ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

03.10.2018 Справа № 908/806/17

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Ніколаєнка Романа Анатолійовича, за участі секретаря судового засідання Кричмаржевського Д.В., розглянувши скаргу від 29.08.2018 № 30-03/501 кредитора у справі № 908/806/17 про банкрутство ТОВ "Прогрес", с.Приазовське Приазовського району Запорізької області - Публічного акціонерного товариства "БМ Банк", м.Київ на дії ліквідатора арбітражного керуючого Рабушка В.С. з вимогами про визнання недійсним договору № 1, укладеного арбітражним керуючим Рабушко В.С. на зберігання трьох об'єктів нерухомого майна, що належать банкруту та є предметом забезпечення, зобов'язання арбітражного керуючого Рабушка В.С. перерахувати додатково на рахунок ПАТ "БМ Банк" 64000,00 грн. від реалізації трьох об'єктів нерухомого майна, що належать банкруту та є предметом іпотеки, у справі № 908/806/17

Кредитори:

1. Командитне товариство "ОСОБА_2 і компанія" Комиш-Зорянського елеватора" (71030, Запорізька область, Більмацький район, смт.Комиш-Зоря, вул.Поштова, буд.70; ),

2. ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, ідент.номер НОМЕР_1),

3. Товариство з обмеженою відповідальністю „Інтерлінк" (36017, м.Полтава, вул.Лисенко, буд.98, ),

4. Приморське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (72102, Запорізька область, м.Приморськ, вул.Калинова, буд.98, ),

5. ОСОБА_3 (АДРЕСА_3, ідент.номер НОМЕР_2),

6. ОСОБА_4 (72400, АДРЕСА_1, ідент.номер НОМЕР_3),

7. Головне управління ДФС у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.166, ),

8. Асоціація фермерських господарств „Агро" (71170, Запорізька область, Бердянський район, с.Червоне Поле, вул.Горького, буд.28, ),

9. Приватне підприємство „Роса-6" (72401, Запорізька область, смт.Приазовське, вул.Квіткова, буд.59-В, ),

10. Аграрний фонд (01001, м.Київ, вул.Б.Грінченка, буд.1, )

11. Публічне акціонерне товариство „Запоріжжяобленерго" (69035, м.Запоріжжя, вул.Сталеварів, 14, )

12. Публічне акціонерне товариство „БМ Банк" (01032, м.Київ, бул.Т.Шевченка, 37/122, 1)

13. ОСОБА_5 (АДРЕСА_4, ідент.номер НОМЕР_4)

Боржник - товариство з обмеженою відповідальністю "Прогрес" (72400, смт Приазовське Приазовського району Запорізької області, вул.Горького, б.2, )

Банки, здійснюючі розрахунково-касове обслуговування боржника:

1. АТ "БМ Банк"

2. ЗРУ АТ "Банк Фінанси та Кредит", м.Запоріжжя

3. ПАТ КБ "Правекс-Банк"

4. ЗРУ ПАТ КБ "ПриватБанк", м.Запоріжжя

5. Мелітопольська філія АППБ "Аваль", м.Мелітополь Запорізької області

про банкрутство

Ліквідатор - арбітражний керуючий Рабушко Вячеслав Степанович

За участю представників:

від скаржника АТ "БМ Банк" - Александров О.О., довіреність № 05-5/70 від 27.09.2018

від ПАТ "Запоріжжяобленерго" - Краснокутська Д.О., довіреність № 291 від 13.02.2018

від ГУ ДФС у Запорізькій області - Пархоменко А.А., довіреність № 274/8-01-10-06 від 22.02.2018

ліквідатор арбітражний керуючий Рабушко В.С., постанова господарського суду Запорізької області від 17.10.2017 у справі № 908/806/17

В С Т А Н О В И В:

Постановою господарського суду Запорізької області від 17.10.2017 у справі № 908/806/17 боржника - ТОВ "Прогрес", згідно зі ст. 37 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції Закону України від 22.12.2011 № 4212-VІ (далі - Закон «Про відновлення платоспроможності…») визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Рабушка Вячеслава Степановича.

Повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури за № 46534 було оприлюднено 18.10.2017 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України.

Наразі ліквідаційна процедура триває.

Судом отримано скаргу від 23.08.2018 № 30-03/501 кредитора у справі - Публічного акціонерного товариства "БМ Банк", м.Київ на дії арбітражного керуючого Рабушка В.С., у якій з посиланням на ст.ст.20, 42, 115 Закону «Про відновлення платоспроможності…» поставлено вимоги:

- визнати недійсним договір № 1, укладений арбітражним керуючим Рабушко В.С. на зберігання трьох об'єктів нерухомого майна, що належать банкруту та є предметом забезпечення;

- зобов'язати арбітражного керуючого Рабушка В.С. перерахувати додатково на рахунок АТ "БМ Банк" 64000,00 грн. від реалізації трьох об'єктів нерухомого майна, що належать банкруту та є предметом іпотеки.

Ухвалою господарського суду від 05.09.2018 скаргу АТ "БМ Банк" прийнято та призначено до розгляду в судовому засіданні на 03.10.2018, 10.00.

01.10.2018 отримано відзив (вих. № 25/09/18-1 від 25.09.2018) ліквідатора ТОВ "Прогрес" арбітражного керуючого Рабушка В.С. на скаргу АТ "БМ Банк" із запереченнями на неї. Ліквідатор вважає, що скаржник в межах своєї скарги не навів жодної обставини, передбаченої ст. 20 Закону «Про відновлення платоспроможності…» або інші підстави, які б свідчили про порушення ліквідатором Рабушко В.С. вимог Закону «Про відновлення платоспроможності…» щодо укладення, визначення умов та оплати послуг зі збереження майна, що належить банкруту, а тому підстав для визнання недійсним договору зберігання № 1 від 24.10.2017 немає.

Судове засідання зафіксовано аудиозаписом за допомогою програмно-апаратного комплексу «Оберіг».

Представник АТ «БМ Банк» в засіданні скаргу підтримав.

Ліквідатор, в свою чергу, підтримав заперечення проти доводів Банку.

Присутні представники кредиторів скаргу Банку не підтримали, висловившись про її безпідставність.

За підсумками судового засідання 03.10.2018 судом, після заслуховування представників скаржника, кредиторів, ліквідатора, дослідження безпосередньо в засіданні матеріалів справи, скаргу розглянуто по суті. У нарадчій кімнаті постановлено ухвалу, вступну та резолютивну частини якої оголошено після виходу з нарадчої кімнати та повідомлено присутніх про виготовлення повного тексту ухвали протягом п'яти днів після оголошення скороченого тексту.

За результатами розгляду скарги суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

В обґрунтування подання скарги АТ «БМ Банк» (далі також - Банк) приведено про те, що 02.07.2018 відбувся аукціон з продажу майна банкрута по лоту № 0251, на якому ТОВ «Всеукраїнський аукціонний дім» реалізовано іпотечне майно ТОВ «Прогрес», переможцем аукціону по лоту №0251 визнано фізичну особу, якою запропоновано найвищу ціну за вищезазначений лот - 400000,00 грн. Після того, 12.07.2018 Банк направив до арбітражного керуючого Рабушка В.С. запит №30-03/395 від 10.07.2018 щодо суми коштів, яка буде перерахована на користь АТ «БМ Банк» з реалізації іпотечного майна та розрахунку витрат та утримань з суми реалізації іпотечного майна. У відповідь Банком отримано від арбітражного керуючого Рабушка В.С. листа №12/07/18-1 від 12.07.2018, у якому ліквідатор повідомив про те, що відповідно до договору про надання послуг з проведення торгів організатор аукціону - ТОВ «Всеукраїнський аукціонний дім» отримав винагороду в розмірі 10% від початкової суми повторного аукціону у розмірі 56435,04 грн. Також ліквідатор повідомив, що 24.10.2017 було укладено договір № 1 на зберігання трьох об'єктів нерухомого майна, що належать банкруту та є предметом забезпечення, які знаходяться за різними адресами і відповідно до умов договору за вказані послуги ліквідатором було сплачено 64000,00 грн. із розрахунку 8000,00 грн. за 1 місяць надання послуг і з урахуванням витрат, пов'язаних із збереженням та продажем предмета забезпечення, які у сукупності склали 125436,04 грн., залишок грошових коштів, у сумі 274564,96 грн. було перераховано АТ «БМ Банк». Банк вважає дії арбітражного керуючого Рабушка В.С. щодо укладання договору № 1 на зберігання трьох об'єктів нерухомого майна, що належать банкруту та є предметом іпотеки, незаконними. Витрати на зберігання трьох об'єктів нерухомого майна, що склали 64000,00 грн., Банк вважає явно неспіврозмірними з фактичною сумою коштів, отриманих АТ «БМ Банк» від реалізації майна боржника. Також Банк відзначив, що порядок реалізації майна боржника регулюється, як загальними приписами Закону «Про відновлення платоспроможності…», а саме Розділу III щодо продажу майна, що є предметом забезпечення та Розділу IV щодо продажу майна в провадженні у справі про банкрутство, так і обмежувальними нормами ст. 20 Закону «Про відновлення платоспроможності…» щодо визнання недійсними правочинів (договорів) та спростування майнових дій боржника і згідно зі ст. 20 вказаного Закону правочини (договори), які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство. Також Банк вказав на те, що не погоджував арбітражному керуючому Рабушка В.С. будь-яких витрат та укладання відповідних договорів на утримання (зберігання) трьох об'єктів нерухомого майна, що є предметами іпотеки, а тому арбітражний керуючий Рабушко В.С., уклавши без згоди АТ «БМ Банк» договір № 1 на зберігання трьох об'єктів нерухомого майна, що належать банкруту та є предметом забезпечення, та сплативши 64000,00 грн., порушив ст.ст. 20, 42, 115 Закону «Про відновлення платоспроможності…», внаслідок чого АТ «БМ Банк» недоотримав 64000,00 грн. від реалізації іпотечного майна в процедурі банкрутства та в зв'язку з чим Банк скористався передбаченим ст.41 Закону «Про відновлення платоспроможності…» правом на оскарження до суду дій ліквідатора.

Ліквідатор у відзиві та наданими поясненнями підтвердив, що 24.10.2017 було укладено договір зберігання № 1 між ТОВ «Прогрес» та ТОВ «Фірма «Щит», за яким останнє зобов'язалося за плату зберегти протягом відповідного терміну майно банкрута та за яким було передано на зберігання три об'єкти нерухомості, що знаходяться за різними адресами, територіально віддаленими одна від одної, а саме: комплекс будівель та споруд загальною площею 1309,14 кв.м., розташований за адресою: Запорізька обл., Приазовський р-н., смт Приазовське, провулок Горького, будинок 45, комплекс будівель та споруд току загальною площею 2584,26 кв.м., розташований за адресою: Запорізька обл., Приазовський р-н., смт Приазовське, вулиця Петровського, будинок 1в та адміністративну будівлю загальною площею 244,74 кв.м., розташовану за адресою: Запорізька обл., Приазовський р-н, смт Приазовське, вулиця Горького, будинок 2. Ліквідатор зазначив, що після реалізації майна, 06.07.2018 зберігачем майно було передано банкруту відповідно до умов договору, про що був складений акт приймання-передачі, у первісному стані. Згідно з умовами договору зберігачеві були перераховані грошові кошти у сумі 64000 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 28 від 12.07.2018 та актом-здачі прийняття робіт № 1 від 06.07.2018. Потім звіт про витрати ліквідатора про розподіл коштів, що надійшли від продажу майна, що було предметом застави, направлено АТ «БМ Банк» (вих. № 12/07/18-01 від 12.07.2018). Ліквідатор зауважив, що Законом «Про відновлення платоспроможності…» не передбачено отримання ліквідатором згоди забезпеченого кредитора на укладення договорів зі зберігання майна. Комітетом кредиторів банкрута не приймалися рішення щодо обов'язку ліквідатора погоджувати договори на зберігання майна банкрута. Крім того, Закон зобов'язує ліквідатора здійснювати заходи із збереження майна, що належить банкруту, незалежно від того, чи є воно предметом забезпечення, чи ні.

За положеннями ч.6 ст.12 Господарського процесуального кодексу України, ч.1 ст.9 Закону «Про відновлення платоспроможності…» господарські суди розглядають справи про банкрутство за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Ч.11 ст.41 Закону «Про відновлення платоспроможності…» передбачено, що дії (бездіяльність) ліквідатора можуть бути оскаржені до господарського суду учасниками справи про банкрутство, права яких порушено такими діями (бездіяльністю).

Ч.4 ст.10 Закону «Про відновлення платоспроможності…» встановлено, що суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником.

Ч.1 ст.20 Закону «Про відновлення платоспроможності…» передбачено, що правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора на підставах, визначених цією ж статтею.

Отже, заяви по спорах подаються та спори стосовно боржника та його майна розглядаються в межах провадження у справі про банкрутство за правилами позовного провадження, в тому числі і з відповідним визначенням суб'єктного складу такого провадження.

Натомість, подання скарги на дії (бездіяльність) ліквідатора передбачає спеціальний Закон «Про відновлення платоспроможності…», розгляд поданих скарг є складовою частиною руху справи про банкрутство. На такий випадок підлягають оцінці дії (бездіяльність) ліквідатора на предмет їх належності та правомірності.

Розгляд скарги на дії чи бездіяльність ліквідатора в межах справи про банкрутство не слід ототожнювати з вирішенням спорів в межах справи про банкрутство згідно з ч.1 ст.20 спеціального Закону «Про відновлення платоспроможності…», по яких порушуються виокремлені провадження в рамках справи про банкрутство та розгляд здійснюється за правилами позовного провадження, встановленими нормами Господарського процесуального кодексу України.

За скаргами на дії (бездіяльність) ліквідатора окремі провадження в межах справи про банкрутство не порушуються.

Банком у скарзі на дії ліквідатора на підставі ст.20 Закону «Про відновлення платоспроможності…» заявлені вимоги про визнання договору недійсним та похідні від них вимоги щодо перерахування на користь Банку суми сплачених на користь зберігача за зберігання заставного майна коштів.

Водночас, внаслідок викладеного вище, поставлення Банком в межах скарги на дії ліквідатора вимог позовного характеру не ґрунтується на положеннях процесуального законодавства.

Вимоги позовного характеру не можуть вирішуватись судом в розрізі скарги на дії ліквідатора.

При цьому, враховуючи обґрунтування та аргументи Банку, а також і заперечення ліквідатора, суд вважає за доцільне зауважити на наступних положеннях Закону «Про банкрутство…», що стосуються реалізації майна забезпечених кредиторів та обов'язків ліквідатора.

Ст.98 Закону «Про відновлення платоспроможності…» встановлено, що арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) зобов'язаний неухильно дотримуватися вимог законодавства, здійснювати заходи щодо захисту майна боржника.

За вимогами ст.41 Закону «Про відновлення платоспроможності…» ліквідатор з дня свого призначення приймає до свого відання майно боржника, забезпечує його збереження.

Слід визнати обґрунтованими наголошення ліквідатора на тому, що виконання зобов'язання із забезпечення здійснення заходів щодо збереження майна боржника Законом «Про відновлення платоспроможності…» покладено на арбітражного керуючого незалежно від того, чи є майно предметом забезпечення, чи ні.

Частиною 4 ст. 42 Закону «Про відновлення платоспроможності…» унормовано, що майно банкрута, яке є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог кредитора за зобов'язаннями, які воно забезпечує. Продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Законом, виключно за згодою кредитора, вимоги якого воно забезпечує, або суду.

Також, тією ж частиною 4 ст. 42 Закону «Про відновлення платоспроможності…» визначено, що кошти, що залишилися після задоволення забезпечених вимог та покриття витрат, пов'язаних з утриманням, збереженням та продажем предмета забезпечення, підлягають включенню до складу ліквідаційної маси.

Отже, з аналізу приведених правових положень слідує, що витрати, пов'язані з утриманням та збереженням предмета забезпечення входять до складу витрат, пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури. Кошти від продажу майна банкрута, що знаходяться в заставі кредитора та не включається до складу ліквідаційної маси цього банкрута, можуть використовуватись виключно для позачергового задоволення вимог цього кредитора, а також покриття витрат, пов'язаних з утриманням, збереженням та продажем предмета забезпечення. Однак правові положення в цій частині не враховуються Банком.

За рахунок коштів від продажу заставного майна, які спрямовуються на погашення вимог заставного кредитора в процедурі ліквідації, можливо погасити і витрати, які пов'язані із збереженням такого заставного майна.

Крім того, варто відзначити, що Законом «Про відновлення платоспроможності…» не передбачено отримання ліквідатором згоди забезпеченого кредитора на укладення договорів на зберігання майна, що є предметом застави, і в цьому також є вірною позиція ліквідатора.

В будь-якому разі докази вчинення Банком дій, спрямованих на узгодження з ліквідатором питань з охорони заставного майна, відсутні.

За подання скарги Банком сплачено судовий збір в розмірі 3524,00 грн.

Судом зазначається, що сплата судового збору за подання скарг на дії ліквідатора Законом України «Про судовий збір» не передбачена.

При цьому ст.7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду за клопотанням особи, яка його сплатила, в тому числі в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 9, 40, 41, 42 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції Закону України від 22.12.2011 № 4212-VІ, ст.ст. 3, 12, 20, 232-235 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу кредитора АТ "БМ Банк" (від 29.08.2018 № 30-03/501) на дії ліквідатора у справі № 908/806/17 про банкрутство ТОВ «Прогрес» арбітражного керуючого Рабушка В.С. залишити без задоволення.

Копії ухвали надіслати боржнику, ліквідатору, кредиторам.

Ухвала господарського суду набирає законної сили негайно після її оголошення, відповідно до ч.1 ст.235 ГПК України.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів після складення повного тексту за правилами, визначеними ст. ст. 254-259 ГПК України, шляхом подання апеляційної скарги наразі через господарський суд Запорізької області.

Повний текст ухвали складено та підписано 08.10.2018.

Суддя Р.А.Ніколаєнко