з другої сторони, уклали цей Договір про нижченаведене:

1. Продовжити Товариству з обмеженою відповідальністю «Воскресіння» оренду земельної ділянки площею 9665 кв.м., кадастровий номер :05:004:0006, для обслуговування ацетиленонаповнювальної станції за адресою: вул Прибузька, 1 (Корабельний район).

2. Пункт 2.1. Договору оренди землі, який зареєстровано у Миколаївській міській раді 03 грудня 2002 року за № 1424, викласти в такій редакції:

«Договір поновлено на 15 років (до 26.09.2032 року). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний письмово повідомити про це Орендодавця за шість місяців до спливу строку цього Договору».

3. Цю додаткову угоду укладено у двох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться в Орендодавця, другий в Орендаря.

4. У п'ятиденний строк після укладення Додаткової угоди Орендарю надати її копію до органу державної фіскальної служби.

Місцезнаходження, реквізити та підписи сторін

Орендодавець Миколаївська міська рада код ЄДРПОУ 001, м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20 тел.37-22-59 ОСОБА_1 голова _____________________О.Ф.Сєнкевич/ М.П. Орендар ТОВ «ВОСКРЕСІННЯ» код ЄДРПОУ 001, м. Миколаїв, вул. Адмірала Макарова, 52 МФО 300346 р/р № 5801 в ПАТ «Альфа Банк» Директор _____________________/ОСОБА_3В./ М.П.

- Стягнути з Миколаївської міської ради (, вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54001) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Воскресіння» (код ЄДРПОУ 22603118, вул. Адмірала Макарова, 52, м. Миколаїв, Миколаївська обл., 54001) судові витрати.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається, зокрема, на частину 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", на виконання вимог якої він звернувся до відповідача із заявою про поновлення дії спірного договору із прикладенням Додаткової угоди , проте відповідач відповіді на таку заяву у встановлений законом строк не надав, у звязку з чим позивач стверджує, що він набув право на поновлення Договору оренди на той же строк та на тих самих умовах, про що зазначено у Додатковій угоді.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 11.06.2018 зазначену позовну заяву прийнято та порушено провадження у даній справі, призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 12.07.2018 об 12 год. 00 хв., учасників судового процесу зобов'язано надати необхідні для розгляду справи матеріали.

Ухвалою від 12.07.2018 строк проведення підготовчого провадження було продовжено на тридцять днів, розгляд підготовчого засідання відкладено на 06.09.2018 об 10 год. 30 хв.

Ухвалою від 06.09.2018 підготовче провадження у справі було закрите, справу призначено до судового розгляду по суті на 25.09.2018 об 11 год. 00 хв.

Відповідач правом на участь у судовому засіданні не скористався, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовими врученням, відзив на позов не надав.

Беручи до уваги, що відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, та те, що відповідно до статті 74 ГПК України обовязок доказування і подання доказів по справі покладено на сторони, суд, враховуючи ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами у відповідності до ч. 9 ст. 165 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази, суд приходить до наступного.

26.09.2002 р. Миколаївською міською радою (далі - Орендодавець) було прийнято рішення №5/15 згідно п.2.36.1 якого було вирішено надати Товариству з обмеженою відповідальністю «Воскресіння» () (далі Орендар ) в оренду, строком на 15 років з дати прийняття рішення, земельну ділянку площею 9665 кв.м, зарахувавши її до земель промисловості, для обслуговування ацетиленонаповнювальної станції по вулиці Прибузькій, 1, м. Миколаїв .

02.12.2002 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Воскресіння» () та Миколаївською міською радою було укладено договір оренди землі (далі Договір), що зареєстрований 03.12.2002 р. за №1424 в Книзі записів договорів оренди землі.

Згідно п. 1.1. Договору Відповідачем на підставі рішення за №5/15 від 26.09.2002 р. було передано Позивачу в оренду земельну ділянку загальною площею 9665 м2 для обслуговування ацетиленонаповнювальної станції по вул. Прибузькій, 1 , зарахувавши її до земель промисловості.

Відповідно до п. 2.1. Договору земельна ділянка передається в оренду без права передачі її в суборенду, строком на 15 (пятнадцять) років з дати прийняття рішення.

Згідно п. 2.2. Договору останній набирає чинності з дати його державної реєстрації.

Договір посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_4 02.12.2012 та зареєстровано в реєстрі за №3522.

На підставі рішення виконкому Миколаївської міської ради №1554 від 24.10.2003 р. Позивачем отримано у власність ацетиленонаповнювальну станцію, що знаходиться за адресою м. Миколаїв, вул. Прибузька, 1а , що підтверджується свідоцтвом про право власності САА485159 від 30.10.2003 (а.с.20-22) , зареєстрованого виконкомом Миколаївської міської ради та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

10.07.2008 р. між Позивачем та Відповідачем було укладено договір про зміни до договору оренди землі, який зареєстровано в Миколаївській міській раді 02.12.2002 р. за №1424, за умовами п.1.1. якого було змінено п.3.2. Договору - змінено розмір річної плати за земельну ділянку.

23.12.2015 р. Управлінням Держгеокадастру у Миколаївському районі Миколаївської області було зареєстровано земельну ділянку площею 0,9665 га за адресою вул. Прибузька 1 за кадастровим номером :05:004:0006, що підтверджується витягом від 29.08.2017 №НВ-017 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

06.10.2017 р. ТОВ «Воскресіння» звернулося до ЦНАП Миколаївської міської ради із заявою про поновлення договору оренди земельної ділянки для обслуговування ацетиленонаповнювальної станції по вул. Прибузькій, 1 на 15 років, що підтверджується описом 000300/Д від 06.10.2017 з відміткою адміністратора Центру надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради про прийняття (далі - Заява).

ТОВ «Воскресіння» разом з заявою було подано, в тому числі, проект додаткової угоди.

Відповідачем вказане звернення залишилось без відповіді.

Земельним кодексом України передбачено, що розпорядження землями територіальної громади міста, в тому числі надання її у користування, належить до повноважень міської ради та здійснюється відповідно до вимог цього Кодексу (ст.12 Кодексу).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні (ч.3 ст.123 Кодексу).

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або у комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки (ч. 1 ст. 124 Кодексу).

Порядок поновлення договору оренди землі унормовано статтею 33 Закону України "Про оренду землі" (далі Закон), за змістом якої по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки за умовами договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобовязаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди (ч.3 ст. 33 Закону).

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється (ч.4. ст.33 Закону).

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (ч.5 ст. 33 Закону).

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із:

власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності);

уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності) (ч.6 ст.33 Закону).

Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу (ч.7 ст.33 Закону).

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обовязковому порядку (ч.8 ст. 33 Закону).

Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді (ч.11 ст.33 Закону).

Відповідно до п.2.17 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" №6 від 17.05.2011 року, у вирішенні спорів, пов'язаних з поновленням (пролонгацією) договорів оренди земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, судам слід враховувати положення статті 33 Закону України "Про оренду землі" (в редакції Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", який набрав чинності з 12.03.2011).

Частиною шостою зазначеної статті передбачено, що договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою і за відсутності протягом місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі.

Відтак господарським судам у вирішенні відповідних спорів необхідно з'ясовувати, зокрема, чи повідомляв орендар орендодавця у встановленому порядку про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк та чи заперечував орендодавець у строк, визначений законом, проти поновлення договору.

Разом з тим судам слід враховувати, що до спірних правовідносин має застосовуватися саме та редакція закону, яка була чинною на дату, з якої виникло переважне право на поновлення договору оренди земельної ділянки.

При цьому, якщо відповідні правовідносини виникли між сторонами до внесення змін Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" (набрав чинності з 12.03.2011) до статті 33 Закону України "Про оренду землі", судам слід брати до уваги, що попередня редакція зазначеної статті Закону України "Про оренду землі" не передбачала автоматичного поновлення договорів оренди землі. Реалізація переважного права на поновлення договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності пов'язувалася з наявністю відповідного рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Таким чином, нормами законодавства України, які є чинними під час виникнення спірних правовідносин (виникнення права на продовження дії договору) та на момент розгляду справи судом, прямо встановлено можливість автоматичного поновлення договорів оренди та обов'язковість оформлення додаткової угоди до договору оренди землі для оформлення факту його поновлення.

Враховуючи фактичні обставини справи та підстави позову, спір між сторонами виник у зв'язку із реалізацією позивачем права на укладення договору оренди землі на новий строк шляхом укладення додаткової угоди у зв'язку із поновленням договору оренди на той же строк та на тих самих умовах, відповідно до частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі".

Для поновлення договору оренди землі на підставі частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою, орендар належно виконує свої обов'язки за договором; відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди; сторони укладають додаткову угоду про поновлення договору оренди.

Крім цього суд зазначає, що за змістом ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (стаття 125 Земельного кодексу України).

Відповідно до статті 17 Закону України "Про оренду землі", об'єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки державна реєстрація договору проведена 02.12.2002 р., то строк дії договору оренди землі становить з 02.12.2002 р. по 02.12.2017р.

Згідно з доданих до матеріалів справи податкових декларацій з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2018 рік від 19.02.2018 та за 2017 рік від 07.02.2017, а також банківськими виписками із поточного рахунку ТОВ «Воскресіння» за період по липень 2018 року заборгованість з орендної плати відсутня.

На підставі зазначених вище документів суд дійшов висновку, що позивач продовжує користуватися земельною ділянкою, яка є об'єктом Договору, після спливу строку дії договору та належно виконує свої обовязки за договором, зокрема, сплачує орендну плату, використовує земельну ділянку за цільовим призначенням.

Крім того, в матеріалах справи наявна довідка від 15.06.2018 про відсутність заборгованості з орендної плати з юридичних осіб, згідно з якої вбачається, що станом на 15.06.2018 позивач не має заборгованості із сплати податків, зборів, платежів.

Миколаївська міська рада протягом місяця після спливу строку дії договору не заперечувала у поновленні договору оренди землі. ( а.с.28,37)

Слід зазначити , що листи відповідача від 03.04.2018 №3352/020201-06/14/18 та від 04.06.2018 за вих.№6248/02.02.01.06/14/18, якими в тому числі повідомлено, що на засіданні постійної комісії Миколаївської міської ради з питань містобудування, архітектури і будівництва, регулювання земельних відносин та екології протоколом № 80 погоджено продовження оренди землі, на підставі рекомендації комісії підготовлено проект рішення S-zr-635/10, направлений до ТОВ «Воскресіння» після закінчення строку дії Договору та на думку суду, не є запереченням у поновленні договору оренди землі на той самий строк і на тих самих умовах в розумінні частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі".

Тобто позивач здійснив дії спрямовані на укладення Додаткової угоди, направивши відповідачу таку Додаткову угоду, яка була додана до заяви від 06.10.2017.

Так відповідно до частини 9 статті 33 Закону України "Про оренду землі" відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Дослідивши умови Додаткової угоди, яку позивач просить визнати укладеною, суд доходить висновку, що відповідно її змісту Договір поновлюється на тих же умовах та на той же строк.

Можливість вимагати укладення договорів у судовому порядку законодавчо закріплюється лише в зобов'язаннях по укладенню господарських договорів.

Так, згідно частини 3 статті 179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком суб'єкта господарювання, у випадках передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно ж до частини 1 статті 187 Господарського кодексу України спори, що виникають при укладенні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядається судом.

Стаття 33 Закону України "Про оренду землі" у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) містить пряму вказівку щодо обов'язковості укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди землі та продовження договору оренди землі з мовчазної згоди орендодавця.

Отже, враховуючи, що нормами законодавства України, які були чинними під час виникнення спірних правовідносин, прямо встановлена обов'язковість оформлення додаткової угоди до договору оренду землі для оформлення факту його поновлення і виникнення за орендарем права оренди (стаття 640 Цивільного кодексу України, стаття 125 Земельного кодексу України), суд вважає, що позивачем правильно обрано спосіб захисту свого цивільного права чи інтересу, який відповідає вимогам статті 16 Цивільного кодексу України.

Поновлення договору оренди за приписами частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" (яка визначена підставою позову) відбувається на тих самих умовах і на той самий строк, які були передбачені договором, автоматично з наступної дати після дати його припинення; при цьому відсутність реалізації позивачем переважного права оренди земельної ділянки може свідчити виключно про відсутність підстав для укладення відповідної додаткової угоди на підставі приписів частин 1-5 статті 33 Закону України "Про оренду землі", втім не спростовує обставин поновлення правовідносин сторін за приписами частини 6 статті 33 цього Закону.

Такий висновок повністю узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображена у рішенні по справі "Стреч проти Сполученого Королівства" (Stretch v. The United Kingdom) від 24 червня 2003 року.

Як вбачається з цього рішення заявнику у справі теж не було продовжено договір оренди земельної ділянки після закінчення строку його дії, не дивлячись на те, що договір таке право передбачав, порушень зобов'язань з боку заявника допущено не було. Національні суди не захистили право заявника. У рішенні наголошується, що "наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила".

Виходячи зі змісту п. 32-35 цього рішення, майном у значенні ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вважається законне та обґрунтоване очікування набути майно або майнове право за договором, укладеним з органом публічної влади. Оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, в такому випадку мало місце непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулось порушення ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції".

За обставинами справи "Стретч проти Сполученого Королівства" вирішуючи питання про те, чи був дотриманий сторонами справедливий баланс між інтересами суспільства та правами заявника Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 24.06.2003 року відзначив, що місцева влада отримала узгоджену з заявником орендну плату і не стояло питання про те, що дії органу влади були спрямовані проти інтересів суспільства чи що порушувалися інтереси якоїсь третьої сторони, або що продовження терміну оренди могло бути всупереч з якою-небудь передбаченою законом функцією органу влади. Оскільки сама місцева влада при укладенні договору вважала, що вона має право продовжити термін його дії, то заявник міг на розумних підставах сподіватися на виконання цих умов. Він не тільки мав право законного очікування отримання майбутніх доходів від зроблених ним капіталовкладень, але можливість продовження терміну дії договору оренди була важливим елементом його підприємницької діяльності з огляду на зобов'язання, взяті ним на себе у зв'язку з експлуатацією побудованих будівель, і взагалі періоду часу, що скоротився, за який він міг розраховувати на відшкодування своїх витрат.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Девелопмент ЛТД" та інші проти Ірландії" в якій він постановив, що ст. 1 Першого протоколу Конвенції можна застосувати до захисту "правомірних очікувань" щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. "Правомірні очікування" виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати, що таке рішення є дійсним та розраховувати на певний стан речей. З наведеного слідує висновок про те, що по-перше, особа, якій відповідним рішенням надано право користування земельною ділянкою, набуває право власності на майно у вигляді правомірних очікувань щодо набуття у майбутньому права володіння майном (право оренди) ще до укладення відповідного договору оренди на виконання даного рішення, по-друге, після укладення відповідного договору оренди у особи виникає право мирно володіти майном, яким є майнові права (право оренди) протягом певного строку.

При цьому, право власності на майно у вигляді як правомірних очікувань, так і майнового права ( права оренди), є об'єктом правового захисту згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції та національного законодавства України.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Оскільки відповідач зволікає в укладенні Додаткової угоди, яка має бути укладена в обов'язковому порядку у місячний строк, а позивачем дотримано обов'язкові умови, за наявності яких орендар має право на поновлення договору оренди на той же строк та на тих же умовах після закінчення строку дії договору, то позовна вимога ТОВ «Воскресіння» щодо визнання такої Додаткової угоди укладеною є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного суду від 20.03.2018 по справі № 912/645/17.

Крім цього суд зауважує, що згідно ст.33 Закону України "Про оренду землі", рішення про поновлення договору оренди землі приймається орендодавцем щодо земель державної та комунальної форми власності, лише в разі використання орендарем переважного права. У випадку ж автоматичного поновлення договору оренди землі укладання додаткової угоди до договору оренди землі здійснюється уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Згідно ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з п.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги ТОВ «Воскресіння» є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати слід покласти на відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 74, 76-79, 86, 129, 233, 236 - 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

2. Визнати додаткову угоду до договору оренди землі, який зареєстрований в Миколаївській міській раді 03.12.2002 за № 1424, укладеною в наступній редакції:

ДОДАТКОВА УГОДА № _______

до Договору оренди землі, який зареєстровано у Миколаївській міській раді 03 грудня 2002 року за № 1424

м. Миколаїв «___» __________ 201__р.

МИКОЛАЇВСЬКА ОСОБА_1, в особі міського голови ОСОБА_2, який діє на підставі Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та витягу з протоколу І сесії Миколаївської міської ради VІІ скликання від 24.11.2015, надалі «Орендодавець», з однієї сторони та Товариство з обмеженою відповідальністю «ВОСКРЕСІННЯ», в особі директора ОСОБА_3, яка діє на підставі Статуту, надалі «Орендар», з другої сторони, уклали цей Договір про нижченаведене:

5.Продовжити Товариству з обмеженою відповідальністю «Воскресіння» оренду земельної ділянки площею 9665 кв.м., кадастровий номер :05:004:0006, для обслуговування ацетиленонаповнювальної станції за адресою: вул. Прибузька, 1 (Корабельний район).

6. Пункт 2.1. Договору оренди землі, який зареєстровано у Миколаївській міській раді 03 грудня 2002 року за № 1424, викласти в такій редакції:

«Договір поновлено на 15 років (до 26.09.2032 року). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний письмово повідомити про це Орендодавця за шість місяців до спливу строку цього Договору».

7. Цю додаткову угоду укладено у двох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться в Орендодавця, другий в Орендаря.

8. У п'ятиденний строк після укладення Додаткової угоди Орендарю надати її копію до органу державної фіскальної служби.

Місцезнаходження, реквізити та підписи сторін

Орендодавець Миколаївська міська рада код ЄДРПОУ 001, м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20 тел.37-22-59 ОСОБА_1 голова _____________________/ОСОБА_2/ М.П.Орендар ТОВ «ВОСКРЕСІННЯ» код ЄДРПОУ 001, м. Миколаїв, вул. Адмірала Макарова, 52 МФО 300346 р/р № 5801 в ПАТ «Альфа Банк» Директор _____________________/ОСОБА_3В./ М.П.

Згідно з ч.1, 2 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення у порядку, передбаченому ст.257 ГПК України.

Повний текст рішення підписано 28.09.2018р.

Суддя С.М. Коваль