ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" вересня 2018 р. Справа №926/955/18

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Костів Т.С.

суддів Данко Л.С.

ОСОБА_1

при секретарі Кобзар О.В.

розглянувши апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Чернівцігаз, м.Чернівці, вх. №01-05/2647/18 від 05.09.2018р. та ОСОБА_2 комунального підприємства Чернівцітеплокомуненерго, м.Чернівці, вх. №01-05/2646/18 від 05.09.2018р.

на ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 20.08.2018 р. (суддя Проскурняк О.Г.)

у справі № 926/955/18

за позовом: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Чернівцігаз, м.Чернівці

до відповідача: ОСОБА_2 комунального підприємства Чернівцітеплокомуненерго, м.Чернівці

про: стягнення заборгованості в сумі 11 670 044,10 грн..

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_3 адвокат, довіреність №4 від 02.01.2018 року;

від відповідача: ОСОБА_4 адвокат, довіреність №007Др-31-0718 від 12.07.2018 року;

В С Т А Н О В И В :

ухвалою Господарського суду Чернівецької від 20.08.2018 р. у справі №926/955/18 за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Чернівцігаз, до ОСОБА_2 комунального підприємства Чернівцітеплокомуненерго, про стягнення заборгованості в сумі 11 670 044,10 грн., заяву відповідача про розстрочку виконання судового рішення задоволено частково, розстрочено виконання рішення Господарського суду Чернівецької області від 16.07.2018р. по справі № 926/955/18 на три місяці зі сплатою згідно графіку, в решті вимог заяви відповідача відмовлено.

Виходячи зі змісту ухвали суду першої інстанції вбачається, що суд приймаючи оскаржувану ухвалу врахував матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, можливі негативні наслідки, як для боржника так і для стягувача при виконанні рішення суду першої інстанції від 16.07.2018 року у встановлений строк, а таким чином дійшов висновку про часткове задоволення заяви відповідача про розстрочку виконання рішення суду від 16.07.2018 по справі №926/955/18, розстрочивши його виконання на три місяці.

Також суд першої інстанції зазначив, що в даному випадку відповідач не ухиляється від виконання грошового зобовязання та визнає його в повному обсязі, стягувач в свою чергу реальних збитків від розстрочення виконання рішення не понесе, а навпаки розстрочка надасть можливість відповідачу поступово вийти з наявного скрутного становища та повністю покрити борги перед своїми контрагентами в тому числі і перед стягувачем.

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду Чернівецької області від 20.08.2018 року у справі №926/955/18, позивач - Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації Чернівцігаз та відповідач Міське комунальне підприємство Чернівцітеплокомуненерго, подали апеляційні скарги.

У поданій апеляційній скарзі, апелянт (позивач) посилається на те, що наведені відповідачем фінансові показники власної господарської діяльності не є безумовними обставинами, які істотно ускладнюють виконання рішення. Оцінюючи вказані відповідачем обставини, суд першої інстанції , на думку апелянта, повинен був врахувати матеріальні інтереси і фінансовий стан обох сторін. Окрім того, апелянт зазначає, що розстрочення виконання рішення суду про стягнення заборгованості з відповідача, призведе до несвоєчасного проведення розрахунків та подальшого збільшення заборгованості позивача перед власником природного газу та газотранспортними підприємствами, що в свою чергу матиме своїм наслідком збільшення розміру штрафних санкцій, виставлених постачальником газу та газотранспортним підприємством та погіршення вже складного фінансового стану позивача.

Позивач та відповідач у даній справі є самостійними субєктами господарювання, які несуть однакову економічну (матеріальну) відповідальність за свої дії та одинакові ризики, відак, подальше фактичне ухилення відповідача від сплати боргу завдає істотної шкоди позивачу, безперебійна діяльність якого є важливою в життєзабезпеченні населення.

У поданій апеляційній скарзі, апелянт (відповідач) посилається на те, що складний фінансовий стан останнього, відсутність коштів на банківських рахунках , які в більшій мірі помякшують вину відповідача, не нададуть останньому можливіть вийти із скрутного матеріального становища за період визначений судом першої інстанції, а саме: три місяці.

Зокрема відповідач вважає, що судом першої інстанції не надано правову оцінку усім обставинам на які посилався відповідач у своїй заяві про розстрочення виконання рішення суду першої інстанції від 16.07.2018 року.

Таким чином, апелянт (відповідач) просить змінити ухвалу господарського суду Чернівецької області від 20.08.2018 року та розстрочити виконання рішення господарського суду Чернівецької області від 16.07.2018 року терміном на 12 місяців рівними частинами.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.09.2018р. справу № 926/955/18 призначено судді-доповідачу ОСОБА_5 та іншим суддям, які входять до складу колегії, а саме суддям: Данко Л.С., Желіку М.Б..

Ухвалами Львівського апеляційного господарського суду від 10.09.2018 року, апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Чернівцігаз та ОСОБА_2 комунального підприємства Чернівцітеплокомуненерго, визнано достатніми для прийняття їх до провадження в апеляційній інстанції та відкрито апеляційне провадження, а також призначено розгляд справи на 18.09.2018 року.

У відповідності до ч.1 п.1 статті 222 Господарського процесуального кодексу України здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відводів складу суду та секретаря судового засідання в порядку ст.ст.35,37 Господарського процесуального кодексу України не заявлялось.

В судове засідання 18.09.2018 року зявився представник апелянта (позивач), апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, надав усні пояснення по суті спору, проти апеляційної скарги відповідача заперечив.

Представник апелянта (відповідач) в судове засідання зявився, апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, надав усні пояснення по суті спору аналогічні викладеним в поданій апеляційній скарзі, проти апеляційної скарги позивача заперечив.

Розглянувши наявні в справі докази, давши оцінку доводам апелянтів, апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення апеляційних скарг Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Чернівцігаз, та ОСОБА_2 комунального підприємства Чернівцітеплокомуненерго без задоволення, а ухвалу місцевого господарського суду в без змін, з огляду на наступне.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин, вбачається, що рішенням господарського суду Чернівецької області від 16.07.2018 року у справі №926/955/18 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Чернівцігаз, до відповідача ОСОБА_2 комунального підприємства Чернівцітеплокомуненерго, про стягнення заборгованості в сумі 11 670 044,10 грн. задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 комунального підприємства Чернівцітеплокомуненерго на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Чернівцігаз 10 715 154,00 грн. з яких 9 216 943,51 грн. сума основного боргу, 954 889,58 грн. пені, 254 417,50 грн. 3 % річних та 288 903,93 грн. інфляційних втрат та 245872,23 грн. судового збору. Відмовлено у задоволенні позову у частині стягнення пені у сумі 954 889,58 грн..

ОСОБА_2 комунальним підприємством Чернівцітеплокомуненерго 10.08.2018 року подано заяву про розстрочення виконання рішення суду першої інстанції від 16.07.2018 року. Подана заява судом першої інстанції задоволена частково, розстрочено виконання рішення Господарського суду Чернівецької області від 16.07.2018р. по справі № 926/955/18 на три місяці зі сплатою згідно графіку, в решті вимог заяви відповідача відмовлено.

Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити виконання рішення. Підставою для відстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сімї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Вирішуючи питання про застосування розстрочки виконання рішення суду, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан тощо. Тобто, господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але також необхідно враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

Отже, виходячи із наведеного, законодавець у будь-якому випадку пов'язує розстрочку виконання судового рішення у судовому порядку з об'єктивними, непереборними, іншими словами виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Таким чином, в основу судового акту про надання розстрочки виконання рішення суду має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим його виконання.

При цьому, вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення, господарський суд повинен встановити матеріальні інтереси обох сторін, оскільки невиконання протягом тривалого часу рішення суду порушує матеріальні інтереси стягувача, а також може призвести до негативних наслідків для нього.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції з яких останній виходив задовільняючи частково заяву відповідача, а саме скрутний фінансовий стан боржника, а також з урахуванням інтересів обох сторін у даній справі дійшов висновку про розстрочення виконання рішення господарського суду Чернівецької області від 16.07.2018р. на три місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Вирішуючи питання про відстрочку судового рішення, суд враховує, що:

1) виконання судового рішення є невідємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012);

2) невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012);

3) відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини (надалі Суд) право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція), було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обовязкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgme№ts a№d Decisio№s 1997-II);

4) за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції права (див. рішення у справі Іммобільяре Саффі проти Італії, №22774/93, п. 74, ECHR 1999-V).

Відповідно, виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (див., наприклад, рішення від 19 березня 1997 року у справі Горнсбі проти Греції, Reports 1997-II, п. 40; рішення у справі Бурдов проти Росії, заява № 59498/00, п. 34, ECHR 2002-III, та рішення від 6 березня 2003 року у справі Ясюнієне проти Литви, заява № 41510/98, п. 27).

Конституційний суд також зазначив, що розстрочка виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників. Вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення, суд не може змінювати суті винесеного у справі рішення.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про часткове задоволення заяви ОСОБА_2 комунального підприємства Чернівцітеплокомуненерго про розстрочку виконання рішення господарського суду Чернівецької області від 16.07.2018р. терміном на три місяців згідно графіку, ґрунтується на матеріалах справи і вимогах процесуального закону.

Наведені ОСОБА_2 комунальним підприємством Чернівцітеплокомуненерго в заяві обставини та показники фінансової звітності підприємства свідчать про його важкий фінансовий стан.

Викладені в апеляційній скарзі доводи скаржника про те, що оскаржувана ухвала є такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, а також винесена з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, зводиться до тлумачення норм права на свою користь.

Таким чином колегія суддів вважає, що ухвала господарського суду Чернівецької області від 20.08.2018р. є обґрунтованою, а отже підстави для її скасування відсутні.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Якщо одна із сторін визнала предявлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 191 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1-3 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вищенаведені доводи апеляційних скарг не спростовують правильних висновків місцевого господарського суду, а тому ухвалу суду першої інстанції від 20.08.2018 року слід залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

У звязку з тим, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, а тому судовий збір, сплачений позивачем та відповідачем за подання апеляційних скарг залишається за апелянтами.

Керуючись ст.ст. 129, 275, 276, 281, 282, 283, 284, 285 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Чернівцігаз, м.Чернівці, вх. №01-05/2647/18 від 05.09.2018р. та ОСОБА_2 комунального підприємства Чернівцітеплокомуненерго, м.Чернівці, вх. №01-05/2646/18 від 05.09.2018р. - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 20.08.2018 року у справі №926/955/18 залишити без змін.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст.ст. 287,288 ГПК України.

Повний текст постанови складено і підписано 24 вересня 2018 р.

Головуючий-суддя Костів Т.С.

Суддя Данко Л.С.

Суддя Желік М.Б.