ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"14" вересня 2018 р. Справа № 922/5397/13

Господарський суд Харківської області у складі:

головуючий суддя Усатий В.О.

судді: Міньковський С.В. , Швидкін А.О.

при секретарі судового засідання Мазуренко А.О.,

за участю:учасники процесу не з"явилися

розглянувши заяву ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по заробітній платі у справі за заявою: ТОВ "ТК "Авіатехком", м. Краснознаменськ

до Харківське державне авіаційне виробниче підприємство, м.Харків

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з Харківського державного авіаційного виробничого підприємства заборгованість по заробітній платі в загальній сумі 52394,00 грн. та моральної шкоди в сумі 10000,грн. .

Ухвалою суду від 18.12.2017 р. об`єднано заяву ОСОБА_1 № 922/4317/17 до Харківського державного авіаційного виробничого підприємства про стягнення заробітної плати зі справою № 922/5397/13 про банкрутство Харківського державного авіаційного виробничого підприємства, призначено розгляд заяви ОСОБА_1 (вх.№922/4317/17 від 18.12.2017 р.) до Харківського державного авіаційного виробничого підприємства про стягнення коштів на 31.01.2018 р., зобов"язано боржника надати довідку про заборгованість по заробітній платі.

Ухвалою суду від 31.01.2018 р. відкладено розгляд заяви ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по заробітній платі на 28.03.2018 р., зобов`язано ОСОБА_1 надати належним чином завірені копії паспорту, коду, трудової книжки, докази в обгрунтування вимоги про моральну шкоду, зобов`язано боржника надати відзив на заяву, довідку про розмір заборгованості по заробітній платі.

До суду від представника ОСОБА_1 надійшла заява з поясненнями щодо моральної шкоди, витрат на правову допомогу та неможливості надання копії трудової книжки (вх. № 8191 від 27.03.2018 р.).

Від боржника до суду надійшов відзив на заяву (вх. № 8281 від 28.03.2018 р.), в якому повідомляє суд, що стягненню підлягає заборгованість по заробітній платі в сумі 24107,00 грн. з квітня 2016 р. по листопад 2017 р. На заборгованість в сумі 13079,00 грн. видано посвідчення КТС та відкрито виконавче провадження ВП № 53006263.

У зв'язку з відпусткою судді Швидкіна А.О. повідомлено про перенесення судового засідання у справі № 922/5397/13 за заявою ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по заробітній платі, призначеного ухвалою суду від 31.01.2018 р. з 28.03.2018 р. на 30.05.2018 р.

У зв'язку з відрядженням судді Усатого В.О. повідомлено про перенесення судового засідання у справі № 922/5397/13 за заявою ОСОБА_1 (вх. № 4317/18 від 18.12.2017 р.) про стягнення заборгованості по заробітній платі, призначеного ухвалою суду від 31.01.2018 р., з 30.05.2018 р. на 20.06.2018 р.

20.06.2018 р. до суду від представника ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив (вх. № 17804), в якому він заперечує щодо невизнання боржником моральної шкоди та вимог в сумі 13079,00 грн., на які начебто видано посвідчення КТС.

Від боржника до суду надійшов відзив на заяву (вх. № 17837 від 20.06.2018 р.) з довідкою про виплату заробітної плати ОСОБА_1 у розмірі 1568,00 грн. за березень 2016 р.

У судовому засіданні 20.06.2018 р. було оголошено перерву до 11.07.2018 р.

Від боржника до суду надійшли пояснення щодо обґрунтування стягнення моральної шкоди (вх. № 19980 від 11.07.2018 р.).

У зв'язку з відпусткою судді Швидкіна А.О. повідомлено про перенесення судового засідання у справі № 922/5397/13 за заявою ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по заробітній платі, призначеного ухвалою суду від 31.01. 2018 р., з 11.07.2018 р. на 08.08.2018 р.

У зв'язку з відпусткою судді Усатого В.О., керуючись рішенням зборів суддів господарського суду Харківської області № 6-1/2016 від 28 березня 2016 року, повідомляю про перенесення судового засідання у справі № 922/5397/13 за заявою ОСОБА_1 (вх. № 4317/17 від 18.12.17) про стягнення заборгованості по заробітній платі в межах справи за заявою ТОВ "ТК "Авіатехком", м. Краснознаменськ до Харківське державне авіаційне виробниче підприємство, м.Харків про визнання банкрутом, призначеного ухвалою суду від 31.01.2018 р., з 08.08.2018 р. на 05.09.2018 р.

У зв'язку з відпусткою судді Швидкіна А.О., керуючись рішенням зборів суддів господарського суду Харківської області № 6-1/2016 від 28 березня 2016 року, повідомляю про перенесення судового засідання у справі № 922/5397/13 за заявою ОСОБА_1 (вх. № 4317/17 від 18.12.17) про стягнення заборгованості по заробітній платі в межах справи за заявою ТОВ "ТК "Авіатехком", м. Краснознаменськ до Харківське державне авіаційне виробниче підприємство, м.Харків про визнання банкрутом, призначеного ухвалою суду від 31.01.2018 р., з 05.09.2018 р. на 14.09.2018 р.

В судове засідання 14.09.2018 р. учасники процесу не з"явилися.

Дослідивши матеріали справи та надані до заяви докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 Михайловичпрацює на Харківському державному авіаційному виробничому підприємстві, що підтверджується даними довідки, виданої Харківським державним авіаційним виробничим підприємством від 26.03.2018 р. № 114/378.

Згідно із ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Щодо заявленої до стягнення суми заборгованості по заробітній платі за період з листопада 2014 року до березня 2016 року в розмірі 13079,00 грн., суд зазначає, що на цю суму видано посвідчення КТС № 202/10 та відкрито виконавче провадження ВП № 53006263 від 29.11.2016 р. (https://asvpweb.minjust.gov.ua/#/search-debtors).

Таким чином, враховуючи, що дана сума заборгованості в розмірі 13079,00 грн. вже знаходиться на виконанні у виконавчій службі, суд відмовляє в задоволенні заяви в цій частині, оскільки ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне і те ж правопорушення (ст. 61 Конституції України).

Крім того, матеріали справи містять довідку про виплату заробітної плати ОСОБА_1 у розмірі 1568,00 грн. за березень 2016 р. , яка була виплачена частинами в розмірі 313,00 грн. - 28.09.2016 р., в розмірі 298,00 грн. - 29.09.2016 р. та в розмірі 957,00 грн. - 04.10.2016 р.

Оскільки, відповідно до довідки боржника від 26.03.2018 р. № 114/378 заборгованість перед ОСОБА_1 за період з квітня 2016 р. по листопад 2017 р. складає 24107,00 грн., суд вважає її обґрунтованою, доведеною належними доказами та такою, що підлягає стягненню з боржника на користь заявника.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне визнати вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення з Харківського авіаційного виробничого підприємства заборгованості по заробітній платі в розмірі 24107,00 грн., в іншій частині вимог по заробітній платі відмовити.

Щодо вимоги ОСОБА_1 в частині компенсації за затримку виплати заробітної плати в розмірі 4577,96 грн. за період з листопада 2014 року по листопад 2017 року, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.34 Закону України «Про оплату праці», компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, визначеному чинним законодавством.

У випадках порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникові надається право на компенсацію відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати», за яким компенсація громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами в цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата та інші.

Відповідно до абзаців 1, 2 п.4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням терміну їх виплати, затвердженого постановою КМ України від 21.02.2001 р. № 159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обовязкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до рахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Таким чином, судом здійснено розрахунок компенсації за затримку виплати заробітної плати в загальному розмірі 24107,00 грн. до грудня 2017 року (час звернення заявника до суду), яка складає 3718,65 грн. , яку суд вважає за необхідне визнати обґрунтованою та такою, що підлягає стягненню з боржника, в іншій частині відмовити, як недоведені.

Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн., то суд зазначає наступне.

Відповідно до статей 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист цивільних прав та інтересів у разі їх порушення.

Статтями 16 та 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється статтею 237-1 КЗпП України, яка передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування шкоди визначається законодавством.

Зазначена норма закону містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди.

Підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із статтею 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (з відповідними змінами) роз'яснено, що згідно статті 237-1 КЗпП України (набрав чинності з 13 січня 2000 року) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обовязок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у звязку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди, обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин (статті 3, 4, 11, 31 ЦПК України).

Отже, компенсація завданої моральної шкоди не поглинається самим фактом відновлення становища, яке існувало до порушення трудових правовідносин, шляхом поновлення на роботі, а має самостійне юридичне значення.

Тобто за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум тощо) відшкодування моральної шкоди на підставі статті 237-1 КЗпП України здійснюється в обраний працівником спосіб, зокрема у вигляді одноразової грошової виплати.

Згідно абзац 1 п.4 Постанова ПВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні (абзац 2 п.5 Постанова ПВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог : заперечень. Сама по собі констатація факту про нанесення моральної шкоди позивач) не може бути беззаперечною підставою для її відшкодування без доведеності її заподіяння та наявного причинного зв'язку між діями роботодавця та наслідками.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України, даними на підставі яких суд може встановити наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи можуть бути лише письмові, речові, електроні докази, висновки експертів та показання свідків.

В матеріалах справи не має жодного підтвердження, що могло б мати процесуальне та доказове значення для вирішення справи в частині стягнення моральної шкоди та підтверджувало б нанесення такої шкоди заявнику саме боржником.

Крім того, в заяві заявник зазначає, що йому нанесено моральну шкоду, в тому числі відмовою у наданні інформації стосовно боргу по заробітній платі, проте ним не надані до суду докази того, що він взагалі звертався до бухгалтерії підприємства з вимогою щодо надання інформації по заборгованості перед ним, проте як в матеріалах справи мається відповідна довідка, надана боржником до суду.

Також, заявником не доведене суду доказів понесення моральної шкоди від того, що боржник поставив заявника в умови неможливості зміни праці з причин зберігання у боржника його трудової книжки, оскільки заявник на даний час є працівником ХДАВП, і доказів того, що він мав бажання змінити роботу або звільнитися з роботи їм до суду не надано. Крім того, згідно з КЗпП та Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників - трудові книжки повинні вестися та зберігатися роботодавцем до дня звільнення працівника, при звільненні роботодавець зобовязаний видати трудову книжку з відповідним записом працівнику. Також працівник має право отримати дублікат або виписки з трудової книжки і власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.

Також, суд зазначає, що перелік зусиль, в яких виникла потреба у заявнка для організації свого життя має та може бути підтверджений іншими доказами окрім констатації такого факту в заяві (чеки з магазинів, аптек, висновки лікарів, тощо).

Таким чином, лише наявність усіх чотирьох вищезазначених умов є підставою для задоволення позову про відшкодування моральної шкоди. Тоді як відсутність хоча б однієї з них свідчить про необґрунтованість та недоведеність відповідних позовних вимог.

Щодо розрахунку моральної шкоди за методикою ОСОБА_2, то суд повідомляє, що інформація з реєстру методик проведення судових експертиз, розміщеного на сайті Міністерства юстиції України, яка є загальновідомою та доступною для кожного громадянина, наголошує, що за прийнятим рішенням з 29.01.2016 року застосування методики встановлення заподіяння моральної шкоди та методу оцінки розміру компенсації спричинених страждань розробника професора ОСОБА_2, реєстраційний код 14.1.04, на території України припинено.

Таким чином, посилання заявника на понесені моральні страждання без будь-яких доказів та обґрунтувань не є належним та допустимим доказом для стягнення заявленої моральної шкоди у сумі 10000,00 грн., у зв'язку з чим суд відмовляє в задоволенні вимог в цій частині.

Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) повязані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) повязані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно до ст.126 ГПК України, 1) витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

2. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

3. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В підтвердження понесених заявником витрат на професійну правничу допомогу до суду надано акт виконаних робіт від 27.03.2018 р. із надання правової допомоги та квитанцію до прибуткового касового ордера № 27/03/18 від 27.03.2018 р. на суму 3840,00 грн.

Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

У частині 1 ст.26 цього Закону зазначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути:

1) договір про надання правової допомоги;

2) довіреність;

3) ордер;

4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

У частині 3 цієї статті Закону вказано, що повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Таким чином, оскільки до суду не представлено свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ОСОБА_3 та документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, суд вважає заявлені судові витрати в сумі 3840,00 грн. недоведеними, у зв"язку з чим відмовляє у стягненні витрат на оплату послуг адвоката .

Відповідно до ч.2 ст.129 ГПК України, судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Суд констатує, що з моменту прийняття матеріалів справи №922/4317/17 для розгляду по суті в межах справи №922/5397/13 про банкрутство Харківського державного авіаційного виробничого підприємства , спір набув характеру майнового спору в процедурі банкрутства щодо стягнення поточної заборгованості боржника у процедурі банкрутства, що зумовлює застосування господарським судом під час його розгляду спеціальних норм законодавства про банкрутство та визначення розміру ставки судового збору, що підлягає до сплати при поданні заяви з урахуванням положень Закону України "Про судовий збір" щодо розміру судового збору у процедурах банкрутства.

Відповідно до підпункту 10 п. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір за подачу заяви з грошовими вимогами до боржника у процедурі банкрутства передбачено такий розмір судового збору в суді першої інстанції: 2 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня календарного року, в якому такі вимоги предявлено до боржника.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в доход бюджету судовий збір у розмірі 1427,10 грн., у зв'язку з тим, що з його вини спір доведено до суду.

Керуючись ст. 115 КЗпП України, ст.22 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. ст.232-235 ГПК України -

УХВАЛИВ:

Частково задовольнити заяву ОСОБА_1 (вх. № 4317/17 від 18.12.2017 р.) про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Стягнути з Харківського державного авіаційного виробничого підприємства (61023, м. Харків, вул. Сумська, 134, ) на користь ОСОБА_1 (61002, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) заборгованість по заробітній платі у розмірі 24107,00 грн. з квітня 2016 р. по листопад 2017 р., компенсацію за затримку виплати заробітної плати в сумі 3718,65 грн.

Стягнути з Харківського державного авіаційного виробничого підприємства (61023, м. Харків, вул. Сумська, 134, код 14308894) на користь державного бюджету України (одержувач коштів: Головне управління Державної казначейської служби у м. Києві, , рахунок 0001, банк одержувача - Головне управління державної казначейської служби України у м. Києві, МФО 820019, код бюджетної класифікації 22030106) 1427,10 грн. судового збору.

В іншій частині відмовити.

Видати накази після набрання ухвали законної сили.

Ухвалу направити ОСОБА_1, боржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її підписання.

Повний текст ухвали суду підписано 18.10.2018 р.

Головуючий суддя Усатий В.О.

суддя Міньковський С.В.

суддя Швидкін А.О.