КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2018 р. Справа№ 910/10504/18

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Мартюк А.І.

Алданової С.О.

секретар судового засідання: Іванов О.О.

за участю представників:

від заявника: Ващинець І.І.;

від відповідача : Лошаков Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "КРАЙ ПРОПЕРТІ"

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 09.08.2018

у справі №910/10504/18 (суддя Балац С.В.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "АТЛАНТ ФІНАНС"

до Дочірнього підприємства "КРАЙ ПРОПЕРТІ"

про забезпечення позову

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АТЛАНТ ФІНАНС" (далі - Заявник) звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою до Дочірнього підприємства "КРАЙ ПРОПЕРТІ" (далі - відповідач) про забезпечення позову (далі - Заява) шляхом:

- заборони відповідачу в особі будь-яких органів, посадових осіб, працівників або представників вчиняти будь-які дії, спрямовані на розірвання/припинення або відмову від договору оренди частини нежилого будинку-громадського центру і об'єктами (в літ. А) за адресою м. Київ, вул. Академіка Глушкова, 13-Б, який був укладений між відповідачем та заявником 30.04.2015, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Діонісьєвою А.Е. та зареєстрований в реєстрі за №929;

- заборони відповідачу в особі будь-яких органів, посадових осіб, працівників або представників вчиняти будь-які дії, направлені на перешкоджання заявнику в тому числі його суборендарям, у користуванні частиною нежилого будинку - громадського центру з об'єктами (в літ. А), що знаходиться за адресою м. Київ, проспект Академіка Глушкова, 13-Б, які передані в оренду заявнику за договором оренди, укладеним між відповідачем та заявником 30.04.2015, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Діонісьєвою А.Е. та зареєстрованим в реєстрі за №929, у тому числі, але не виключно, заборони відповідачу вчиняти будь-які дії, спрямовані на обмеження або відключення указаної частини нежилого будинку від електроенергії, комунальних послуг з водопостачання, каналізації, належним безперервним функціонуванням систем кондиціонування, вентиляції, опалення та пожежогасіння протягом усього строку оренди та будь-які дії, спрямовані на обмеження та перешкоджання користування загальними зонами нежилого будинку - громадського центру з об'єктами (в літ. А), визначених в договорі оренди, укладеним між відповідачем та заявником 30.04.2015, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Діонісьєвою А.Е. та зареєстрованим в реєстрі за №929 та Договорі про надання права від 12.11.2015 №12/11/15, який укладений між відповідачем та заявником;

- заборони відповідачу в особі будь-яких органів, посадових осіб, працівників або представників вчиняти будь-які дії щодо обмеження доступу заявнику, в тому числі його суборендарям, до частини нежилого будинку - громадського центру з об'єктами (в літ. А), що знаходиться за адресою м. Київ, проспект Академіка Глушкова, 13-Б, які передані в оренду заявнику згідно з договором оренди, укладеним між відповідачем та заявником, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Діонісьєвою А.Е. та зареєстрованим в реєстрі за №929.

Заявник в обґрунтування своєї заяви стверджував наступне:

- 30.04.2015 між заявником як орендарем та відповідачем, як орендодавцем, укладено договір оренди частини нежилого будинку-громадського центру з об'єктами (в літ. А), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Діонісьєвою А.Е. та зареєстрованим в реєстрі за №929 (далі - Договір оренди), відповідно до предмету якого відповідач (з урахуванням п. 10.4 цього Договору) передає, а заявник (з урахуванням п. 10.4 цього Договору) приймає у строкове платне користування частину нежилого будинку-громадського центру з об'єктами (в літ. А), що знаходиться за адресою: місто Київ, проспект Академіка Глушкова, 13-Б (п. 1.1 Договору оренди). В подальшому, між заявником та відповідачем укладено договір про надання права від 12.11.2015 №12/11/15 (далі - Договір про надання права), відповідно до предмету якого з метою збільшення кількості відвідувачів ТРЦ "МАГЕЛАН" та, зокрема, гіпермаркету "КАРАВАН", відповідач надає заявнику право власними силами, згідно з умовами цього договору в межах, визначених додатком №1 до цього договору, організувати облаштування паркувальних місць, процес паркування транспортних засобів та належне утримання протягом дії цього договору паркувальної зони, розташованої на прилеглій до ТРЦ "МАГЕЛАН" території за адресою: м. Київ, проспект Академіка Глушкова, 13-Б (п. 1.1 Договору про надання права);

- у зв'язку із зміною власника будівлі громадського центру, частину якого було передано в оренду заявнику, відповідачем здійснюються дії, спрямовані на порушення та невизнання права користування такими приміщеннями заявником, наданим йому згідно з Договором оренди та Договором про надання права №12/11/15, а також відповідач намагається розірвати зазначені договори. Такі дії відповідача свідчать про невизнання ним права Заявника користуватися частиною нежилого будинку-громадського центру з об'єктами (в літ. А), що знаходиться за адресою: місто Київ, проспект Академіка Глушкова, 13-Б (ТРЦ "МАГЕЛАН");

- односторонні правочини відповідача про відмову від Договору оренди та Договору про надання права №12/11/15, які оформлені повідомленням про розірвання договору вих. №04/06/2018 від 04.06.2018 та повідомленням про відмову від Договору оренди вих. №24/07/2018-2 від 24.07.2018, суперечать чинному законодавству, зокрема ст.ст. 218, 291 ГК України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.08.2018 у справі №910/10504/18 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "АТЛАНТ ФІНАНС" про забезпечення позову задоволено частково. З метою забезпечення позову:

- заборонено відповідачу в особі будь-яких органів, посадових осіб, працівників або представників вчиняти будь-які дії, направлені на перешкоджання заявнику в тому числі його суборендарям, у користуванні частиною нежилого будинку - громадського центру з об'єктами (в літ. А), що знаходиться за адресою м. Київ, проспект Глушкова, 13-Б, які передані в оренду заявнику за договором оренди частини нежилого будинку-громадського центру з об'єктами (в літ. А) від 30.04.2015, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Діонісьєвою А.Е. та зареєстрованим в реєстрі за №929, у тому числі, але не виключно, заборонити відповідачу вчиняти будь-які дії, спрямовані на обмеження або відключення вказаної частини нежилого будинку від електроенергії, комунальних послуг з водопостачання, каналізації, належним безперервним функціонуванням систем кондиціонування, вентиляції, опалення та пожежогасіння протягом усього строку оренди та будь-які дії, спрямовані на обмеження та перешкоджання користування загальними зонами нежилого будинку - громадського центру з об'єктами (в літ. А), визначених в договорі оренди частини нежилого будинку-громадського центру з об'єктами (в літ. А) від 30.04.2015, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Діонісьєвою А.Е. та зареєстрованим в реєстрі за № 929 та договорі про надання права від 12.11.2015 №12/11/15, укладеному між заявником та відповідачем;

- заборонено відповідачу в особі будь-яких органів, посадових осіб, працівників або представників вчиняти будь-які дії щодо обмеження доступу ТОВ "АТЛАНТ ФІНАНС", в тому числі його суборендарям, до частини нежилого будинку - громадського центру з об'єктами (в літ. А), що знаходиться за адресою м. Київ, проспект Академіка Глушкова, 13-Б, які передані в оренду заявнику згідно договору оренди частини нежилого будинку-громадського центру з об'єктами (в літ. А) від 30.04.2015, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Діонісьєвою А.Е. та зареєстрованим в реєстрі за № 929.

Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову, місцевий господарський суд зазначив наступне.

- статтею 136 ГПК України встановлено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

- заявник в поданій до суду заяві, зокрема, просить суд заборонити відповідачу вчиняти будь-які дії, спрямовані на розірвання/припинення або відмову від Договору оренди. Проте, заборона відповідачу вчиняти дії, які направлені на розірвання укладених договорів, не є тим заходом, невжиття якого до пред'явлення заявником позову до суду зробить неможливим здійснення заявником господарської діяльності в орендованих приміщеннях або таким, що істотно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду.

- вимоги заявника про заборону відповідачу вчиняти будь-які дії направлені на перешкоджання заявнику здійснювати користування орендованими приміщеннями/територіями відповідно до укладених між сторонами договорів, а також заборону відповідачу здійснювати обмеження доступу до таких приміщень, за висновками суду є саме тими заходами забезпечення позову, які в розумінні приписів статті 136 Господарського процесуального кодексу України, є ефективними для захисту оспорюваних прав заявника та такими, що відповідають змісту порушеного права останнього, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.08.2018 у справі №910/10504/18 та відповідно в задоволенні заяви заявника про забезпечення позову відмовити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою та підлягає скасуванню, оскільки не було з'ясовано всі обставини справи та не перевірено чи є підстави застосування заходів забезпечення. Зокрема, відповідач вказував про те, що 13.08.2018 заявник звернувся до місцевого господарського суду з позовом до відповідача, предметом якого є стягнення забезпечувального платежу за Договором оренди у розмірі 4 392 652, 00 грн., зв'язок між застосованими заходами забезпечення позову та предметом позову заявника про стягнення забезпечувального платежу за Договором оренди відсутній, заявником не обґрунтовано та не підтверджено доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову, застосовані заходи забезпечення позову не спрямовані на досягнення мети забезпечення позову щодо виключення утруднення при виконанні рішення.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.08.2018 апеляційну скаргу відповідача передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Зубець Л.П., суддів Мартюк А.І., Алданової С.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.08.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.08.2018 у справі №910/10504/18 та призначено до розгляду в судовому засіданні на 27.09.2018.

Надано право заявнику можливість подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку зазначеного в п. 2 ухвали про відкриття провадження.

20.09.2018 через Відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від заявника надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити скаргу відповідача без задоволення, а оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду без змін, як таку, що відповідає чинному законодавству.

В судове засідання 27.09.2018 з'явилися представники заявника, відповідача.

Представник відповідача в судовому засіданні 27.09.2018 вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити. Представник заявника заперечував проти апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив суд залишити скаргу без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.08.2018 у справі №910/10504/18 - без змін як таку, що була ухвалена з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм процесуального права. Окрім того, представником заявника було наголошено, що 17.08.2018 заявник звернувся з позовною заявою до місцевого господарського суду із зазначеними в заяві про забезпечення позову вимогами.

В судовому засіданні 27.09.2018 було оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників заявника, відповідача, дослідивши надані до матеріалів справи докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.

Питання забезпечення позову, підстави його застосування та заходи врегульовано приписами Глави 10 Господарського процесуального кодексу України (ГПК України).

Відповідно до ст.136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 137 ГПК України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо).

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Як вбачається з матеріалів справи, між відповідачем, як орендодавцем та заявником, як орендарем, укладено договір оренди частини нежилого будинку-громадського центру з об'єктами (в літ. А) від 30.04.2015 (том 1, аркуші справи 13-22), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Діонісьєвою А.Е. та зареєстрованим в реєстрі за №929, відповідно до предмету якого відповідач (з урахуванням п. 10.4 цього Договору) передає, а заявник (з урахуванням п. 10.4 цього Договору) приймає у строкове платне користування частину нежилого будинку-громадського центру з об'єктами (в літ. А), що знаходиться за адресою: місто Київ, проспект Академіка Глушкова, 13-Б (п. 1.1 Договору оренди).

Пунктом 2.3 Договору оренди визначено, що строк оренди становить 12 (дванадцять) років з моменту підписання сторонами Акту приймання-передачі приміщення, передбаченого п. 2.2.1 цього Договору.

В подальшому, між заявником та відповідачем укладено договір про надання права від 12.11.2015 №12/11/15 (том 1, аркуші справи 41-43), відповідно до предмету якого з метою збільшення кількості відвідувачів ТРЦ "МАГЕЛАН" та, зокрема, гіпермаркету "КАРАВАН", відповідач надає заявнику право власними силами, згідно з умовами цього договору в межах, визначених додатком №1 до цього договору, організувати облаштування паркувальних місць, процес паркування транспортних засобів та належне утримання протягом дії цього договору паркувальної зони, розташованої на прилеглій до ТРЦ "МАГЕЛАН" території за адресою: м. Київ, проспект Академіка Глушкова, 13-Б (п. 1.1 Договору про надання права).

Положеннями пункту 5.1 Договору про надання права, зокрема, передбачено, що цей договір набирає чинності з моменту укладення його сторонами і діє до 30.09.2018.

Відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно з 19.12.2017 власником нежилого будинку - громадського центру з об'єктами (в літ. А), що знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Академіка Глушкова, 13-Б є акціонерне товариство "СБЕРБАНК" (том 1, аркуші справи 46-48).

Звертаючись до місцевого господарського суду, Заявник вказував, що з 25.04.2018 відбувається часткове припинення постачання електроенергії до приміщень, які передані в користування заявникові, а саме: припинено електропостачання лінії кас і частини торгівельної зали, відключено систему запобігання крадіжок товару у відділі продажу мультимедійної техніки, що практично унеможливлює користування вказаною частиною нежилого будинку - громадського центру.

Вказані доводи заявник підтверджує актами огляду та перевірки об'єкту від 25.04.2018, від 26.04.2018, від 10.05.2018, від 11.05.2018, від 13.05.2018, від 14.05.2018, від 17.05.2018, від 18.05.2018, від 19.05.2018, від 20.05.2018, від 25.05.2018, від 21.06.2018 (том 1, аркуші справи 49-60).

Листом від 14.05.2018 № 14/05/18 Заявник звернувся до відповідача, в якому запропоновано останньому надати роз'яснення про причини відключення електроенергії та забезпечити належне електропостачання до приміщень.

Також листом від 24.05.2018 №24/05/18-1 заявником направлена відповідачу претензія про припинення порушень та відшкодування збитків .

Проте, вимоги заявника про усунення перешкод у користуванні приміщеннями відповідно до умов договорів оренди залишені відповідачем без відповіді та виконання.

В свою чергу, заявником 06.06.2018 отримано повідомлення від відповідача від 04.06.2018 №04/06/2018 про розірвання Договору про надання права в односторонньому порядку на двадцятий робочий день з моменту отримання повідомлення з посиланням на п.п. 4.2, 5.3 вказаного договору, яке мотивоване використанням заявником паркувальної зони не в межах наданого права та припинення діяльності гіпермаркету 02.06.2018, розміщеного на території орендованих приміщень.

Відповідачем направлена на адресу заявника претензія від 10.07.2018 №10/07/18, в якій відповідач з посиланням на припинення дії Договору про надання права вимагає від заявника звільнити паркувальну зону від змонтованих об'єктів та привести її у первісний стан (до укладення вказаного договору). Також відповідач, листом від 27.07.2018 №27/07/18, повідомив заявника про те, що відповідачем власними силами буде звільнено зону паркування в період до 10.08.2018.

Заявником було отримано повідомлення відповідача від 24.07.2018 №24/07/2018-2 про відмову від Договору оренди, відповідно до якого останній заявляє про відмову від такого договору в односторонньому порядку та повідомляє, що Договір оренди вважається таким, що припинив свою дію 03.08.2018.

Відповідно до листа відповідача від 03.08.2018 № 03/08/18-3, останній вимагає від заявника 03.08.2018 припинити здійснювати комерційну діяльність в орендованих приміщеннях та повернути такі приміщення відповідачу.

Зазначені вище дії, які були направлені на перешкоджання користування заявнику приміщеннями не є надуманими, безпідставними та такими, що ґрунтуються на припущеннях, як стверджує відповідач, а підтверджуються відповідними доказами.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, місцевий господарський суд, повно, всебічно та об'єктивно розглянув заяву про забезпечення позову та дійшов правильного висновку про необхідність частково задовольнити вказану заяву.

Приписами статті 136 ГПК України встановлено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заявник в поданій до суду заяві, зокрема, просить суд заборонити відповідачу вчиняти будь-які дії, спрямовані на розірвання/припинення або відмову від Договору оренди.

Проте, заборона відповідачу вчиняти дії, які направлені на розірвання укладених договорів, не є тим заходом, невжиття якого до пред'явлення заявником позову до суду зробить неможливим здійснення заявником господарської діяльності в орендованих приміщеннях або таким, що істотно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, що вимоги заявника про заборону відповідачу вчиняти будь-які дії направлені на перешкоджання заявнику здійснювати користування орендованими приміщеннями/територіями відповідно до укладених між сторонами договорів, а також заборону відповідачу здійснювати обмеження доступу до таких приміщень, за висновками суду є саме тими заходами забезпечення позову, які в розумінні приписів статті 136 Господарського процесуального кодексу України, є ефективними для захисту оспорюваних прав заявника та такими, що відповідають змісту порушеного права останнього, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Враховуючи викладені вище обставини, приймаючи до уваги намір заявника звернутися до суду із позовом до відповідача, з метою недопущення припинення господарської діяльності заявника, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про часткове задоволення поданої Заяви в частині заборони відповідачу вчиняти будь-які дії направлені на перешкоджання заявнику здійснювати користування орендованими приміщеннями/територіями відповідно до укладених між сторонами договорів, а також заборону відповідачу здійснювати обмеження доступу до таких приміщень.

Судом апеляційної інстанції встановлено з цього приводу, що 17.08.2018 позивач звернувся до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до відповідача про визнання недійсним одностороннього правочину та визнання права (том 1, аркуші справи 156-163). Крім того, в даній позовній заяві зазначено про вжиття заходів забезпечення позову оскаржуваною ухвалю суду у справі №910/10504/18.

Тобто, позивачем виконані вимоги зазначені в ч. 3 ст. 138 ГПК України, щодо пред'явлення позовної заяви протягом десяти днів з моменту постановлення ухвали про забезпечення позову, у випадку подання заяви про забезпечення позову до пред'явлення позову.

Отже місцевий господарський суд дійшов правильного висновку, що вжиття вказаних заходів забезпечення пов'язано з майбутнім предметом позовних вимог, є адекватним, розумним і співмірним заходом до забезпечення позову та відповідає принципу забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також не порушує прав та охоронюваних законом інтересів відповідача.

З наявних матеріалів справи колегія суддів вбачає наявність зв'язку між вказаним вище заходом забезпечення позову і предметом спору, співмірність та адекватність зазначеного заходу із заявленими заявником вимогами.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд керується тим, що у випадку задоволення позову, судове рішення має бути реалізованим, позаяк це рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Рішення суду безумовно має бути виконаним і що його невиконання загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини (надалі Суд) право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція), було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обовязкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hor№sby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgme№ts a№d Decisio№s 1997-II).

Із урахуванням цього, будь-яке можливе забезпечення позову, у випадку найменшої загрози його невиконання, є виправданим, якщо занижує поріг легітимного сподівання особи на захист свого порушеного права, і є законним, необхідним та збалансованим із правами усіх сторін спору.

Обставини викладені в заяві про забезпечення позову та докази надані в їх підтвердження вказують на наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст. ст. 7, 13 ГПК України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В ст. ст. 76-79 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до вимог ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем не надано доказів на спростування висновків місцевого господарського суду.

Згідно зі ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи до уваги вищенаведені обставини справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвала Господарського суду міста Києва від 09.08.2018 у справі №910/10504/18 відповідає загальним вимогам, встановленим Господарським процесуальним кодексом України, а тому правових підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається. Апеляційна скарга Дочірнього підприємства "КРАЙ ПРОПЕРТІ" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.08.2018 у справі №910/10504/18 підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати на підставі ст.129 ГПК України покладаються на апелянта (відповідач у справі).

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 13, 14, 73, 74, 76, 86, 129, 136-140, 253-255, 269, 271, 275, 276, 281-284, 288 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "КРАЙ ПРОПЕРТІ" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.08.2018 у справі №910/10504/18 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.08.2018 у справі №910/10504/18 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/10504/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді А.І. Мартюк

С.О. Алданова