РІШЕННЯ

20 вересня 2018 року Справа № 910/23732/17

Розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Фізичної - особи підприємця Журіної Оксани Миколаївни (юридична адреса: АДРЕСА_1; фактична адреса: АДРЕСА_2)

до відповідача 1 - Головного управління юстиції у Луганській області (вул. Єгорова, 22, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93400)

відповідача 2 - Міністерства Юстиції України (вул. А. Городецького, 13, м. Київ, 01001)

про стягнення 93250 грн 53 коп.

Суддя Господарського суду Луганської області Косенко Т.В.

Секретар судового засідання - Сокрута Н.М.

У засіданні брали участь:

від позивача - Стрельніков М.В., представник за довіреністю №2007 від 12.12.2017;

від відповідача 1 -представник не прибув;

від відповідача 2 - Литовченко Ю.С., представник за довіреністю №15 від 17.07.2018.

ВСТАНОВИВ:

Фізична-особа підприємець Журіна Оксана Миколаївна звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Головного управління юстиції у Луганській області та Міністерства юстиції України про стягнення заборгованості: за договором про закупівлю послуг за державні кошти №8-30ор від 25.01.2013 у розмірі 24940 грн 20 коп., інфляційних втрат у розмірі 22682 грн 11 коп. та 3% річних у розмірі 2930 грн 82 коп.; за договором про закупівлю послуг за державні кошти №2ор від 03.03.2014 у розмірі 31487 грн 40 коп., інфляційних втрат у розмірі 10836 грн 49 коп. та 3% річних у розмірі 2823 грн 51 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем-1 зобов'язань за договорами №8-30ор від 25.01.2013 та №2ор від 03.03.2014 щодо повної та своєчасної оплати наданих послуг, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість у розмірі 56427 грн 60 коп., на яку нараховані інфляційні втрати та 3 % річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.01.2018 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи №910/23732/17 у порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін.

Відповідач 1 у відзиві на позовну заяву №7/1623,13,1/378 від 25.01.2018 просив у задоволенні позову відмовити в частині стягнення за договором №8-30 ор від 25.01.2013 інфляційних втрат у розмірі 22682 грн 11 коп., 3% річних у розмірі 2930 грн 82 коп., що загалом складає 25612 грн 93 коп.; за договором №2 ор від 03.03.2014 інфляційних втрат у розмірі 10836 грн 49 коп., 3% річних у розмірі 2823 грн 51 коп., що загалом складає 13660 грн 00 коп., а всього 39272 грн 93 коп.

Відповідач 2 у відзиві на позовну заяву б/н від 01.02.2018 просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Зазначив, що позивач в прохальній частині позовної заяви, в порушення вимог п.4 ч.3 ст.162 ГПК України, не пред'являє позовних вимог до Міністерства юстиції України. Як вбачається з листа позивача від 15.12.2014 №1512/02, до кінця 2014 року у позивача не було об'єктивної можливості прийняти оплату від відповідача 1 і така можливість з'явилась у нього лише після виїзду позивача з тимчасово окупованої території з міста Луганськ та відкриття нового банківського рахунку. Отже, на думку відповідача 2, нарахування позивачем за 2014 рік інфляційних нарахувань та 3 % річних за договором №80-30 ор є безпідставним.

Позивач у відповіді на відзив б/н від 05.01.2018, зазначив, що посилання відповідача 1 на неможливість сплати кредиторської заборгованості через захоплення м. Луганськ незаконними військовими формуваннями є безпідставними та необґрунтованими, оскільки відповідачем 1 в порушення вимог п.п.8.2 - 8.3 договорів №8-30 ор від 25.01.2013 та №2 ор від 03.03.2014 не здійснено жодних дій.

Позивач у заяві б/н від 05.02.2018 просив зменшити розмір позовних вимог з 93700 грн 64 коп. до 93250 грн 53 коп. Просив стягнути з Головного управління юстиції у Луганській області заборгованість: за договором про закупівлю послуг за державні кошти №8-30ор від 25.01.2013 у розмірі 22490 грн 20 коп., інфляційні втрати у розмірі 22682 грн 11 коп. та 3% річних у розмірі 2930 грн 82 коп.; за договором про закупівлю послуг за державні кошти №2ор від 03.03.2014 у розмірі 31487 грн 40 коп., інфляційні втрати у розмірі 10836 грн 49 коп. та 3% річних у розмірі 2823 грн 51 коп.

Вказана заява прийнята судом до розгляду та справа розглядається з її урахуванням.

Відповідач 1 у письмових запереченнях №7/13/903 від 13.02.2018 просив у задоволенні позову відмовити в частині стягнення за договором №8-30 ор від 25.01.2013 інфляційних втрат у розмірі 22682 грн 11 коп., 3% річних у розмірі 2930 грн 82 коп., що загалом складає 25612 грн 93 коп.; за договором №2 ор від 03.03.2014 інфляційних втрат у розмірі 10836 грн 49 коп., 3% річних у розмірі 2823 грн 51 коп., що загалом складає 13660 грн 00 коп., а всього 39272 грн 93 коп. Зазначив, що відповідач 1 не може вважатися таким, що прострочив виконання зобов'язань щодо оплати послуг за договорами, оскільки момент виконання такого зобов'язання не настав внаслідок невиконання позивачем умов договорів щодо пред'явлення рахунку на оплату та акту приймання - передачі наданих послуг.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.03.2018 у справі №910/23732/17 закрито провадження у справі до Міністерства юстиції України; позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з Головного територіального управління юстиції у Луганській області на користь Фізичної особи-підприємця Журіної Оксани Миколаївни заборгованість у розмірі 53977 грн 60 коп., 3% річних у розмірі 3256 грн 41 коп., інфляційні втрати у розмірі 14962 грн 51 коп. та 1232 грн 80 коп. судового збору; в іншій частині позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.06.2018 апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Луганській області на рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2018 у справі №910/23732/17 - задоволено частково; рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2018 у справі №910/23732/17 - скасовано; справу направлено на розгляд до Господарського суду Луганської області за встановленою підсудністю.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 27.07.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 22.08.2018.

Відповідач 1 у відзиві на позовну заяву №7/13/4234 від 08.08.2018 просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначив, що позивач не вчинив ніяких дій спрямованих на повне виконання фінансових зобов'язань відповідачем 1, а саме, не надав оригінали первинних документів або їх копії, засвідчені в установленому порядку, без яких неможливо здійснити оплату по договорам. Як вбачається з листа позивача від 15.12.2014 №1512/02, до кінця 2014 року у позивача не було об'єктивної можливості прийняти оплату від відповідача 1 і така можливість з'явилась у нього лише після виїзду позивача з тимчасово окупованої території з міста Луганськ та відкриття нового банківського рахунку. Отже, на думку відповідача 2, нарахування позивачем за 2014 рік інфляційних нарахувань та 3 % річних за договором №80-30 ор є безпідставним.

Відповідач 2 у відзиві на позовну заяву №7/13/4229 від 07.08.2018 просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначив, що позивач в прохальній частині позовної заяви, в порушення вимог п.4 ч.3 ст.162 ГПК України, не пред'являє позовних вимог до Міністерства юстиції України. Відповідач 1 не може вважатися таким, що прострочив виконання зобов'язань щодо оплати послуг за договорами, оскільки момент виконання такого зобов'язання не настав внаслідок невиконання позивачем умов договорів щодо пред'явлення рахунку на оплату та акту приймання - передачі наданих послуг.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 22.08.2018 оголошено перерву в судовому засіданні до 07.09.2018.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 07.09.2018 оголошено перерву в судовому засіданні до 17.09.2018.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 17.09.2018 оголошено перерву в судовому засіданні до 20.09.2018.

20.09.2018 від відповідача 2 на електронну адресу суду надійшло клопотання №7/13/4893 від 18.09.2018 про розгляд справи без участі його представника.

Клопотання розглянуто, задоволено та долучено судом до матеріалів справи.

Представник позивача в судовому засіданні 20.09.2018 виступив із заключним словом. Просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача 2 в судовому засіданні 20.09.2018 виступив із заключним словом. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача 1 в судове засідання 20.09.2018 не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового слухання, що підтверджується матеріалами справи.

У судовому засіданні 20.09.2018 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд зазначає наступне.

25.01.2013 між Головним управлінням юстиції у Луганській області (замовник) та Фізичною - особою підприємцем Журіною Оксаною Миколаївною (учасник) укладено договір про закупівлю послуг за державні кошти №8-30 ор (далі - договір 1), відповідно до п.1.1 якого, учасник зобов'язується у 2013 році надати замовникові послуги, зазначені у п. 1.2 даного договору, а замовник - прийняти такі послуги.

Пунктом 1.2 договору 1 визначено найменування послуг, а саме: послуги з надавання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (оренда приміщення), код за Державним класифікатором продукції та послуг ДК - 68.20.1. Приміщення передається в оренду під розміщення структурного підрозділу замовника: п'ятої Луганської державної нотаріальної контори та знаходиться за адресою: вул. 30лєтія Побєди, 15/1, м. Луганськ, загальна площа приміщення, яке передано в оренду: 98,0 кв.м., яке розташоване на 1 поверсі 12 поверхової будівлі.

Ціна цього договору становить 41983 грн 20 коп. Вартість 1 м2 складає 35 грн 70 коп. в місяць (п.3.1 договору 1).

Розрахунки проводяться шляхом оплати замовником після пред'явлення учасником рахунку на оплату та акту приймання-передачі наданих послуг. Розрахунки за надані послуги здійснюються поетапно за фактом наданих послуг у 10-денний термін з моменту підписання акту приймання - передачі наданих послуг (п.п.4.1, 4.2 договору 1).

Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2013 року. Відповідно до ч.3 ст.631 ЦК України умови даного договору розповсюджуються на відносини між сторонами, які виникли з 01.01.2013 (п.10.1 договору 1).

Відповідно до акту приймання - передачі від 25.01.2013 учасник передав, а замовник прийняв в платне користування приміщення, загальною площею 98 кв.м., яке розташоване за адресою: вул. 30лєтія Побєди, 15/1, м. Луганськ.

03.03.2014 між Головним управлінням юстиції у Луганській області (замовник) та Фізичною - особою підприємцем Журіною Оксаною Миколаївною (учасник) укладено договір про закупівлю послуг за державні кошти №2 ор (далі - договір 2), відповідно до п.1.1 якого, учасник зобов'язується у 2014 році надати замовникові послуги, зазначені у п. 1.2 даного договору, а замовник - прийняти такі послуги.

Пунктом 1.2 договору 2 визначено найменування послуг, а саме: послуги з надавання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (оренда приміщення), код за державним класифікатором продукції та послуг ДК - 68.20. Приміщення передається в оренду під розміщення структурного підрозділу замовника: п'ятої Луганської державної нотаріальної контори та знаходиться за адресою: вул. 30лєтія Побєди, 15/1, м. Луганськ, загальна площа приміщення 98,0 кв.м., яке розташоване на 1 поверсі 12 поверхової будівлі.

Ціна цього договору становить 41983 грн 20 коп., вартість 1 м2 складає 35 грн 70 коп. в місяць (п.3.1 договору 2).

Розрахунки проводяться шляхом оплати замовником після пред'явлення учасником рахунку на оплату та акту приймання-передачі наданих послуг. Розрахунки за надані послуги здійснюються поетапно за фактом наданих послуг у 10-денний термін з моменту підписання акту приймання - передачі наданих послуг (п.п.4.1, 4.2 договору 2).

Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2014 року. Відповідно до ч.3 ст.631 ЦК України умови даного договору розповсюджуються на відносини між сторонами, які виникли з 01.01.2014 (п.10.1 договору 2).

Відповідно до акту приймання - передачі від 03.03.2014 учасник передав, а замовник прийняв в платне користування приміщення, загальною площею 98 кв.м., яке розташоване за адресою: вул. 30лєтія Побєди, 15/1, м. Луганськ.

11.12.2015 позивачем на адресу відповідача 1 була направлена претензія №1 від 11.12.2015, в якій він просить сплатити заборгованість за оренду приміщення у розмірі 24490 грн 20 коп. за договором 1 протягом 7 днів з дня отримання цієї претензії.

За результатами розгляду претензії відповідачем 1 була надана відповідь за №25716/15/4 від 11.01.2016 в якій зазначено, що заборгованість відповідача 1 перед позивачем визнається в сумі 24490 грн 20 коп., що підтверджується підписаними з обох сторін актом звіряння взаємних розрахунків станом на 01.01.2014.

11.12.2015 позивачем на адресу відповідача 1 була направлена претензія №2 від 11.12.2015, в якій він просить сплатити заборгованість за оренду приміщення у розмірі 34985 грн 80 коп. за договором 2 протягом 7 днів з дня отримання цієї претензії.

За результатами розгляду претензії відповідачем 1 була надана відповідь за №25715/15/4 від 11.01.2016 в якій зазначено, що заборгованість відповідача 1 перед позивачем визнається в сумі 31487 грн 40 коп., що підтверджується підписаними з обох сторін актом звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2014 по 01.12.2014. Заборгованість в сумі 3498 грн 40 коп. (орендна плата за грудень 2014 року) відповідач 1 не визнає, тому що відповідно до наказу Головного управління юстиції у Луганській області від 25.11.2014 №46-В «Про переміщення органів та установ юстиції Луганської області» П'яту Луганську державну нотаріальну контору було переміщено до міста Сєвєродонецька Луганської області.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно із ст.11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань) є, зокрема, договір.

Згідно з ч.1 ст.638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч.1 ст.639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Укладені між позивачем та відповідачем 1 договори №8-30ор від 25.01.2013 та №2ор від 03.03.2014 є договорами оренди.

Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Як зазначалось вище, сторони у п.п.4.1, 4.2 договорів передбачили, що розрахунки проводяться шляхом оплати замовником після пред'явлення учасником рахунку на оплату та акту приймання-передачі наданих послуг. Розрахунки за надані послуги здійснюються поетапно за фактом наданих послуг у 10-денний термін з моменту підписання акту приймання - передачі наданих послуг.

Отже виходячи із зазначеного, передумовою для розрахунку відповідача за надані послуги є виставлення позивачем рахунку на оплату та надання відповідачу акту приймання-передачі наданих послуг для підписання.

Проте, в матеріалах справи відсутні акти приймання-передачі наданих послуг та рахунки на оплату послуг по спірним договорам, а також докази їх надсилання або пред'явлення відповідачу 1.

Таким чином, у суду відсутня можливість встановити строк (термін) виконання відповідачем 1 взятих на себе згідно договорів зобов'язань.

За таких обставин, до спірних правовідносин слід застосовувати положення ч.2 ст.530 Цивільного кодексу України в якій визначено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Так, з матеріалів справи, а саме підписаних сторонами актів звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2016 по 09.11.2016 слідує, що у відповідача 1 перед позивачем існує заборгованість з орендних платежів в сумі 53977 грн 60 коп., з якої: 22490 грн 20 грн. за договором №8-30 ор від 25.01.2013 та 31487 грн 40 коп. за договором №2 ор від 03.03.2014.

11.12.2015 позивачем на адресу відповідача була направлена претензія №1 від 11.12.2015, в якій він просить сплатити заборгованість за оренду приміщення у розмірі 24490 грн 20 коп. за договором 1 протягом 7 днів з дня отримання цієї претензії.

11.12.2015 позивачем на адресу відповідача була направлена претензія №2 від 11.12.2015, в якій він просить сплатити заборгованість за оренду приміщення у розмірі 34985 грн 80 коп. за договором 2 протягом 7 днів з дня отримання цієї претензії.

Зазначені претензії були отримані відповідачем 1 16.12.2015, про що свідчать відмітки на рекомендованих повідомленнях №№406, 250.

Отже, враховуючи положення ч.2 ст.530 Цивільного кодексу України, взяті на себе зобов'язання щодо своєчасної та повної оплати орендних платежів відповідач 1 повинен був виконати по 23.12.2015 включно.

Проте, відповідач 1 у встановлений позивачем семиденний строк наявну заборгованість не погасив, натомість у відповідь на претензії позивача, листами №№25716/15/4, 25715/15/4 від 11.01.2016 визнав наявність за ним перед ФОП Журіною О.М. заборгованості в сумі 53977 грн 60 коп., з якої: 22490 грн 20 коп. за договором №8-30 ор від 25.01.2013 та 31487 грн 40 коп. за договором №2 ор від 03.03.2014.

Згідно зі ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Порушенням зобов'язання, у відповідності до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, тобто - неналежне виконання.

Згідно зі ст.599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача про стягнення з відповідача 1 заборгованості за договором №8-30 ор від 25.01.2013 в сумі 22490 грн 20 коп. та за договором №2 ор від 03.03.2014 в сумі 31487 грн 40 коп.

Відносно вимог позивача про стягнення з відповідача 1 інфляційних втрат у розмірі 22682 грн 11 коп. за січень 2015 - грудень 2017, 3% річних у розмірі 2930 грн 82 коп. за період 01.01.2014 - 26.12.2017 за договором №8-30 ор від 25.01.2013; інфляційних втрат у розмірі 10836 грн 49 коп. за січень 2016 - грудень 2017, 3% річних у розмірі 2823 грн 51 коп. з 01.01.2015 по 26.12.2017 за договором №2 ор від 03.03.2014, господарський суд зазначає наступне.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачена відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Так, за цією нормою Цивільного кодексу України боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Суд здійснює перерахунок заявлених до стягнення 3% річних за період з 24.12.2015 по 26.12.2017 та інфляційних втрат з січня 2016 по грудень 2017, оскільки відповідно до положень ч.2 ст.530 Цивільного кодексу України зобов'язання відповідача 1 з оплати орендних платежів мало бути виконано за обома договорами по 23.12.2015 включно, а тому з 24.12.2015 відповідач 1 є таким, що прострочив виконання грошового зобов'язання.

Судом було перевірено розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, наданий позивачем та встановлено, що він є арифметично неправильним.

Ураховуючи наведене, суд здійснив власний розрахунок інфляційних витрат за період з січня 2016 по грудень 2017 та 3% за період з 24.12.2015 по 26.12.2017, зроблений за допомогою програми "ЛІГА:ЗАКОН", в межах заявленого позивачем періоду, згідно з яким з відповідача 1 підлягають стягненню 3% річних у розмірі 1354 грн 96 грн. та інфляційні втрати у розмірі 6234 грн 25 коп. за договором №8-30 ор від 25.01.2013 та 3% річних у розмірі 1897 грн 01 грн. та інфляційні втрати у розмірі 8728 грн 26 коп. за договором №2 ор від 03.03.2014.

Ураховуючи викладене, позовні вимоги Фізичної особи - підприємця Журіної Оксани Миколаївни до Головного територіального управління юстиції у Луганській області підлягають задоволенню частково.

При цьому, провадження у справі стосовно Міністерства юстиції України підлягає закриттю за відсутності вимог до Міністерства юстиції України.

Судовий збір покладається на відповідача 1 пропорційно розміру задоволених позовних вимог, згідно зі ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.129, 231, 232, 233, 238, 240 - 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Фізичної - особи підприємця Журіної Оксани Миколаївни до Головного управління юстиції у Луганській області та Міністерства юстиції України задовольнити частково.

2. Провадження у справі стосовно Міністерства юстиції України закрити.

3. Стягнути з Головного територіального управління юстиції у Луганській області (вул. Єгорова, 22, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93400, ) на користь Фізичної особи-підприємця Журіної Оксани Миколаївни (АДРЕСА_1, реєстраційний номер НОМЕР_1) заборгованість у розмірі 53977 грн 60 коп., 3% річних у розмірі 3251 грн 97 коп., інфляційні втрати у розмірі 14962 грн 51 коп. та судовий збір у розмірі 1238 грн 68 коп., про що видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст.256 Господарського процесуального кодексу України та порядку, визначеному п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 25.09.2018.

Суддя Т.В. Косенко