ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2018 року м. ОдесаСправа № 915/407/18
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Разюк Г.П.,

суддів: Колоколова С.І., Принцевської Н.М.

при секретарі судового засіданні ОСОБА_1

за участю представника від скаржника ОСОБА_2, довіреність № 187/03.01-27, дата видачі : 05.01.18/відповідач поштову кореспонденцію за юридичною адресою не отримує (див. поштові повідомлення від14.08.2018р.,22.08.2018р.), однак відповідно до ч.7 ст.120 ГПК України ухвали суду вважаються врученими, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає. Крім того, про судове засідання з 20.09.2018 відповідач повідомлявся на офіційному веб-сайті Одеського апеляційного суду, ухвала суду від 17.09.2018 надсилалась судом на адресу знаходження нерухомого майна, яке зареєстроване за відповідачем, та відповідно до відстеження руху поштового відправлення з офіційного сайту "Укрпошта" останній її отримав/

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Виконавчого комітету Первомайської міської ради

на рішення Господарського суду Одеської області від 11.07.2018р., проголошене о 12:50 суддею Літвіновим С.М. у м. Одесі, повний текст якого складено 16.07.2018р.

у справі № 915/407/18

за позовом скаржника

до Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна фірма "АВІОБУД"

про стягнення 76541,4 грн. збитків,-

В С Т А Н О В И В :

10.05.2018 Виконавчий комітет Первомайської міської ради звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) "Будівельна фірма "АВІОБУД" про стягнення збитків у сумі 76 541,70 грн.

Позовні вимоги з посиланням на приписи ст.ст. 13, 14 Конституції України, ст.ст. 22, 377 Цивільного кодексу України, ст. 224 Господарського кодексу України, ст.ст. 12, 96, 120, 125, 126, 156, 157, 206 Земельного кодексу України та Закону України від 28.12.2014 № 71-VIII Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи, який набрав чинності 01.01.2015, мотивовані тим, що протягом 2015р. відповідач сплачував земельний податок на землю в розмірі 1% від нормативної грошової оцінки землі тоді як ст. 288.5.1 Податкового кодексу України ( в редакції з 01.01.2015) визначено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3% нормативної грошової оцінки, крім того, з 01.01.2016 по 01.08.2016 відповідач використовував земельну ділянку комунальної власності без правовстановлюючих документів, що призвело до нарахування позивачем збитків у вигляді недоотриманої орендної плати за землю.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 11.07.2018 року у позові відмовлено у повному обсязі, з огляду на те, що чинним законодавством, яке регулює відносини оренди майнових комплексів державних підприємств, не передбачено положень про зміну розміру орендної плати за користування орендованим майном саме з моменту прийняття законодавцем таких змін, а надається право стороні правовідносин в подальшому ініціювати внесення відповідних змін до договору, а тому до моменту внесення змін до договору оренди, в тому числі за рішенням суду, орендар зобов'язаний сплачувати орендну плату в розмірі, передбаченому чинним договором оренди. Крім того, місцевим судом зазначено, що позивачем не доведено завдання йому реальних збитків в розумінні статті 22 ЦК України, не зазначено, які саме речі знищені або пошкоджені з вини відповідача, які права позивача були порушені, а також не доведено, що саме відповідач за період з 01.06.2016року по 01.08.2016року взагалі використовував земельну ділянку.

Не погоджуючись із зазначеним вище рішенням місцевого господарського суду, Виконавчий комітет Первомайської міської ради звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги про відшкодування збитків у розмірі 76 541,14грн. в повному обсязі.

Скаржник вважає, що оскаржене рішення суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки його прийнято із суттєвим порушенням норм матеріального та процесуального права при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи.

Зокрема, скаржник зазначає, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні помилково послався на Закон України «Про оренду державного та комунального майна», який не підлягає застосуванню в даному випадку, оскільки позовна вимога позивача стосується стягнення збитків, що витікають із земельних відносин, які регулюються Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам та Податковим кодексом України.

Також скаржник вважає, що місцевим судом не враховано п. 4.3 укладеного між сторонами договору, який передбачає, що розмір орендної плати не є сталим і змінюється у разі проведення щорічної індексації грошової оцінки землі та у інших випадках передбачених законом, а також п. 4.4 договору, за яким саме орендар бере на себе обовязок уточнення змін розмірів орендної плати.

Скаржник не погоджується з висновком суду, що позивачем не доведено завдання йому відповідачем реальних збитків та факт використання ним земельної ділянки за період з 01.06.2016 по 01.08.2016, оскільки вказана земельна ділянка була надана відповідачу в оренду для будівництва та обслуговування 10-ти поверхового житлового будинку відповідно до акту приймання передачі земельної ділянки в натурі від 14.03.2007 та відповідачем не повернута.

На думку скаржника місцевим господарським судом також порушено ст.ст. 224,225 Господарського кодексу України , ст.ст. 157,125,126 Земельного кодексу України, ст. 22 Цивільного кодексу України, оскільки не враховано, що позивач вимагав збитки у формі упущеної вигоди.

Крім того, апелянт стверджує, що місцевим судом допущено порушення норм процесуального права, а саме ст.ст. 236, 252 ГПК України, оскільки визначивши, що розгляд справи буде здійснюватись за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, суд не надав позивачу можливості у судовому засіданні надати свої пояснення з приводу позовних вимог та обмежив розгляд справи лише судовими дебатами.

Відзив на апеляційну скаргу від Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна фірма "АВІОБУД" не надходив.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника скаржника, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим судом, 14 березня 2007 року між Первомайською міською радою та ТОВ Будівельна фірма Авіобуд було укладено договір оренди землі строком на 1 рік, відповідно до якого товариству було передано у користування на умовах оренди земельну ділянку площею 0,5780 га для будівництва та обслуговування 10-ти поверхового житлового будинку за адресою вул. Вацлава Воровського, 120 в м. Первомайську. Рішенням Первомайської міської ради № 1 від 28.04.2016 року змінено назву вулиці з ОСОБА_3 на вул. ОСОБА_4.

Договором було встановлено річну орендну плату за земельну ділянку у розмірі 1 % від податку за землю від її нормативної грошової оцінки, що відповідно до розрахунку на період будівництва складає 2069,24 грн, а після введення в експлуатацію -124,15 грн.

16.11.2011 року угодою про поновлення та внесення змін до договору оренди земельної ділянки поновлено вказаний договір терміном на 2 роки.

05.06.2014 року угодою про поновлення договору оренди земельної ділянки сторонами знову було поновлено договір терміном на 2 роки.

05.06.2016 року закінчився термін дії цього договору і відповідач не звернувся до міської ради з заявою про його поновлення.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки по вул. Івана Мазепи, 120, що знаходилася в оренді у ТОВ Будівельна фірма Авіобуд, згідно до витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок, виданих Управлінням Держгеокадастру у Первомайському районі Миколаївської області, станом на 01.01.2015 складає 1 769 200,2 грн., станом на 01.01.2016 рік 2 535 281,40 грн..

У звязку з тим, що з моменту складення Договору товариство сплачувало за оренду земельної ділянки у розмірі 1% податку від нормативної грошової оцінки, встановленої на момент укладення договору, тоді як ст. 288.5.1 Податкового кодексу України (у редакції 2015-2016рр.) визначено, що розмір орендної плати не може бути меншою 3% нормативної грошової оцінки, рішенням виконавчого комітету Первомайської міської ради № 637 від 08.12.2016р. створено комісію по визначенню розміру збитків від неотримання коштів Первомайською міською радою за фактичне землекористування земельними ділянками комунальної власності.

Листом виконавчого комітету Первомайської міської ради від 28.07.2016 року товариство було запрошено на засідання комісії по визначенню та відшкодуванню збитків власникам землі та землекористувачам, але представник товариства на засідання комісії не прибув, причини неявки не повідомив. Лист повернувся до виконкому міської ради за закінченням терміну зберігання. Повторно листом виконкому від 23.11.2016 року товариство було запрошено на комісію, але представник вдруге на засідання не з'явився, лист був отриманий представником 29.11.2016 року, причини неявки також не повідомлено.

На засіданні комісії 14.12.2016 року нараховані збитки, завдані ТОВ Будівельна фірма Авіобуд використанням земельної ділянки комунальної власності площею 0.5780 та по вул. Івана Мазепи, 120 в м. Первомайську, через невідповідність розміру орендної плати та користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів у загальній сумі 76 541,40грн. з яких:

- за період з 01.01.2015 року по 01.01.2016 рік у розмірі 51 511 грн.= 1 769 200,20грн. х 3% - 1 565грн., де 1 769200,20грн. нормативна грошова оцінка земельної ділянки за 2015р.; 3% - прийнятий для розрахунку відсоток від нормативної грошової оцінки землі, згідно ст. 288.5.1 Податкового кодексу України;1 565грн. фактична сплата за землю протягом 01.01.2015-01012016року, згідно даних Первомайської ОДПІ;

- за період з 01.01.2016 по 01.06.2016 у розмірі 15576,83грн.: х 3% : 12 міс х 5 міс. 16 114,17грн, де 2 535 281,40грн. нормативна грошова оцінка земельної ділянки за 2016р.; 3% - прийнятий для розрахунку відсоток від нормативної грошової оцінки землі згідно ст. 288.5.1 Податкового кодексу України; 12 міс. кількість місяців у році; 5 міс. використання земельної ділянки протягом 2016р.; 16 114,16 грн. фактична сплата за землю протягом 01.01.2016р. 01.06.2016р., згідно даних Первомайської ОДПІ.

- за період з 01.06.2016 по 01.08.2016року у розмірі 9 453,57грн =.2 535 281,40грн. х 3 % :12 міс. х 2 3 222,8грн, де 2 535 281, 40грн. - нормативна грошова оцінка земельної ділянки за 2016р.;3% - прийнятий для розрахунку відсоток від нормативної грошової оцінки землі, згідно ст. 288.5.1 Податкового кодексу України; 12 міс. кількість місяців у році; 2 міс. використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів протягом 2016року; 3 222,80 грн. фактична сплата за землю протягом 01.06.2016-01.08.2016року, згідно даних Первомайської ОДПІ.

Рішенням Виконкому міської ради № 19 від 13.01.2017 затверджено акт № 21 по визначенню розміру збитків від недоотримання коштів Первомайською міською радою за фактичне використання ТОВ Будівельна фірма Авіобуд зазначеної земельної ділянки. Після затвердження акту 18.01.2017 товариству направлено його за супровідним листом та надано місячний термін з моменту отримання листа для добровільної сплати нарахованих збитків. Лист був отриманий представником товариства 22.01.2017 року.

Відповідач у встановлений строк збитки не сплатив, а тому позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Згідно з нормами ст. 93 Земельного кодексу України, які кореспондуються зі ст. 1 Закону України "Про оренду землі" право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Згідно зі ст. 21 Закону України "Про оренду землі" (в чинній на даний час редакції) орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою; розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Згідно зі ст. ст. 651, 652 Цивільного кодексу України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про оренду землі" зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Згідно зі ст. 632 Цивільного кодексу України у випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Таким чином, з дня внесення змін до Податкового кодексу України( з 01.01.2015р.) виникли підстави для перегляду розміру орендної плати за землю та для внесення відповідних змін до договору оренди землі, оскільки Податковий Кодекс України передбачив інший, чим у договорі розмір орендної плати.

Не зважаючи на те, що сторони дійсно в п. п. 4.3,4.4 договору визначили, що розмір орендної плати у разі введення в дію нової нормативної грошової оцінки землі змінюється шляхом повідомлення орендодавцем-позивачем орендаря-відповідача, а той бере на себе зобов'язання уточнення змін розмірів орендної плати, з матеріалів справи вбачається, що жодна зі сторін в порядку, передбаченому ст. 188 ГК України, не зверталася до іншої з пропозицією про внесення змін в договір оренди земельної ділянки у звязку зі мінами, встановленими на 2015,2016 р.р. ст. 288.5.1 Податкового кодексу України.

Крім того, доказів звернення позивача чи відповідача до суду із позовом про внесення змін до договору оренди землі 14 березня 2007 року в частині розміру орендної плати матеріали справи також не містять.

До внесення змін до умов договору сторони зобов'язані виконувати чинні умови цього договору.

Отже, оскільки у договорі оренди землі сторони визначили, що орендар сплачує орендну плату за земельну ділянку у розмірі 1% податку за землю від її нормативної грошової оцінки, то місцевий господарський суд дійшов до правомірного висновку, що орендар під час дії договору зобовязаний сплачувати орендну плату в розмірі передбаченому цим договором оренди і чинне законодавство, не передбачає положень про зміну розміру орендної плати за користування орендованим майном саме з моменту прийняття законодавцем таких змін, а надається право стороні правовідносин в подальшому ініціювати внесення відповідних змін до договору.

За таких обставин місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку щодо відсутності підстав для стягнення з відповідача збитків в сумі 67 087,83 за період з 01.01.2015 по 01.06.2016 і в цій частині рішення суду є обгрунтованим.

Разом з тим, судова колегія погоджується доводами апелянта стосовно того, що місцевий суд недоречно посилався на Закон України «Про оренду державного та комунального майна», однак вважає, що означене не вплинуло на правомірність висновку суду в цій частині.

Що ж стосується позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача збитків в розмірі 9 453,57грн за використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів після спливу дії договору оренди у період з 01.06.2016року по 01.08.2016року, то судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Підстави та порядок стягнення коштів, які особа мала би отримати за звичайних умов, втім не отримала, визначено статтею 22 ЦК.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Для застосування такої міри відповідальності, як стягненні збитків, необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного звязку між протиправною поведінкою боржника і збитками; 4) вини.

Відшкодування збитків (упущеної вигоди) є видом цивільно-правової відповідальності.

Підстави для настання цивільно-правової відповідальності за порушення земельного законодавства встановлено, зокрема, ст.152 Земельного Кодексу України, якою передбачено, що власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ст. 156 Земельного кодексу України, власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок, зокрема, неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Згідно зі ст. 157 Земельного кодексу України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

З урахування вищезазначеного, власники землі та землекористувачі мають право на захист своїх прав шляхом стягнення збитків з особи, яка вчинила неправомірні дії щодо земельних ділянок, за процедурою, передбаченою Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 №284.

Стаття 377 Цивільного кодексу України передбачає, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника, за винятком багатоквартирного будинку.

Як вбачається з інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно від 18.09.2018р. (сформованої на запит головуючого судді у даній справі) на земельній ділянці площею 0,578 га, яка розташована за адресою вул. Вацлава Воровського, 120 в м. Первомайську розташований обєкт незавершеного будівництва багатоквартирний житловий будинок, який на праві власності належить відповідачу, відтак останній з моменту набуття права власності на цей багатоквартирний житловий будинок повинен був оформити право користування земельною ділянкою на якій він розташований, оскільки остання належить позивачу на праві комунальної власності.

Як вже зазначалось відповідачем були вжиті заходи з оформлення права користування вказаною земельною ділянкою, зокрема 14.03.2007р. з Первомайською міською радою укладений договір оренди земельної ділянки, однак 05.06.2016 року у нього закінчився термін дії і доказів того, що відповідач у визначений позивачем період, а саме з 01.06.2016 по 01.08.2016р. звертався до міської ради з заявою на поновлення вказаного договору матеріали справи не містять, отже відповідач використовував у вказаний період часу земельну ділянку комунальної власності без правовстановлюючих документів, за яку повинен був сплачувати 3% від нормативної грошової оцінки, встановленої на поточний рік (даний відсотковий розмір було встановлено ст. 288.5.1 Податкового кодексу України у редакції 2015-2016 років), чим позбавив міську раду доходу у вигляді плати за землю за визначений період.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов не вірного висновку про те, що в діях відповідача відсутні всі елементи складу правопорушення і підстав для стягнення з відповідача на користь позивача збитків не має, так за період з 01.06.2016р. по 01.08.2016р. з боку відповідача наявні усі елементи складу цивільного порушення, а саме, протиправна поведінка (бездіяльність відповідача у вчиненні передбачених законодавством заходів зі своєчасного оформлення права користування земельною ділянкою), збитки (орендна плата, яку позивач міг би отримати у разі укладення договору оренди з цією чи іншою особою), причинно-наслідковий зв'язок між протиправною поведінкою боржника та збитками (використання земельної ділянки відповідачем без правовстановлюючих документів позбавляє позивача права одержати дохід у вигляді орендної плати за землю, який він міг би отримувати, якби його право не було порушено), вина (зволікання з оформленням права користування земельною ділянкою).

Відтак місцевий суд не правомірно відмовив позивачу в задоволенні позовної вимоги про стягнення збитків за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів у період з 01.06.2016 по 01.08.2016, при цьому перевіривши наданий позивачем розрахунок збитків за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів у зазначений період, колегія суддів вважає, що він зроблений арифметично і методологічно правильно, а тому погоджується з позивачем що стягненню з відповідача на його користь підлягають збитки у сумі 9 453,57грн.

З огляду на викладене, апеляційна скарга Первомайської міської ради підлягає частковому задоволенню, а рішення Господарського суду Одеської області від 11.07.2018 року - скасуванню в частині відмови у стягненні збитків у сумі 9 453,57грн. за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів у період з 01.06.2016р. по 01.08.2016р.

Згідно із ст.129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подачу позову та апеляційної скарги покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 269, 270, ст. ст.273, 275, 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

I. Апеляційну скаргу Первомайської міської ради задовольнити частково, рішення Господарського суду Одеської області від 11.07.2018 року у справі №915/407/18 скасувати частково, виклавши резолютивну частину в наступній редакції:

"1. Позов Первомайської міської ради задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна фірма "АВІОБУД" 9 453,57грн. збитків та 217,61грн. судового збору сплаченого за подачу позовної заяви.

2. В решті позову відмовити."

ІІ. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна фірма "АВІОБУД" на користь Первомайської міської ради судовий збір за подачу апеляційної скарги у сумі 326,41грн.

Видачу наказів за постановою з зазначенням повних реквізитів сторін доручити Господарському суду Одеської області.

Відповідно до ст. 284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і згідно з ч.5 ст.12, ч.2 ст.282 та п.2 ч.3 ст.287 касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених у підпунктах а-г п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 27.09.2018 о 15:45.

Головуючий суддя Г.П. Разюк

Суддя С.І. Колоколов

Суддя Н.М. Принцевська