РІШЕННЯ

Іменем України

25 вересня 2018 року м. Чернігівсправа № 927/655/18

Господарським судом Чернігівської області у складі судді Фетисової І.А.

за участю секретаря судового засідання Рослого В.В.

розглянуто у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу927/655/18

за позовом: Державного підприємства "Чернігівський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою", вул. Пятницька 11а, м. Чернігів,14000

до відповідача: Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, пр-т. Миру, 14, м. Чернігів,14000

про стягнення 1089,60 грн

у присутності представників справи:

від позивача: ОСОБА_1 д. № 3 від 02.01.2018

від відповідача: ОСОБА_2 д. 31-25-0661-13423/2-17 від 25.09.2017

Державним підприємством Чернігівський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою подано позов до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області про стягнення 1089,60 грн по договору № 2 на виконання послуг від 16.09.2013.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 10.09.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 927/655/18 та розгляд справи по суті призначено на 25.09.2018 на 11:00 год.

До початку судового засідання 19.09.2018 через канцелярію суду відповідачем подано відзив на позов № 9-25-0.6-5555/2-18 від 18.09.2018, в якому повідомив про невизнання позовних вимог. Наказом комісії з реорганізації Держземагентства України від 29.04.2015 № 14 Про реорганізацію Головного управління Держземагентства у Чернігівській області Головне управління Держземагентства у Чернігівській області реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області. Положення про Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області затверджено наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 03.03.2015 № 12. Відповідно до Порядку здійснення заходів, повязаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою КМУ від 20.10.2011 № 1074, Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, наказом Держгеокадастру від 29.05.2015 № 90 Про питання діяльності Головного управління Держземагентства у Чернігівській області припинено. Відповідно до постанови КМУ від 31.08.2016 № 581 Про реформування територіальних органів Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру відділ/управління Держгеокадастру у районах Чернігівської області ліквідовано як юридичні особі публічного права. Згідно наказу Держгеокадастру від 07.11.2016 № 283 Про ліквідацію територіальних органів Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру відділ/управління Держгеокадастру у районах Чернігівської області ліквідовано як юридичні особи публічного права. 30.05.2017 було зроблено запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи Відділ Держгеокадастру у Носівському районі Чернігівської області. Зазначив, що позивачем пропущено трирічний строк, у межах якого позивач міг звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Порушення строків для подачі подачу є підставою для відмови в задоволенні в позову. У Відділі Держземагентства у Носівському районі виникла кредиторська заборгованість по бюджетній програмі Проведення земельної реформи перед ДП Чернігівський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою в розмірі 1089,60 грн відповідно до договору № 2 від 16.09.2013 та акту здачі-приймання технічної продукції від 17.12.2013 № 2/1. Вказана сума кредиторської заборгованості в ІІ кварталі 2017 року передавальним актом була передана на баланс Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області. Між ДП Чернігівській науково-дослідний та проектний інститут землеустрою та Головним управлінням була підписана додаткова угода до догорів про заміну сторони замовника, а також акт звірки взаєморозрахунків. На 2017 рік по бюджетній програмі Проведення земельної реформи були виділені кошти тільки на погашення кредиторської заборгованості, яка підтверджена судовими рішеннями. На 2018 рік по бюджетній програмі Проведення земельної реформи були виділені кошти тільки на погашення кредиторської заборгованості, яка підтверджена судовими рішеннями. На даний час всі кошторисні призначення на 2018 рік заплановані на погашення вказаної кредиторської заборгованості, але асигнування розпорядником вищого рівня (Держгеокадастр) надаються тільки при наявності відповідного судового рішення. В додатку додано копію доручення, копію повідомлення про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи.

До початку судового засідання 25.09.2018 позивачем подано відповідь на відзив № 9-28-0.17-1602/2-18 від 24.09.2018, в якій повідомлено що відповідач у відзиві на позов зазначає, що він не є правонаступником відділу Держземагентства у Носівському районі, дане твердження є безпідставним оскільки в матеріалах справи наявна додаткова угода про заміну сторони до договору на виконання послуг від 22.08.2018. Крім того між Головним управлінням Держгеокадастру в Чернігівській області та Державним підприємством Чернігівський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою був укладений акт звірки взаємних розрахунків станом на 01.08.2018. В рішенні Господарського суду Чернігівської області по справі № 927/937/17 від 20.11.2017 суд дійшов висновку про доведеність факту правонаступництва Головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області прав та обовязків відділу Держгеокадастру у Корюківському районі Чернігівської області та відхилив заперечення відповідача з приводу того, що він не є правонаступником відділу Держгеокадастру у Носівському районі. Вважає, що перебіг строку позовної давності за спірними правовідносинами переривався шляхом вчинення відповідачем дій, які свідчать про наявність з боку відповідача боргу, зокрема шляхом підписання актів звірки. Додано докази направлення відповідачу.

В судове засідання 25.09.2018 зявились повноважні представники сторін.

Сторони належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення.

Судом здійснено розгляд справи по суті та оголошено вступну та резолютивну частину рішення, порядок та строки її оскарження, дату складення повного тексту рішення.

Розглянувши подані матеріали, зясувавши фактичні обставини справи, заслухавши представників позивача та відповідача, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи по суті, господарський суд встановив:

Відповідно до постанови КМУ від 10.09.2014 № 442 Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади здійснено реорганізацію Державного агентства земельних ресурсів України шляхом перетворення його в Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру.

В пунктах 5, 6 цієї постанови зазначено: "установити, що центральні органи виконавчої влади, що утворюються шляхом реорганізації інших центральних органів виконавчої влади, є правонаступниками органів, які реорганізуються.

Права та обов'язки центральних органів виконавчої влади, що ліквідуються, передаються відповідним центральним органам виконавчої влади, на які цією постановою покладено функції з реалізації державної політики у відповідній сфері.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 р. № 5 Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру ухвалено рішення щодо реорганізації територіальних органів Державного агентства земельних ресурсів України шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру.

Наказом комісії з реорганізації Держземагентства України від 29.04.2015 № 14 Про реорганізацію Головного управління Держземагентства у Чернігівській області Головне управління Держземагентства у Чернігівській області реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області. Положення про Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області затверджено наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 03.03.2015 № 12.

Відповідно до Порядку здійснення заходів, повязаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою КМУ від 20.10.2011 № 1074, Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, наказом Держгеокадастру від 29.05.2015 № 90 Про питання діяльності Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області функції Головного управління Держземагентства у Чернігівській області припинено.

Такі заходи було проведено і відносно відділів / управлінь Держземагентства у районах та містах Чернігівської області.

Відповідно до постанови КМУ від 31.08.2016 № 581 Про реформування територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру відділ/управління Держгеокадастру у районах Чернігівської області ліквідовано як юридичні особи публічного права.

Згідно наказу Держгеокадастру від 07.11.2016 № 283 Про ліквідацію територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру у Чернігівській області відділ/управління Держгеокадастру у районах Чернігівської області ліквідовано як юридичні особи публічного права.

Відповідно до повідомлення про проведення державної реєстрації юридичної особи № 104 від 30.05.2017 державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Носівської районної державної адміністрації Чернігівської області до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 30.05.2017 внесено запис № 5000487 про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи Відділ Держгеокадастру у Носівському районі Чернігівської області, 39877997.

Позивач по тексту відповіді на відзив посилається на Рішення Господарського суду Чернігівської області від 20.11.2017 по справі № 927/937/17 за позовом Державного підприємства Київське державне підприємство геодезії, картографії, кадастрових та геоінформаційних систем Київгеоінформатика до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області про стягнення 1234345,31 грн суд дійшов висновку про доведеність факту правонаступництва Головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області прав та обовязків відділу Держгеокадастру у Корюківському районі Чернігівської області, а тому в силу ст.75 ГПК України не потребує повторному доведенню.

Факт наявності такого судового рішення та висновків суду про правонаступництво відповідачем не спростовано, а тому приймається судом як доведений позивачем.

А тому, заперечення відповідача про відсутність правонаступництва судом відхиляються, оскільки спростовуються матеріалами справи та доводами позивача.

16.09.2013 року між Відділом Держземагентства у Носівському районі Чернігівської області (замовник) та позивачем (виконавець) по справі укладено договір № 2 на виконання послуг.

Відповідно до п. 1.1 договору виконавець зобовязується у 2013 році надати замовнику послуги, а замовник прийняти і оплатити такі послуги.

Відповідно до п. 1.2 договору найменування послуг: створення цифрової векторної карти по Носівському району методом векторизації скасованих зображень картограм агровиробничих груп ґрунтів.

Пунктом 3.1. договору визначено загальну вартість послуг 23687 грн, в т.ч. ПДВ 3947,83 грн.

Відповідно до п. 3.2 договору розрахунки проводяться замовником шляхом перерахування вартості наданих послуг, визначеної у акті наданих послуг, протягом 10 банківських днів з дати підписання сторонами кожного із зазначених актів, в межах фактичних надходжень на реєстраційний рахунок за бюджетною програмою 2803030 Проведення земельної реформи на 2013 рік.

Відповідно до пунктів 4.1-4.3 договору приймання виконаних послуг за цим договором оформляється актом приймання-передачі послуг. Замовник протягом 3 робочих днів з дня одержання акта наданих послуг, зобовязаний направити виконавцеві підписаний акт наданих послуг або мотивовану відмову від прийняття наданих послуг. Передача-приймання послуг, зазначених в п. 1.1 договору здійснюється після виконання виконавцем послуг у строки визначені календарним планом, що є підставою для здійснення розрахунків.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оплату послуг за умовами договору, сторони повязують з подією, а саме фактом підписання акту наданих послуг.

17.12.2013 року сторони підписали та скріпили печатками акт № 2/1 здачі-приймання технічної продукції згідно договору № 2 від 16.09.2013. Згідно акту позивачем були надані послуги на суму 1089,60 грн.

Замовник не має претензій та визнає факт наданих Виконавцем послуг, послуги прийняв, однак на момент розгляду справи послуги відповідачем не оплачені.

Таким чином, момент підписання 17.12.2013 року акту є подією внаслідок якої, відповідач мав оплатити по 30.12.2013 (включно) (протягом 10 банківських днів відповідно до п. 3.2 договору) послуги позивача, в звязку з чим прострочку відповідача у виконанні грошового зобовязання слід відлічувати з 31.12.2013 року.

Суд приходить до висновку про порушення відповідачем грошового зобовязання по оплаті послуг позивача на суму 1089,60 грн. за умовами договору 2 від 16.09.2013 року, в звязку з чим настало порушення прав позивача на отримання такої оплати.

22.08.2018 між Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області та позивачем укладено додаткову угоду про заміну сторони до договору № 2. Згідно якої слова Відділ Держземагентства у Носівському районі Чернігівської області замінено словами Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, що свідчить про визнання обовязків за договором та спростовує заперечення відповідача.

Відповідач зазначає, що враховуючи трирічний строк позовної давності, позивач здійснив пропуск такого строку при зверненні за захистом порушеного права до суду.

Приписами ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 903 ЦКУ визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Приписами цивільного кодексу України та постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 10 Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів встановлено наступне.

Позовна давність, за визначенням статті 256 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Отже, позовна давність є інститутом цивільного права і може застосовуватися виключно до вимог зі спорів, що виникають у цивільних відносинах, визначених у частині першій статті 1 ЦК України, та у господарських відносинах (стаття 3Господарського кодексу України, далі - ГК України).

Частиною третьою статті 267 ЦК України передбачена можливість застосування позовної давності, у тому числі й спеціальної, лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом. Законом не встановлено вимог щодо форми заяви сторони про сплив позовної давності. Відтак її може бути викладено у відзиві на позов або у вигляді окремого клопотання, письмового чи усного.

Якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, то суд зобов'язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України та вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв'язку зі спливом позовної давності, або, за наявності поважних причин її пропущення, - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму ЦК України).

У ЦК України встановлено як загальну, тривалістю у три роки (стаття 257), так і спеціальну позовну давність (стаття 258), скорочену або більш тривалу порівняно із загальною. Спеціальна позовна давність підлягає застосуванню лише у випадках, прямо передбачених законом.

Початок перебігу позовної давності визначається за правилами статті 261 ЦК України. В частинах 1 та 5 статті 261 ЦК України вказано, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.

З урахуванням положення частини 6 та 7 ГПК України днем подання позову слід вважати дату поштового штемпеля підприємства зв'язку, через яке надсилається позовна заява (а в разі подання її безпосередньо до господарського суду - дату реєстрації цієї заяви в канцелярії суду).

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Так, матеріалами справи підтверджується наявність зазначеної у позовній заяві заборгованості відповідача. Таким чином, надавши послуги, позивач вчинив належні дії, а відповідач, в свою чергу, прийняв такі послуги, але не здійснив їх оплату, чим порушив умови договору № 2 від 16.09.2013 та, відповідно, права позивача.

При цьому, позивач подав позовну заяву до суду 04.09.2018, про що свідчить штамп канцелярії на позовній заяві.

Натомість, відповідно до норм ст. 264 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. При цьому , що до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обовязку, то з урахуванням конкретних обставин справи, можуть належати підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір.

В свою чергу в матеріалах справи наявна копія акту звірки взаєморозрахунків позивача та Відділу Держгеокадастру у Носівському районі станом на 31.12.2016.

Відповідно до даного акту звіряння взаєморозрахунків заборгованість Відділу Держземагенства у Носівському районі перед позивачем за надання послуг за договором № 2 від 16.09.2013 становить 53803,40грн.

Позивач стверджував про підписання акту 01.12.2016 й такий факт підписання акту звірки саме 01.12.2016 року визнано відповідачем.

Позивач пояснив, що зазначена в акті сума є загальною сумою по всіх зобовязання замовника по договорам, в т.ч. договору №2 від 16.09.2013 на суму 1089,60 грн., що не заперечувалось відповідачем.

Отже, у звязку з підписанням сторонами акту звіряння взаєморозрахунків відбулося переривання строку позовної давності, новий строк позовної давності починає обчислюватися з 02.12.2016, а тому , враховуючи дату подання позову 04.09.2018, строк позовної давності не пропущений позивачем при поданні позову. В звязку з чим, заява відповідачем про застосування строку позовної давності визнається судом необґрунтованою, судом відмовлено відповідачу у задоволені такої заяви.

Крім того між сторонами підписано акт звірки на 01.08.2018 на суму заборгованості 1089,60 грн по договору № 2 від 16.09.2013.

Позивачем 23.08.2018 було направлено відповідачу претензію № 22-28-0.17-1516/2-18 з проханням оплатити виконані послуги в сумі 1089,60 грн.

Відповідач у відповіді на претензію № 24-25-0.661-5097/2-18 від 28.08.2018 повідомив дана заборгованість виникла по бюджетній програмі Проведення земельної реформи . вказана сума кредиторської заборгованості в ІІ кварталі 2017 року передавальним актом була передана на баланс Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області. На 2018 рік по бюджетній програмі кошти були виділені тільки на погашення заборгованості, яка підтверджена судовими рішеннями. На даний час всі кошторисні призначення на 2018 рік витрачені.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач доказів повної оплати суду отриманих послуг не надав, стверджує про відсутність фінансування яка призвела до неможливості виконати оплату.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Бюджетного кодексу України розпорядник бюджетних коштів після отримання товарів, робіт і послуг відповідно до умов взятого бюджетного зобов'язання приймає рішення про їх оплату та надає доручення на здійснення платежу органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, якщо інше не передбачено бюджетним законодавством, визначеним пунктом 5 частини першої статті 4 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями. Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 526 ЦК України та ч.1 ст.193 ГК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.2 ст.193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частина 2 ст. 617 ЦК України та ч. 2 ст. 218 ГК України передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов'язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов'язання.

Окрім того, статтею 1 ЦК України визначено, що однією із ознак майнових відносин є юридична рівність їх учасників, в тому числі й органів державної влади, а тому самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з місцевого бюджету та відсутністю у ньому коштів, не виправдовують замовника та не заперечують обов'язку такого органу, який виступає стороною зобов'язального право відношення, від його виконання належним чином.

Таким чином, відсутність бюджетного фінансування не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати послуг, а тому заперечення відповідача судом відхиляються.

Аналогічна правова позиція наведена в Постановах Вищого господарського суду №914/1760/13 від 13.11.2013р., №913/851/13 від 05.08.2013р., рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005р..

Також, в постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 у справі № 11/446 вказується на те, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України на черговий рік, не виправдовує бездіяльність установи яка фінансується з державного бюджету, і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

При цьому, судом береться до уваги п.1.10. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" № 14 від 17.12.2013, в якому Вищий господарський суд України зазначив, що за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю. Тому у випадках порушення грошового зобов'язання суди не повинні приймати доводи боржника з посилання на неможливість виконання грошового зобов'язання через відсутність необхідних коштів (стаття 607 ЦК України) або на відсутність вини (статті 614, 617 ЦК України чи стаття 218 ГК України).

Відповідно до вимог чинного законодавства, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, зобовязання повинні виконуватись належним чином в установлений строк.

Оскільки відповідач, в порушення ст. 525,526,615 Цивільного кодексу України, взяті на себе зобовязання по оплаті своєчасно не виконав, заявлений позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Як визначено ч.1 ст.124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у звязку із розглядом справи.

У підтвердження доказів понесення витрат по оплаті судового збору в розмірі 1762 грн позивачем надано платіжне доручення № 737 від 29.08.2018.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги, що суд визнав позовні вимоги позивача обґрунтованими і позов задоволено в повному обсязі, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1762 грн покладається на відповідача.

Керуючись ст. 2, 5, 74, 123, 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

1. Позов Державного підприємства Чернігівський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою (14000 м. Чернігів, вул. Пятницька, 11А код 00709804 р/р 4252 ПАТ КРЕДІ ОСОБА_3 МФО 300614) до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області (14000 м. Чернігів, пр. Миру, 14 код 39764881 р/р 0321 у ДКСУ м. Київ МФО 820172) про стягнення 1089,60 грн задовольнити повністю.

2. Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області (14000 м. Чернігів, пр. Миру, 14 код 39764881 р/р 0321 у ДКСУ м. Київ МФО 820172) на користь Державного підприємства Чернігівський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою (14000 м. Чернігів, вул. Пятницька, 11А код 00709804 р/р 4252 ПАТ КРЕДІ ОСОБА_3 МФО 300614) основний борг в сумі 1089,60 грн та 1762 грн судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається у порядку визначеному ст. 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 01.10.2018.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Відомості про адреси для листування та зв'язку Господарського суду Чернігівської області: пр-т. Миру, 20, м. Чернігів, 14000 , e-mail: ; тел. 676-311, факс 77-44-62.

Суддя І.А.Фетисова