ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.09.2018 м. Івано-ФранківськСправа № 909/1182/17

Господарський суд Івано-Франківської області у складі: судді Фанди О.М., секретаря судового засідання Поліводи С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Заступника військового прокурора Тернопільського гарнізону, вул. Текстильна,6, м. Тернопіль, 46010, в інтересах держави, в особі: Державної екологічної інспекції України (орган уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, у розумінні пункту 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року № 3-рп/99) Новопечерський пров.3 корпус 2, м. Київ, 01042, Державної екологічної інспекції у Тернопільській області, вул. Шашкевича, 3, м. Тернопіль,46008,

до відповідача: Державного підприємства "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" вул. Ребета, 6,м. Івано-Франківськ,76014,

про відшкодування 630 240 грн. збитків, заподіяних навколишньому природному середовищу внаслідок засмічення земельної ділянки побутовими відходами в натурі, шляхом очищення земельної ділянки

за участю:

від прокуратури: ОСОБА_1 - прокурор військової прокуратури Івано-Франківського гарнізону, (службове посвідчення № 046431 від 29.03.2017 року)

від позивача Державної екологічної інспекції України: ОСОБА_2 - головний спеціаліст - юрисконсульт юридичного сектору Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області, (довіреність № 6-17-5/17 від 02.08.2018 року; посвідчення серія ІФ № 049 від 08.07.2016 року)

від відповідача: ОСОБА_3 - начальник юридичного відділу підприємства, (довіреність б/н від 19.07.2018 року)

від відповідача: ОСОБА_4 - юрисконсульт, (довіреність № 653 від 25.05.2018 року)

установив: заступник військового прокурора Тернопільського гарнізону в інтересах держави, в особі: Державної екологічної інспекції України, Державної екологічної інспекції у Тернопільській області звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Державного підприємства "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" про стягнення 630240 грн. збитків, заподіяних навколишньому природному середовищу внаслідок засмічення земельної ділянки побутовими відходами.

Позовні вимоги обгрунтовані фактом засмічення земельної ділянки виробничими відходами площею 0,016 га та об'ємом 16 куб.м.

Ухвалою від 19.12.2017 Господарський суд Івано-Франківської області (суддя Скапровська І.М.) відкрив провадження у справі та призначив підготовче засідання суду на 16.01.2018.

Ухвалою від 16.01.2018 оголошено перерву в підготовчому судовому засіданні на 31.01.18.

Ухвалою від 31.01.2018 оголошено перерву в підготовчому судовому засіданні на 08.02.18.

Ухвалою від 08.02.2018 справу №909/1182/17 передано за підсудністю до Господарського суду Тернопільської області.

15.03.18 до Львівського апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга заступника військового прокурора Тернопільського гарнізону в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції України, Державної екологічної інспекції у Тернопільській області на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 08.02.2018 у справі №909/1182/17.

Постановою Львівського апеляційного Господарського суду від 12.04.2018 року скаргу заступника військового прокурора Тернопільського гарнізону в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції України, Державної екологічної інспекції у Тернопільській області задовольнив повністю, ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 08.02.2018 у справі №909/1182/17 скасував.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 08.05.2018 призначено підготовче засідання суду на 19.06.2018., яке не відбулось через перебування судді Скапровської І. М. на лікарняному.

Розпорядженням заступника керівника апарату Господарського суду Івано-Франківської області № 58 від 19.07.2018 справу № 909/1182/17, що перебувала у провадженні судді Скапровської І.М., було передано на повторний автоматизований розподіл, у зв'язку з перебуванням судді Скапровської І.М. на лікарняному, що унеможливлює подальший її розгляд.

Автоматизованою системою документообігу суду, 19.07.2018, для розгляду справи № 909/1182/17 визначено суддю Фанду О.М. (протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.07.2018).

Ухвалою суду від 20.07.2018 року (суддя Фанда О.М.) прийнято справу №909/1182/17 до розгляду. та призначено підготовче засідання на 07.08.2018 року, після чого підготовче засідання відкладено на 11.09.18. та на 20.09.18.

14 вересня 2018 року заступник військового прокурора Тернопільського гарнізону подав до суду заяву про зміну предмету позову (вх.№13692/18 від 14.09.18), відповідно до якої позивач просить суд:

- зобов'язати державне підприємство "Івано-Франківський військовий лісокомбінат" відшкодувати збитки, заподіяні навколишньому природному середовищу внаслідок засмічення земельної ділянки побутовими відходами у розмірі 630 240 грн 00 к. в натурі, шляхом очищення земельної ділянки, яка знаходиться в м.Тернопіль по вул. Лозовецька,34, від відходів загальною площею 160 кв.м.;

- стягнути з державного підприємства "Івано-Франківський військовий лісокомбінат" на користь військової прокуратури Західного регіону України (, р/р 2783, Державна казначейська служба України м. Київ, МФО 820172) - 9 453 грн 60к. судового збору за подання позовної заяви та 1762 грн. 00 к. судового збору за подання апеляційної скарги.

Таким чином змінюється предмет із майнової вимоги про стягнення збитків на вимогу щодо зобов'язання до вчинення дій відповідача із очищення земельної ділянки.

Відповідно до ст. 46 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов'язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

На підставі викладеного, суд приймає заяву про зміну предмету позову до розгляду на стадії підготовчого провадження. Відповідно, розглядає позов із вимогами про відшкодування збитків, заподіяних навколишньому природному середовищу внаслідок засмічення земельної ділянки побутовими відходами у розмірі 630 240 грн. 00 к. в натурі, шляхом очищення земельної ділянки, яка знаходиться м. Тернопіль по вул. Лозовецька,34, від відходів загальною площею 160 кв.м.

В судовому засіданні представники сторін подали заяву про завершення підготовчого засідання та розгляд справи по суті (вх.№14215/18 від 20.09.2018).

Представники прокуратури та позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі із врахуванням заяви про зміну позовних вимог. Прокурор зазначив, що з посиланням на ст. 1192 ЦК України за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Прокурор вказав, що на даний час наявна можливість відновлення якості земельної ділянки в натурі, відновленням її попередньої якості шляхом прибирання відходів.

Представники відповідача проти позовних вимог із врахуванням заяви позивача про зміну предмету позову (вх.№13692/18 від 14.09.18) не заперечили.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи військового прокурора та представників позивача та відповідача, оцінивши представлені докази в їх сукупності, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд встановив наступне.

Відповідно до ч.3 ст. 4 ГПК України до Господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно ч.ч.1-4 ст.53 ГПК України у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду в інтересах інших осіб, державних чи суспільних інтересах та брати участь у цих справах.

Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, які звертаються до суду за захистом прав і інтересів інших осіб, повинні надати суду документи, які підтверджують наявність передбачених законом підстав для звернення до суду в інтересах таких осіб.

У визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Враховуючи зазначене, розглянувши та оцінивши обґрунтування позовних вимог прокурора щодо порушення інтересів держави, суд вважає, що прокурор звернувся з даним позовом до суду в межах своїх повноважень та відповідно до правил встановлених ГПК України.

Відповідно до ст.13 Конституції України, природні ресурси, що знаходяться у межах території України, є об'єктами права власності українського народу й повинні використовуватися відповідно до закону.

Статтею 66 Конституції України встановлено, що кожен зобов'язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

Згідно ст. 20 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" державний контроль за використанням і охороною земель, надр, поверхневих і підземних вод, атмосферного повітря, лісів та іншої рослинності, тваринного світу, морського середовища та природних ресурсів територіальних вод, континентального шельфу і виключної (морської) економічної зони республіки, дотриманням заходів біологічної і генетичної безпеки щодо біологічних об'єктів навколишнього природного середовища при створенні, дослідженні та практичному використанні генетично модифікованих організмів у відкритій системі, а також за додержанням норм екологічної безпеки відноситься до компетенції спеціально уповноважених органів державного управління в галузі охорони навколишнього природного середовища та використання природних ресурсів.

Згідно зі ст. 40 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" (далі по тексту - Закону № 1264-ХІІ) використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов'язкових екологічних вимог.

Функції по здійсненню контролю за додержанням вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища, раціонального використання відтворення та охорону природних ресурсів, екологічну безпеку, у сфері поводження з відходами, небезпечними хімічними речовинами, пестицидами та агрохімікатами та захисту інтересів держави у цій галузі покладено на державну екологічну інспекцію у Тернопільській області, положення про яке затверджено Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 19 лютого 2007 року №55.

Як встановлено судом, підставою для звернення заступника військового прокурора Тернопільського гарнізону та позивача до суду з позовною заявою став факт недотримання вимог природоохоронного законодавства,а саме засмічення земельних ділянок будівельними відходами.

В ході судових засідань судом встановлено наступне.

01 вересня 2016 року державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Тернопільської області проведено обстеження земельних ділянок, на яких здійснює діяльність Тернопільське управління виробничо-технічної комплектації державного підприємства "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат", які знаходяться в м. Тернопіль по вул. Лозовецька, 34 та перебувають у користуванні державного підприємства Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" на підставі державних актів ЯЯ №296003 від 09.11.2017 №16, ЯЯ №296005 від 09.11.2007 №14, ЯЯ №296004 від 09.11.2007, №15 та рішення сесії Тернопільської міської ради від 17.08.2000, за наслідками якого виявлено засмічення, забруднення земельної ділянки №7 будівельними відходами площею 0,016 га та об'ємом 16 куб.м.

За результатами проведеної перевірки посадовими особами контролюючого органу було складено акти обстеження та визначено розмір шкодив сумі 630240грн, заподіяної відповідачем навколишньому природному середовищу в результаті його неправомірних дій, а саме внаслідок засмічення земельних ресурсів будівельними відходами. Розрахунок суми завданої шкоди здійснено відповідно до «ОСОБА_5 визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства», затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища від 27 жовтня 1997 року №171, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 25 квітня 2007 року за №422/13689.

Методика встановлює порядок розрахунку розмірів відшкодування шкоди суб'єктами господарювання та фізичними особами в процесі їх діяльності через забруднення земель хімічними речовинами, їх засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами, і поширюється на всі землі України незалежно від форм їх власності.(п.1.2. Методики).

13 грудня 2016 року державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Тернопільської області ОСОБА_5 складено протокол про адміністративне правопорушення №000988, яким притягнуто до адміністративної відповідальності начальника Тернопільського УВТК ДП "Івано-Франківський ліспромкомбінат" ОСОБА_6 за невиконання законних приписів посадових осіб , органів які здійснюють державний контроль у галузі охорони навколишнього природного середовища,

Постановою про накладення адміністративного стягнення від 13 грудня 2016 року №56 начальника Тернопільського УВТК ДП "Івано-Франківський ліспромкомбінат" ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена ст. 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища "та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Вказана постанова не оскаржувалась, квитанцією від 27 грудня 2016 року громадянином ОСОБА_6 в добровільному порядку сплачено штраф за вказане порушення.

Виходячи з матеріалів справи та керуючись вимогами чинного законодавства, суд дійшов в спірному випадку наступних висновків.

Відповідно до ст.1 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Відповідно до ст.40 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов'язкових екологічних вимог: а) раціонального і економного використання природних ресурсів на основі широкого застосування новітніх технологій; б) здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища; в) здійснення заходів щодо відтворення відновлюваних природних ресурсів; г) застосування біологічних, хімічних та інших методів поліпшення якості природних ресурсів, які забезпечують охорону навколишнього природного середовища і безпеку здоров'я населення; д) збереження територій та об'єктів природно-заповідного фонду, а також інших територій, що підлягають особливій охороні; е) здійснення господарської та іншої діяльності без порушення екологічних прав інших осіб; є) здійснення заходів щодо збереження і невиснажливого використання біологічного різноманіття під час провадження діяльності, пов'язаної з поводженням з генетично модифікованими організмами.

Як вбачається з матеріалів справи, земельна ділянка, яка засмічена відноситься до земель державної власності та перебуває у користуванні відповідача.

Відповідно до ст.96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов'язані забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та за свій рахунок приводити її у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком випадків незаконної зміни рельєфу не власником такої земельної ділянки, додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля, підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі, своєчасно надавати відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування дані про стан і використання земель та інших природних ресурсів у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст.35 Закону України "Про охорону земель" власники і землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов'язані: дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства України; проводити на земельних ділянках господарську діяльність способами, які не завдають шкідливого впливу на стан земель та родючість ґрунтів; підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі на основі застосування екологобезпечних технологій обробітку і техніки, здійснення інших заходів, які зменшують негативний вплив на ґрунти, запобігають безповоротній втраті гумусу, поживних елементів тощо; дотримуватися стандартів, нормативів при здійсненні протиерозійних, агротехнічних, агрохімічних, меліоративних та інших заходів, пов'язаних з охороною земель, збереженням і підвищенням родючості ґрунтів; надавати відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування відомості про застосування пестицидів та агрохімікатів; сприяти систематичному проведенню вишукувальних, обстежувальних, розвідувальних робіт за станом земель, динамікою родючості ґрунтів; своєчасно інформувати відповідні органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування щодо стану, деградації та забруднення земельних ділянок; забезпечувати додержання встановленого законодавством України режиму використання земель, що підлягають особливій охороні; забезпечувати використання земельних ділянок за цільовим призначенням та дотримуватися встановлених обмежень (обтяжень) на земельну ділянку; забезпечувати захист земель від ерозії, виснаження, забруднення, засмічення, засолення, осолонцювання, підкислення, перезволоження, підтоплення, заростання бур'янами, чагарниками і дрібноліссям; уживати заходів щодо запобігання негативному і екологонебезпечному впливу на земельні ділянки та ліквідації наслідків цього впливу.

Відповідно до ст.55 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" суб'єкти права власності на відходи повинні вживати ефективних заходів для зменшення обсягів утворення відходів, а також для їх утилізації, знешкодження або розміщення. Здійснення операцій у сфері поводження з відходами дозволяється лише за наявності дозволу на здійснення операцій у сфері поводження з відходами на визначених місцевими радами територіях із додержанням санітарних та екологічних норм у спосіб, що забезпечує можливість подальшого використання відходів як вторинної сировини і безпеку для навколишнього природного середовища та здоров'я людей.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про відходи" відходи - будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворилися у процесі виробництва чи споживання, а також товари (продукція), що повністю або частково втратили свої споживчі властивості і не мають подальшого використання за місцем їх утворення чи виявлення і від яких їх власник позбувається, має намір або повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення.

Відповідно до ст.33 Закону України "Про відходи" зберігання та видалення відходів здійснюються відповідно до вимог екологічної безпеки та способами, що забезпечують максимальне використання відходів чи передачу їх іншим споживачам (за винятком захоронення). На кожне місце чи об'єкт зберігання або видалення відходів складається спеціальний паспорт, в якому зазначаються найменування та код відходів (згідно з державним класифікатором відходів), їх кількісний та якісний склад, походження, а також технічні характеристики місць чи об'єктів зберігання чи видалення і відомості про методи контролю та безпечної експлуатації цих місць чи об'єктів. Видалення відходів здійснюється відповідно до встановлених законодавством вимог екологічної безпеки з обов'язковим забезпеченням можливості утилізації чи захоронення залишкових продуктів за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення. Зберігання та видалення відходів здійснюються в місцях, визначених органами місцевого самоврядування з врахуванням вимог земельного та природоохоронного законодавства, за наявності дозволу на здійснення операцій у сфері поводження з відходами, в якому визначені види та кількість відходів, загальні технічні вимоги, заходи безпеки, відомості щодо утворення, призначення, методів оброблення відходів відповідно до встановлених умов їх зберігання. Визначені для зберігання та видалення відходів місця чи об'єкти повинні використовуватися лише для відходів, заявлених на одержання дозволу на здійснення операцій у сфері поводження з відходами. Забороняється змішування чи захоронення відходів, для утилізації яких в Україні існує відповідна технологія. Забороняється несанкціоноване скидання і розміщення відходів, у тому числі побутових, у підземних горизонтах, на території міст та інших населених пунктів, на територіях природно-заповідного фонду, на землях природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, в межах водоохоронних зон та зон санітарної охорони водних об'єктів, в інших місцях, що може створювати небезпеку для навколишнього природного середовища та здоров'я людини. Захоронення відходів у надрах допускається у виняткових випадках за результатами спеціальних досліджень з дотриманням стандартів, норм і правил, передбачених законодавством України.

Відповідно до ст.58 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" вимоги екологічної безпеки, встановлені для розміщення, проектування, будівництва, реконструкції, введення в дію та експлуатації об'єктів щодо обмеження негативного впливу на навколишнє природне середовище хімічних, фізичних і біологічних факторів, а також інші вимоги, передбачені цим Законом та іншим законодавством України, повною мірою поширюються на військові та оборонні об'єкти, а також об'єкти органів Національної поліції та державної безпеки.

Як вбачається з матеріалів справи відповідно до Акту №2 обстеження засмічення, забруднення земельної ділянки від 01.09.2016 року перевірено територію за адресою м. Тернопіль, вул. Лозовецька, 34, на якій знаходиться ДП "Івано-Франківський ліспромкомбінат".

В ході проведення перевірки встановлено факти засмічення земельної ділянки виробничими відходами площею 0,016 га та об"ємом 16 куб.м., що є порушенням вимог ст. 2 Закону України "Про використання земель оборони".

Даний Акт підписаний державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища в Івано-Франківській області, та керівником відповідача ОСОБА_6

Статтею 56 Закону України "Про охорону земель" передбачено, що юридичні особи, винні в порушенні законодавства України про охорону земель, несуть відповідальність згідно із законом; шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства України про охорону земель, підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

Згідно статті 1192 ЦК України способами відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого є з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Суд враховує те, що відповідно до практики розгляду справ такої категорії, слід з'ясовувати наявність у відповідача можливості провести роботи по відновленню її попередньої якості. Якщо така можливість є, суд може відповідно до статті 1192 ЦК з урахуванням думки позивача зобов'язати відповідача відшкодувати шкоду в натурі, встановивши для цього відповідний строк.

Аналогічна правова позиція викладена і у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" від 16 квітня 2004 року №7.

В судових засіданнях прокурор та представник позивача відзначили те, що на даний час наявна можливість відновлення відповідачем навколишнього природного середовища, зокрема, якості земельної ділянки, в натурі, відновленням її попередньої якості шляхом прибирання відходів за власний рахунок.

Разом з тим, слід зазначити, що в судовому засіданні відповідач визнав позов в повному обсязі, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, а також повідомляє про те, що наслідки визнання позову йому відомі. Одночасно, підтверджено повноваження особи на вчинення відповідних дій.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 46 ГПК України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ст. 191 ГПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Враховуючи фактичні обставини справи, а також факт визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що вимога позивача про зобов'язання ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" відшкодувати збитки, заподіяні навколишньому природному середовищу внаслідок засмічення земельної ділянки побутовими відходами у розмірі 630 240 грн 00 к. в натурі, шляхом очищення земельної яка знаходиться в м.Тернопіль по вул. Лозовецька,34, від відходів загальною площею 160 кв.м. є обґрунтованою та такою, а відтак такі вимоги необхідно задовольнити.

Таким чином позов слід задовольнити.

Щодо розподілу судового збору у справі, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.4 Закону України "Про судовий збір" (із змінами та доповненнями), останній справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Як вбачається із матеріалів справи позовну заяву подано до суду 14.12.2017 року.

Пунктом 2.1 вказаної статті передбачено, що за подання до Господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір сплачується за ставкою - 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1600 грн. і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб( 560000 грн 00к. станом на момент подання позовної заяви).

Як підтверджується платіжним дорученням №1226 від 11.12.2017 року військовою прокуратурою Західного регіону України за подання позову сплачено 9453 грн 60к.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 9 ст. 129 ГПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Приймаючи до уваги, задоволення позову судом, а також те, що на думку суду, спір виник внаслідок неправильних дій саме відповідача у справі суд приходить до висновку про відшкодування позивачу за рахунок відповідача витрат по сплаті судового збору за подання позову в сумі 9453 грн 60к. та 1762 грн 00к. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду.

Керуючись ст. 13, 66 Конституції України, ст. 20, 40, 55, 58 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", ст. 35 Закону України "про охорону земель" ст.1, 33 Закону України "Про відходи", ст. 1, 96 Земельного кодексу України, ст.1192 Цивільного кодексу України, ст.4, 46,123,129,191, 232, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

задовольнити позов Заступника військового прокурора Тернопільського гарнізон в інтересах держави, в особі: Державної екологічної інспекції України (орган уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, у розумінні пункту 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року № 3-рп/99), Державної екологічної інспекції у Тернопільській області до Державного підприємства "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" про відшкодування 630 240 грн. збитків, заподіяних навколишньому природному середовищу внаслідок засмічення земельної ділянки побутовими відходами в натурі, шляхом очищення земельної ділянки за адресою м. Тернопіль,вул.Лозовецька,34 від відходів на площі 160кв.м.

Державному підприємству "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" (вул. Ребета, 6,м. Івано-Франківськ,76014, код 08033772) відшкодувати 630 240 грн. 00к. (шістсот тридцять тисяч двісті сорок гривень) збитки, заподіяні навколишньому природному середовищу внаслідок засмічення земельної ділянки побутовими відходами в натурі, шляхом очищення земельної ділянки за адресою м. Тернопіль,вул.Лозовецька,34 від відходів на площі 160кв.м.

Стягнути з Державного підприємства "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" (вул. Ребета, 6,м. Івано-Франківськ,76014, код 08033772) на користь військової прокуратури Західного регіону України (, р/р 2783, Державна казначейська служба України м. Київ, МФО 820172) 9453 грн 60 к. (дев'ять тисяч чотириста п'ятдесят три гривні шістдесят копійки) - витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви та 1762грн00к. (одну тисячу сімсот шістдесят дві гривні) - витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 26.09.2018

Суддя Фанда О.М.