ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2018 р. м. Київ Справа № 911/1408/18

Розглянувши матеріали справи за позовом Приватного акціонерного товариства «Київобленерго»

до Миронівської міської ради

про стягнення 13794,28 грн.

За участю секретаря судового засідання Беркут Я.О.

Суддя Карпечкін Т.П.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність № 169 від 12.06.2018 року);

від відповідача: не зявився.

обставини справи:

В провадженні Господарського суду Київської області знаходиться справа за позовом Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» до Миронівської міської ради про стягнення 13794,28 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 02.07.2018 року відкрито провадження у справі №911/1408/18, справу №911/1408/18 призначено за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 01.08.2018 року.

23.07.2018 року від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи з підстав викладених у поданому клопотанні та письмові пояснення по суті спору.

27.07.2018 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, яким останній проти позову заперечує, та просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Сторони, належним чином повідомлені про дату, час і місце підготовчого засідання, в судове засідання 01.08.2018 року не зявилися, відповідач про причини неможливості прибуття до суду не повідомив.

Розглянувши клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, суд дійшов висновку про поважність причин неявки представника позивача в судове засідання та про задоволення відповідного клопотання.

Ухвалою від 01.08.2018 року підготовче засідання у справі у справі № 911/1408/18 було відкладено на 15.08.2018 року.

10.08.2018 року представником позивача подано відповідь на відзив. 14.08.2018 року від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника.

В судовому засіданні 15.08.2018 року представник позивача позовні вимоги, з підстав викладених у позовній заяві, підтримав в повному обсязі, уточнень позовних вимог не має. Також зазначив і про те, що позивачем повідомлено про всі обставини справи, які йому відомі, та надані суду всі наявні в нього докази.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце підготовчого засідання, в судове засідання 15.08.2018 року не зявився.

Враховуючи, що судом під час підготовчого судового засідання вирішено питання, зазначені в ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України та вчинено усі необхідні дії, передбачені ст. 177 Господарського процесуального кодексу України, з метою забезпечення правильного, своєчасного та безперешкодного розгляду справи по суті, ухвалою від 15.08.2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу № 911/1408/18 до судового розгляду по суті на 12.09.2018 року.

В судовому засіданні 12.09.2018 року представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання 12.09.2018 року не зявився.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У звязку з чим, в судовому засіданні 12.09.2018 року судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, у нарадчій кімнаті, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши надані докази, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин, 21.10.2006 року між Закритим акціонерним товариством «А.Е.С.Київобленерго», правонаступником якого є позивача (Приватне акціонерне товариство «Київобленерго») та Миронівською міською радою (відповідач) було укладено Договір про постачання електричної енергії № 68 (надалі - Договір), відповідно до умов якого позивач є постачальником електричної енергії, а відповідач - споживачем електричної енергії.

Відносини між юридичними споживачами та енергопостачальниками на час виникнення спірних правовідносин регулювалися Правилами користування електричною енергією (надалі - ПКЕЕ), які затверджені Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 року N 28. Правила обовязкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності.

Згідно п. 1.3. ПКЕЕ постачання електричної енергії для забезпечення потреб електроустановки здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за регульованим тарифом.

У відповідності до п.1. ОСОБА_2 позивач (Постачальник) зобовязувався продавати електричну енергію відповідачу (Споживачу), який в свою чергу зобовязувався щомісячно сплачувати вартість використаної (купленої) ним електричної енергії та здійснювати інші платежі за умовами ОСОБА_2.

Відповідно до п.2.3.3 ОСОБА_2 Споживач зобовязується оплачувати Постачальнику електричної енергії вартість електричної енергії згідно з умовами додатку №4 «Порядок розрахунків за активну електроенергію» та Додатку №6 «Порядок зняття показів розрахункових приладів обліку електричної енергії та форма звіту Споживача про покази приладів обліку».

Позивач в позові зазначає, що порушуючи свої договірні зобовязання відповідач проводив оплату за використану електричну енергію не у повному обсязі, в результаті чого у нього перед позивачем утворилась прострочена заборгованість за спожиту електроенергію (активну) на суму 7751,64 грн. (станом на 19.06.2018 року).

Відповідна заборгованість виникла за активну електроенергію спожиту у період з березня 2017 року по травень 2018 року за наведеним в п.8 додатку 7.1 до укладеного між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 об'єктом споживання електричної енергії - «Медпункт», № електролічильника 108959960 в селі ОСОБА_3.

Відповідачем частково проводились оплату по ОСОБА_2 згідно спожитої електроенергії по вищенаведеному лічильнику, однак покази своєчасно та належним чином не знімались і не подавались Постачальнику.

Ззгідно з актом № 159671 контрольного огляду засобів обліку електричної енергії, станом на 22.03.2017 року за показниками спірного лічильника обсяг спожитої електроенергії становив 7289кВт.год, у звязку з чим, відповідачу було виставлено рахунок на оплату від 22.03.2017 року № НОМЕР_1 на суму 15206,36 грн. з ПДВ.

Наведена сума заборгованості відповідачем не сплачена і відповідач припинив сплати за наведеним лічильником, у звязку з тим, що мав намір виключити відповідну точку обліку з власного ОСОБА_2 електропостачання.

Зокрема, відповідач звертався до позивача з листом від 26.01.2017 року № 02-38/126 (про виключення з ОСОБА_2 вказаної точки обліку із показниками 4000кВт.год), також КЗ «Миронівський центр первинної медико-соціальної допомоги» звертався до позивача з листом від 27.01.2017 року № 69 про включення до свого договору про постачання електроенергії даної точки обліку з показником 4000кВт.год.

У звязку з чим, відповідачу було проведено перерахунок за використану електричну енергію по спірній точці обліку, а саме по лічильнику № 10895960 у листопаді 2017 року. Перерахунок виконано на заявлені відповідачем показники 4000 кВт.год. (рахунок № НОМЕР_2 за березень 2017 року від 13.11.2017 року), в зв'язку з чим сума заборгованості відповідача становить 7751,64 грн., однак своєчасно та в повному обсязі не сплачена.

Відповідно до п.4.2.1 ОСОБА_2 за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.3- 2.3.4 цього ОСОБА_2, з порушенням термінів, визначених в Додатку №4 «Порядок розрахунків за активну електроенергію», Споживач сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної плати.

У звязку з простроченням платежів, позивач на підставі п. 4.2.1. ОСОБА_2 та ст. 625 Цивільного кодексу України просить стягнути з відповідача 3239,54 грн. пені, 2346,32 грн. інфляційних та 456,78 грн. 3% річних.

Відповідач подав відзив, в якому проти позову заперечував, зазначив, що спірна заборгованість виникла за обєктом «Медпункт» в селі Нова Олександрівка Миронівського району Київської області, приміщення якого передано в оренду Миронівською міською радою ще з 2010 року Миронівській районній лікарні, а в подальшому (з 2013 року) і по даний час - Комунальному закладу «Миронівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги».

Оскільки, Миронівська міська рада не користується приміщенням «Медпункт» в селі Нова Олександрівка Миронівського району Київської області, відповідно, не споживає електроенергію, відсутні підстави для її оплати. Відповідач вважає, що електроенергію має оплачувати фактичний її споживач.

При цьому, також відповідач стверджує, що з 2016 року на електропостачання укладались окремі ОСОБА_2 за результатами процедур відповідно до Закону України «Про здійснення державних закупівель» про закупівлю товарів (робіт і послуг) за державні кошти. Відповідні договори укладались на постачання електроенергії до таких обєктів: адмінбудівлі Миронівської міської ради та дошкільних навчальних закладів міста (ДНЗ «Сонечко» в м. Миронівка по вул. Гагаріна, 47, ДНЗ «Зернятко» в м. Миронівка по вул. Чкалова, 38-а, ДНЗ «Цукринка» в м. Миронівка по вул. Пироженка, 1а), обєкту - «Медпукнт» в с. Нова Олександрівка в даних договорах не передбачено.

Позивач у відповіді на відзив зазначив, що постачання електричної енергії споживачам здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії. Лише на підставі договору про постачання електричної енергії виникають правовідносини Постачальника електричної енергії та Споживача з приводу поставки (продажу) електричної енергії. Інші будь-які види договорів не є підставою для виникнення правовідносин з приводу поставки (продажу) електричної енергії.

Між ПрАТ «Київобленерго» та Миронівською міською радою укладено дДоговір про постачання електричної енергії № 68 від 21.10.2006 року, що діє по даний час. Інших договорів про постачання електричної енергії не існує. Твердження відповідача про те, що щороку ними укладалися договори на постачання електроенергії не відповідає дійсності.

Об'єкти Споживача до яких Постачальником постачається електрична енергія визначаються у додатку № 7.1 ОСОБА_2 про постачання електричної енергії № 68 від 21.10.2006 року.

У договорах про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти (копії даних договорів надані Відповідачем) відсутні положення про перелік об'єктів Споживача, до яких постачається електрична енергія. Ці договори визначають лише загальні вимоги до Постачальника (за даними договорами Учасник) поставити електричну енергію та права та зобовязання Споживача (Замовника) прийняти електричну енергію та оплатити її вартість. По суті договір про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти доповнює договір про постачання електричної енергії , але ні в якому випадку не замінює його.

Відповідно до додатку 7.1 ОСОБА_2 про постачання електричної енергії № 68 від 21.10.206 року об'єктом споживання електричної енергії є зокрема «Медпункт» п.8, № електролічильник 10895960 в селі ОСОБА_3.

На час виникнення спірної заборгованості спірна точка обліку з ОСОБА_2 про постачання електричної енергії № 68 від 21.10.2006 року виключена не була. В установленому порядку перед Постачальником електроенергії факт передачі обєкту в користування іншому споживачу не засвідчено, в установленому порядку зміни в Договір про постачання електричної енергії № 68 від 21.10.206 року щодо переліку обєктів Миронівської міської ради, до яких постачається електрична енергія, Сторонами не вносилися.

Відповідачем не надано доказів внесення змін до ОСОБА_2 електропостачання в частині точок обліку в установленому законодавством порядку.

Оскільки відповідна точка обліку належала до укладеного між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 електропостачання, відповідач, як Споживач за ОСОБА_2 має оплачувати поставлену за таким ОСОБА_2 електроенергію.

В разі, якщо відповідач і «Медпункт» дійсно мали намір покласти відшкодування витрат на «Медпункт» і між сторонами врегульовано відповідне питання, спірні суми можуть бути відшкодовані фактичним споживачем на користь відповідача, на якому лежить обовязок оплачувати договірне постачання електроенергії.

Згідно зі ст. 654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

У звязку з чим, сторонам необхідно привести свої договірні зобовязання до фактичних обставин у встановленому законодавством порядку.

Згідно зі ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до зі ст. 276 Господарського кодексу України загальна кількість енергії, що відпускається, визначається за погодженням сторін. У разі якщо енергія виділяється в рахунок замовлення на пріоритетні державні потреби (ліміту), енергопостачальник не має права зменшувати абоненту цей ліміт без його згоди.

Пропозиції абонента щодо кількості та видів енергії, строків її відпуску є пріоритетними за наявності виробничих можливостей у енергопостачальника.

Показники якості енергії узгоджуються сторонами на підставі національних стандартів або технічних умов шляхом погодження переліку (величини) показників, підтримання яких є обов'язком для сторін договору.

Строки постачання енергії встановлюються сторонами у договорі виходячи, як правило, з необхідності забезпечення її ритмічного та безперебійного надходження абоненту. Основним обліковим періодом енергопостачання є декада, з коригуванням обсягів протягом доби. Сторони можуть погоджувати постачання енергії протягом доби за годинами, а також час і тривалість максимальних та мінімальних навантажень.

Кількість енергії, недоодержаної у попередні періоди з вини енергопостачальника, підлягає поповненню на вимогу абонента. Якщо енергію не вибрано абонентом або недоодержано ним для обігрівання у зв'язку зі сприятливими погодними умовами, поповнення недоодержаної енергії здійснюється за погодженням сторін.

Розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону.

Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Статтею 277 Господарського кодексу України визначено, що абоненти користуються енергією з додержанням правил користування енергією відповідного виду. Правила користування енергією, якщо інше не передбачено законом, затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Правилами можуть бути передбачені типові договори постачання окремих видів енергії.

Відповідальність за порушення правил користування енергією встановлюється законом.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується заявлена в позові заборгованість відповідача за поставлену на виконання укладеного з позивачем ОСОБА_2 електропостачання в сумі 7751,64 грн., доказів оплати якої суду не надано.

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Відповідно до п.4.2.1 ОСОБА_2 за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.3- 2.3.4 цього ОСОБА_2, з порушенням термінів, визначених в Додатку №4 «Порядок розрахунків за активну електроенергію», Споживач сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної плати.

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом досліджено та встановлено, що нарахування позивачем 3239,54 грн. пені, 2346,32 грн. інфляційних та 456,78 грн. 3% річних проведені у відповідності до вимог чинного законодавства на фактичні суми прострочення в межах періодів прострочення. Таким чином, відповідні вимоги є правомірними, обґрунтованими, відповідачем по суті не спростовані відповідним контр розрахунком, підлягають задоволенню в заявлених в позові сумах 3239,54 грн. пені, 2346,32 грн. інфляційних та 456,78 грн. 3% річних.

Як визначено ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем доведені та обґрунтовані, відповідачем не спростовані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до статей 123, 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» до Миронівської міської ради про стягнення 13794,28 грн. задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Миронівської міської ради (08801, Київська обл., м.Миронівка, вул. Соборності, буд. 48, ідентифікаційний код 04054984) на користь Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» (08132, Київська обл., м. Вишневе, вул. Київська, 2-Б, ідентифікаційний код 23243188) Миронівський районний підрозділ (поточний рахунок з спеціальним режимом використання 4279 в ПАТ «Державний ощадний банк України», МФО 322669) 7751 (сім тисяч сімсот пятдесят одна) грн. 64 коп. основного боргу.

3. Стягнути з Миронівської міської ради (08801, Київська обл., м. Миронівка, вул. Соборності, буд. 48, ідентифікаційний код 04054984) на користь Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» (08132, Київська обл., м. Вишневе, вул. Київська, 2-Б, ідентифікаційний код 23243188, поточний рахунок 7308 в ПАТ «Альфа-Банк», МФО 300346) 3239 (три тисячі двісті тридцять девять) грн. 54 коп. пені, 456 (чотириста пятдесят шість) грн. 78 коп. 3% річних, 2346 (дві тисячі триста сорок шість) грн. 32 коп. інфляційних та 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. судового збору.

4. Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання апеляційної скарги відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 розділу ХІ Господарського процесуального кодексу України

Повне рішення складено: 26.09.2018 р.

Суддя Т.П. Карпечкін