ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" вересня 2018 р.м. ХарківСправа № 922/2756/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

при секретарі судового засідання Кучко А.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Першого заступника керівника Первомайської місцевої прокуратури Харківської області, м. Первомайський в інтересах держави в особі : 1) Головного управління Держгеокадастру у Харківській області; 2) Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області
до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агролатінвест"; відповідача 2: Нововодолазької районної Державної адміністрації Харківської області
про визнання недійсним договору
за участю представників:

прокурора - Чирик В.Г., службове посвідчення №036688 від 11.12.2015

від позивача 1- не з'явився

від позивача 2 - не з'явився

від відповідача 2 - ОСОБА_1, довіреність б/н від 30.01.2017

від відповідача 2 - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року перший заступник керівника Первомайської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області та Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агролатінвест" та Нововодолазької районної державної адміністрації, в якому просив:

- визнати недійсним договір оренди землі, укладений між Нововодолазькою районною державною адміністрацією та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агролатінвест" від 05.12.2007 (кадастровий номер :01:000:0087), зареєстрованому у Нововодолазькому районному відділі Харківської регіональної філії ДП "Центр ДЗК" 29.12.2007 за номером № 92;

- зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Агролатінвест" повернути земельну ділянку (кадастровий номер :01:000:0087), площею 14,0224 га у власність держави.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 01.11.2017 року по справі №922/2756/17, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 21.03.2018, в позові відмовлено.

Постановою Верховного суду України від 19.06.2018 касаційну скаргу заступника прокурора Харківської області задоволено частково. Рішення Господарського суду Харківської області від 01.11.2017 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 21.03.2018 у справі №922/2756/17 скасовано. Справу №922/2756/17 передано на новий розгляд до Господарського суду Харківської області.

Автоматизованим розподілом судової справи між суддями, для нового розгляду справи №922/2756/17 визначено головуючого суддю (суддя - доповідач): Сальнікова Г.І., про що керівником апарату суду складно та підписано відповідний Протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.07.2018.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 16.07.2018 розгляд справи № 922/2756/17 ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження, підготовче засіданні призначено на 14.08.2018 р. об 11:00год.

31.07.2018 через загальний відділ діловодства господарського суду Харківської області від відповідача 1 надійшов відзив (заперечення) на позовну заяву (вх. №22096), який досліджено та приєднано до матеріалів справи.

14.08.2018 через загальний відділ діловодства господарського суду Харківської області від позивача 1 надійшла відповідь на відзив (вх. №23363), яку досліджено та приєднано до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від14.08.2018 на підставі п. 3 ч. 2 ст. 183 ГПК України відкладено підготовче засідання на 03.09.2018 об 11:30.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 03.09.2018 закрито підготовче провадження та призначити справу № 922/2756/17 до судового розгляду по суті на 17.09.2018 о 10:30год.

Відповідно до ст. 222 ГПК України, фіксування судового процесу здійснюється з допомогою звукозаписувального технічного засобу, а саме: програмно-апаратного комплексу Оберіг.

В судовому засіданні 17.09.2018 прокурор позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

В судовому засіданні 17.09.2018 відповідач 2 проти позову заперечує повністю.

Суд оголосив про закінчення зясування обставин справи та перейшов до судових дебатів.

В судових дебатах прокурор просив суд визнати недійсним договір оренди землі, укладений між Нововодолазькою районною державною адміністрацією та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агролатінвест" від 05.12.2007 (кадастровий номер :01:000:0087), зареєстрованому у Нововодолазькому районному відділі Харківської регіональної філії ДП "Центр ДЗК" 29.12.2007 за номером № 92 та зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Агролатінвест" повернути земельну ділянку (кадастровий номер :01:000:0087), площею 14,0224 га у власність держави.

В судових дебатах відповідач 2 просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.

З огляду на те, що у матеріалах справи достатньо документів для правильного вирішення спору по даній справі, у судовому засіданні 17.09.2018р. на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду по даній справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заявлені позовні вимоги та заперечення проти них, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення прокурора та відповідача 2, враховуючи вказівки Верховного Суду, зазначені у постанові від 19.06.2018, господарським судом встановлено наступне:

Розпорядженням голови Нововодолазької районної державної адміністрації від 12.11.2007 №777 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення в натурі (на місцевості) меж земельних ділянок із земель запасу для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки, які розташовані за межами населених пунктів на території Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, першому відповідачу надано в оренду земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Старовірівської сільської ради загальною площею 161, 2215 га в тому числі - рілля - 161, 2215 га, та встановлено орендну плату у розмірі 120 грн. за 1га земельної ділянки.

Так, 05.12.2007 між Нововодолазькою районною державною адміністрацією, як орендодавцем, та ТОВ "Агролатінвест", як орендарем, укладено договір оренди земельної ділянки (далі - Договір), який зареєстрований у Нововодолазькому районному відділі Харківській регіональній філії ДП "Центр державного земельного кадастру" при Державному комітеті України по земельним ресурсам України у державному реєстрі земель вчинено запис від 29.12.2007 за №92. (а.с. 20-27), відповідно до умов якого, орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення на підставі розпорядження №777 від 12.11.2007 року, яка знаходиться на території Старовірівської сільської ради, із земель запасу земельну ділянку загальною площею 14,0224 га у тому числі рілля - 14,0224 га на підставі технічної документації із землеустрою.

Кадастровий номер орендованої земельної ділянки :01:000:0087.

Відповідно до п.5 Договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 141657,31 грн.

Згідно з умовами пункту 3 Договору на земельній ділянці немає об'єктів нерухомого майна.

Земельна ділянка, яка передається оренду, не має недоліків, що можуть перешкоджати її ефективному використанню (пункт 6 Договору).

Також, відповідно до п. 8 Договору останній укладено на 20 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше, ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору, повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Згідно з п. 9 Договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 120 грн. за 1га земельної ділянки, що складає 1682,70 грн. щорічно.

Пунктом 10 Договору передбачено, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції.

Відповідно до п.15 Договору земельна ділянка передана в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Передача земельної ділянки в оренду здійснюється без розроблення проекту відведення (п. 18 Договору).

Згідно з умовами пункту 43 Договору останній набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Земельна ділянка передана в оренду за актом прийому-передачі від 05.12.2007 року.

Як вбачається із матеріалів справи, предметом спору є вимога прокурора, заявлена в інтересах держави в особі ГУ Держгеокадастру у Харківській області і Старовірівської сільської ради про визнання недійсним укладеного між відповідачами договору від 05.12.2007, як такого, що укладений без проведення у встановленому законом порядку нормативної грошової оцінки, та повернення земельної ділянки у власність держави.

Згідно з приписами ст. 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 2, 5 та 6 статті 203 ЦК.

Статтею 203 ЦК (у редакції, чинній на час укладення спірного договору) передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За змістом статті 15 Закону України "Про оренду землі" (у відповідній редакції) однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Згідно зі статтею 21 цього Закону орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Закону України "Про плату за землю").

За змістом статті 13 Закону України "Про оцінку земель" (у відповідній редакції) при визначенні розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності обов'язковим є проведення нормативної грошової оцінки земельних ділянок.

Статтею 1 Закону України "Про оцінку земель" унормовано, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок - це капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.

Відповідно до частини 1 статті 15 Закону України "Про оцінку земель" підставою для проведення оцінки земель (нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

За змістом статті 18 зазначеного Закону нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності юридичними особами, які отримали ліцензії на проведення робіт із землеустрою.

Частиною 2 статті 20 Закону України "Про оцінку земель" передбачено, що дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається відповідним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів (частина 3 статті 23 Закону України "Про оцінку земель").

У даному разі, відповідно до інформації Нововодолазької районної ради Харківської області (лист від 22.05.2017 № 492), технічна документація з нормативної грошової оцінки земельної ділянки площею 14,0224 га, кадастровий номер :01:000:0087, яку передано в оренду за договором, не затверджувалася.

Одночасно, за інформацією відділу Держгеокадастру у Нововодолазькому районі Харківської області (лист від 25.05.2017 № 10-20-0.23.26-127/117-17), відомостей щодо затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки площею 14,0224 га, кадастровий номер :01:000:0087, яку передано в оренду за договором, немає.

Тобто, відсутність відповідного рішення про затвердження нормативної грошової оцінки орендованої ділянки свідчить про те, що фактично така оцінка при укладанні договору не проводилася.

Разом із тим, як вбачається із матеріалів справи, згідно з пунктом 5 договору оренди землі, укладеного між Нововодолазькою РДА і ТОВ "Агролатінвест" 05.12.2007, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 141 657,31 грн.

Прокурор у позовній заяві вказує про те, що у пункті 5 договору, укладеного між Нововодолазькою РДА і ТОВ "Агролатінвест", зазначено нормативну грошову оцінку, розрахунок якої фактично не проводився. Для розрахунку розміру орендної плати за цим договором використовувався розрахунок за земельні ділянки державної або комунальної власності на підставі грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення, проведеної КСП "Маяк", яка міститься в технічній документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки, що становить 141 657,31 грн. Використана нормативна грошова оцінка КСП "Маяк" була затверджена у 1995 році рішенням Виконавчого комітету Нововодолазької районної ради народних депутатів № 245.

З урахуванням вищезазначеного, з огляду на положення статті 18 Закону України "Про оцінку земель", прокурором під час розгляду даної справи наголошено, що неможливо вважати використану під час укладення договору оренди нормативну грошову оцінку КСП "Маяк" належною.

При цьому, в матеріалах справи наявна копія ОСОБА_2 із грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення КСП "Маяк" Нововодолазького району Харківської області (а.с. 36), відповідно до якого нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 140 224 кв.м (14,0224 га) становить 141 657,31 грн.

Зі змісту зазначеного ОСОБА_2 також вбачається, що власником (користувачем) є ТОВ "Агролатінвест".

ОСОБА_2 видано Відділом земельних ресурсів у Нововодолазькому районі Харківської області 04.12.2007 (№ 418).

Спірний договір оренди землі укладено 05.12.2007.

Таким чином, із викладеного вбачається, що ОСОБА_2 видано за день до укладення договору оренди, розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, зазначеної у витязі, збігається із наведеним у пункті 5 спірного договору оренди землі. Також збігаються площа земельної ділянки, цільове використання, місце розташування земельної ділянки.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що 23.11.2010 між Нововодолазькою РДА і ТОВ "Агролатінвест" укладено угоду про зміну і доповнення договору, відповідно до якої сторони дійшли згоди змінити умови договору оренди землі від 05.12.2007, зокрема, викласти пункт 5 договору в такій редакції: "Нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 2010 становить 177 696 грн. 35 коп. (сто сімдесят сім тисяч шістсот дев'яносто шість гривень 35 копійок).". Вказану угоду підписано сторонами, скріплено печатками та, відповідно, зареєстровано.

Статтею 13 Закону України "Про оцінку земель" визначено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок обов'язково проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Відповідно до ст.23 Закону України "Про плату за землю" (в редакції, чинній станом на момент укладення спірного договору) передбачалось, що грошова оцінка земельної ділянки проводиться Державним комітетом України по земельних ресурсах за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України. Грошова оцінка земельної ділянки щороку станом на 1 січня уточнюється на коефіцієнт індексації, порядок проведення якої затверджується Кабінетом Міністрів України.

Грошова оцінка землі застосовується для економічного регулювання земельних відносин при укладанні цивільно-правових угод, передбачених законодавством України (ст.24 Закону України "Про плату за землю").

З огляду на все наведене вище, суд дійшов до висновку, що на момент укладення спірного договору, проведення нормативної грошової оцінки земельної ділянки було обов'язковим для визначення розміру орендної плати за земельну ділянку державної власності, яка є предметом спірного договору.

Враховуючи зазначене, дотримання належного економічного регулювання земельних правовідносин, забезпечення надходжень платежів з орендної плати до місцевих бюджетів у законодавчо визначених межах шляхом їх вірного правового врегулювання безпосередньо належить до інтересів держави, з огляду на що доводи прокурора про суперечність оскаржуваного договору оренди землі вимогам законодавства України знайшли своє підтвердження та є обґрунтованими.

Разом з тим, відповідачем 1 (ТОВ "Агролатінвест") заявлено про сплив позовної давності за вимогами в даній справі, що вбачається з відзиву на позовну заяву (т.с. І а.с. 44-46) та із заяви про застосування позовної давності (т.с. І а.с. 53-55).

Щодо вказаної заяви суд зазначає наступне:

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст.256 ЦК України).

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 ст.260 ЦК України передбачено, що позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу.

Положеннями статей 253-255 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

Згідно з ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

З висновків Верховного Суду України вбачається, що для правильного застосування ч.1 ст.261 ЦК України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й об'єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав. Для прокурора перебіг позовної давності за позовними заявами, поданими в інтересах державних органів, органів місцевого самоврядування, має рахуватися з часу, коли відповідний орган довідався чи міг довідатися про порушення його прав чи особу, що їх порушила.

При цьому, вирішуючи питання щодо пропуску прокурором позовної давності, суд виходить з того, що в даній справі прокурор звернувся до суду в інтересах держави за захистом прав держави в особі її уповноваженого органу.

Судом встановлено, що станом на момент укладення спірного договору уповноваженим органом держави щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення, які є предметом договору, в силу вимог чинної на той час ст.122 та п.12 Розділу Х «Перехідні положення» ЗК України була Нововодолазька РДА.

Частиною 2 статті 2 ЦК передбачено, що одним з учасників цивільних відносин є держава Україна, яка згідно зі статтями 167, 170 ЦК набуває і здійснює цивільні права та обов'язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом, та діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

Одним із таких органів є прокуратура, на яку покладено функції представництва інтересів держави в суді у випадках, визначених законом.

За змістом статті 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) у редакції, чинній на час звернення прокурора з позовом господарський суд порушує справи за позовними заявами, зокрема прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. Прокурор у позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Відповідно до частин 2, 4 статті 29 ГПК у редакції, чинній на час звернення прокурора з позовом, у разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. Прокурор, який бере участь у справі, несе обов'язки і користується правами сторони, крім права на укладення мирової угоди.

Строк, у межах якого пред'являється позов як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб'єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу) ЦК визначено як позовна давність (стаття 256 ЦК).

Вдруге необхідно зазначити, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК), перебіг якої відповідно до частини 1 статті 261 цього Кодексу, починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Отже, як у випадку пред'явлення позову самою особою, право якої порушено, так і в разі пред'явлення позову в інтересах зазначеної особи іншою уповноваженою на це особою відлік позовної давності обчислюється однаково - з моменту, коли особа довідалася або мала об'єктивну можливість довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

При цьому, оскільки вимоги прокурора є похідними від вимог органів державної влади, права та інтереси яких він захищає, перебіг строку позовної давності розпочинається з моменту, коли про порушення прав та інтересів держави дізнався саме відповідний орган державної влади, а не прокурор.

Наведене відповідає висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду України у справах №3-932гс17 від 18.10.2017, №3-869гс17 від 16.08.2017, №3-455гс17 від 07.06.2017, №3-1486гс16 від 22.03.2017, №916/2122/13 від 22.04.2015 року, №11/163/2011/5003 від 25.03.2015, з чим повністю погоджується суд та не вбачає підстав для відступу від викладеної правової позиції.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що прокурор здійснює представництво органу, в інтересах якого він звертається до суду, на підставі закону (процесуальне представництво), а тому положення закону про початок перебігу строку позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із позовом про захист інтересів держави, у справі, що розглядається, в особі ГУ Держгеокадастру у Харківській області, Старовірівської сільської ради, але не наділяє прокурора повноваженнями ставити питання про поновлення строку позовної давності за відсутності відповідного клопотання з боку самої особи, в інтересах якої він звертається до суду.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду України, зокрема: від 07.06.2017 у справі № 910/27025/14, від 27.05.2014 у справі №3-23гс14, від 25.03.2015 у справі № 3-21гс15, від 22.03.2017 у справі № 3-1486гс16.

Крім того, у постанові Верховного Суду України від 16.09.2015 у справі №6-68цс15 зазначено, що держава несе ризик спливу позовної давності на оскарження нею незаконних правових актів державних органів, якими порушено право власності чи інше речове право.

Тобто, на час укладення оскаржуваного договору оренди землі сільськогосподарського призначення уповноваженим органом держави щодо розпорядження цими землями, оренди, з урахуванням вимог чинної на той час статті 122 та пункту 12 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України була Нововодолазька РДА. Внаслідок змін у чинному законодавстві України до ГУ Держгеокадастру у Харківській області перейшли повноваження Нововодолазької РДА щодо розпорядження спірною земельною ділянкою і здійснення контролю за нею.

При цьому, в спірних правовідносинах суб'єктом прав є саме держава, а не її конкретний орган, а тому зміна уповноваженого органу не змінює порядку перебігу позовної давності.

Визначаючи початок перебігу позовної давності у справі, що розглядається, слід ураховувати, коли про порушене право дізналася держава в особі уповноваженого органу, а не конкретний орган, який виконував відповідні функції на той чи інший час і змінювався внаслідок прийняття нових нормативних актів.

Так, як вбачається з матеріалів справи, про порушення прав уповноважений орган держави (на той час - Нововодолазька РДА) знав на момент укладення спірного договору, оскільки останній був обізнаний про те, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки проведена не була, зважаючи на те, що Нововодолазька РДА затверджувала технічну документацію на спірну земельну ділянку.

Разом з тим, подальша зміна уповноваженого органу на здійснення відповідних функцій держави, не є підставою для зміни порядку перебігу строку позовної давності та не слугує обставиною для переривання такого перебігу.

У даному разі, початок перебігу позовної давності - 05 грудня 2007 року, що пов'язується з моментом укладення спірного договору та закінчення такого строку за спливом трьох років - 05 грудня 2010 року.

З даним позовом прокурор звернувся у серпні 2017 року, що свідчить про пропуск позовної давності в даній справі та слугує підставою для відмови в позові.

Відповідно до п.п.3,4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Поряд з тим, суд зазначає, що відповідно до ч.5 ст.267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Слід зазначити, що в матеріалах справи відсутня заява позивача про визнання поважними причин пропуску позовної давності, при цьому, варто зауважити, що прокурор здійснює представництво органу, в інтересах якого він звертається до суду, на підставі закону (процесуальне представництво), а тому положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється і на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів, в особі уповноваженого органу, але не наділяє прокурора повноваженнями порушувати питання про поновлення строку позовної давності за відсутності такого клопотання з боку самої особи, в інтересах якої прокурор звертається до суду.

При цьому, суд посилається на практику Європейського суду з прав людини щодо принципу «належного урядування», зважаючи на: укладення спірного договору більш як 12 років тому, безпосередню участь уповноваженого органу держави в укладенні такого договору, а також наявну можливість виправити свою помилку та захистити свої права, шляхом визначення нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки та внесення відповідних змін до договору.

Враховуючи все наведене вище, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову, у зв'язку зі спливом позовної давності.

З огляду на приписи ст.129 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи висновки господарського суду щодо відмови в задоволенні позову, судовий збір зі сплати судового збору в даному разі залишається за прокурором.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 231, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 26.09.2018 р.

Суддя ОСОБА_3