ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19.09.2018р. Справа №905/1472/17

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Сковородіної О.М., судді Чорненької І.К., судді Величко Н.В.,

при секретарі судового засідання Нарожній М.С.,

у справі за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімекс Лімітед», м.Київ

до відповідача: ОСОБА_1 акціонерного товариства «Макіївкокс», м.Покровськ

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_2 акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ

про стягнення 2 021 392, 19 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

від третьої особи: не з'явився

В провадженні господарського суду Донецької області знаходиться справа №905/1472/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімекс Лімітед», м.Київ до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Макіївкокс», м.Покровськ за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ про стягнення 2 021 392, 19 грн.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 30.06.2017р. зазначену справу передано на розгляд судді Сковородіній О.М.

Ухвалою суду від 30.06.2017р. за вказаним позовом порушено провадження по справі.

Ухвалою від 21.08.2017р. залучено до участі у справі Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на порушення відповідачем умов договору оренди №28-01-16М/29 від 28.01.2016р. в частині проведення своєчасної та в повному обсязі оплати орендних платежів у розмірі 1956930,06 грн. за період з квітня по червень 2017 року, що стало підставою для нарахування пені, 3% річних та інфляційних.

Відповідач у відзиві проти задоволення позовних вимог заперечував з посиланням на те, що після укладення договору оренди №28-01-16М/29 від 28.01.2016р. відбулась істотна зміна обставин, зокрема, розпорядженням ПАТ «Українська залізниця» №Ц-1/74 від 11.02.2017р. запроваджено тимчасове обмеження на перевезення всіх вантажів і порожніх вагонів з усіх станцій України призначенням станції, які знаходяться на території, на якій органами державної влади тимчасово не здійснюються або здійснюються не в повному обсязі їх повноваження, внаслідок чого відповідач був позбавлений можливості здійснення перевезень з використанням орендованих цистерн.

Крім того, за твердженням відповідача, 17.03.2017р. внаслідок захоплення приміщень, будівель, технічних засобів та механізмів невстановленими озброєними особами, Приватне акціонерне товариство «Макіївкокс» втратило контроль над майном, в тому числі, над 4 цистернами (№50700202, №50700269, №20700285, №20700301), які перебувають на непідконтрольній українській владі території.

Водночас, перебування спірних цистерн на території проведення антитерористичної операції також підтверджується інформацією, викладеною ПАТ «Українська залізниця» (філія «Головний інформаційно-обчислювальний центр») у листі №36/1199 від 27.09.2017р.

В той же час, відповідно до сертифікату Торгово-промислової палати України №7867 від 26.10.2017р. засвідчено настання форс-мажорних обставин з 12.02.2017р. для ОСОБА_1 акціонерного товариства «Макіївкокс» щодо виконання обовязку з використання майна орендодавця за цільовим призначення та здійснення відповідних платежів за договором оренди №28-01-16М/29 від 28.01.2016р.

Розгляд справи неодноразово зупинявся у звязку з надходженням апеляційних та касаційних скарг відповідача на прийняті у справі процесуальні документи та необхідністю скерування матеріалів справи до судів вищих інстанцій.

Виходячи зі змісту протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.08.2017р. справу №905/1472/17 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Сковородіна О.М., судді Попов О.В., Тарапата С.С.

Склад суду неодноразово змінювався.

Ухвалою господарського суду від 31.07.2018р. закрито підготовче провадження у справі №905/2520/16 та призначено розгляд справи по суті на 21.08.2018р.

У звязку з перебуванням суддів Тарапати С.С., Чернової О.В. у відпустці, до складу судової колегії були внесені зміни. За результатами автоматичного визначення складу колегії суддів від 21.08.2018р. було призначено судову колегію у складі: головуючого судді Сковородіної О.М., судді Чорненької І.К., судді Величко Н.В.

За приписами ч.14 ст.32 Господарського процесуального кодексу України, у разі зміни складу суду на стадії розгляду справи по суті суд повторно розпочинає розгляд справи по суті, крім випадку, коли суд ухвалить рішення про повторне проведення підготовчого провадження.

У судовому засіданні 21.08.2018р. оголошувалась перерва на 18.09.2018р.

У судовому засіданні 18.09.2018р. було оголошено перерву на 19.09.2018р.

Представники сторін у судове засідання 19.09.2018р. не зявились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчить розписка про перерву в судовому засіданні від 18.09.2018р. та телефонограма №302 від 18.09.2018р.

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми ст.43 вказаного кодифікованого акту України зобовязують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Як визначено у ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки (п.2 ч.3 ст.202 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Таким чином, враховуючи суть спору, загальну тривалість розгляду справи, суд дійшов висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами, а відсутність учасників судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

Як свідчать матеріали справи, 28.01.2016р. між позивачем (орендодавець) та відповідачем (орендар) було укладено договір оренди №28-01-16М/29.

За приписами розділу 1 договору №28-01-16М/29 від 28.01.2016р. (у редакції додаткової угоди №1 від 27.07.2016р.) орендодавець передає, а орендатор приймає у тимчасове цільове платне користування (оренду) майно, яке належить на праві власності орендодавцю залізничні цистерни моделі 15-1543-03 та моделі 15-1532 (без електричних тенів), придатні для перевезення пеку камяновугільного рідкого у кількості 16 штук на строк, встановлений цим договором, сплачує таке використання та зобовязується повернути цистерни на умовах цього договору. Загальна вартість (відновна) обєкту оренди 16 цистерн становить 2 080 000 доларів США, із розрахунку 130 000 доларів США за одну цистерну. В рамках діючого договору, орендодавець передає орендатору цистерни з можливістю їх переміщення у межах України та за межами України. Цільове призначення цистерн перевезення пека камяновугільного, рідкого.

За змістом п.п.3.1 3.2, 3.5 укладеного сторонами правочину орендар сплачує орендодавцю оренду плату за користування цистернами у національній валюті України гривні, у розмірі еквівалентному 21,50 доларів США за 1 цистерну за добу по курсу Національного банку України на дату виставлення рахунка орендодавцем, в тому числі ПДВ 20%. Орендна плата за користування цистернами, сплачується орендатором на підставі виставленого орендодавцем рахунка у вигляді передплати, не пізніше 10 числа розрахункового місяця, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на розрахунковий банківський рахунок орендодавця, вказаний у реквізитах договору. У кінці кожного звітного періоду (місяця) сторони підписують акт надання послуг оренди у поточному місяці. Акт складається у двох автентичних екземплярах із розрахунку орендної плати за користування цистернами у національній валюті України гривні, у розмірі еквівалентному 21,50 доларів США за 1 цистерну за добу по курсу Національного банку України на дату виставлення рахунку орендодавцем, в тому числі ПДВ 20%, підписується орендатором на направляється орендодавцю не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем надання послуг оренди. Орендодавець протягом 3 календарних днів, з дати його отримання, або підписує його, або направляє вмотивовану відмову від його підписання.

Моментом передачі цистерн в оренду та відрахування строку оренди є дата підписання сторонами акта приймання-передач цистерн від орендодавця до орендаря. Місцем передання цистерн в оренду є станція Ясинувата Донецької залізниці. Кількість та моделі цистерн вказуються у підписаному обома сторонами акті приймання-передачі цистерн та/або заявках орендатора (п.2.1 договору №28-01-16М/29 від 28.01.2016р.).

Акт приймання-передачі цистерн підписується уповноваженими представниками сторін протягом 5 робочих днів після прибуття цистерн на станцію Ясинувата Донецької залізниці. В актах приймання-передачі цистерн вказуються номера цистерн, дата їх передачі, технічний стан цистерн, строки проведення планових ремонтів. Повернення цистерн з користування (оренди) орендодавцю здійснюється аналогічним способом, що і передача цистерн в оренду, на підставі підписаного сторонами акта приймання-передачі цистерн (повернення) (п.п.2.3, 2.4 договору №28-01-16М/29 від 28.01.2016р.).

У відповідності до п.п.4.1.1, 4.3.1 договору орендодавець зобовязаний своєчасно передати орендатору цистерни у технічно справному стані та придатному для використання на умовах цього договору за актом приймання-передачі цистерн, а орендар зобовязаний у присутності представника орендодавця, в процесі приймання цистерн в оренду, перевірити справність (стан) цистерн, з обовязковим зазначенням відміток про недоліки в акті приймання-передач цистерн, у разі їх наявності. У випадку відсутності таких відміток в акті приймання-передачі цистерн, цистерни вважаються прийнятими в оренду орендарем у справному стані, без недоліків.

За змістом п.п.5.2, 5.3 спірного договору оренди за порушення строків внесення орендної плати, встановлених цим договором, орендодавець має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків, а також зупинити цистерни із збереженням нарахування орендної плати. У випадку несвоєчасного повернення цистерн з оренди орендар сплачує орендну плату за весь період користування цистернами з моменту закінчення строку оренди до моменту фактичної передачі цистерн орендодавцю у подвійному розмірі.

За приписами п.7.1 укладеного сторонами правочину (в редакції додаткової угоди №2 від 01.12.2016р.) останній набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріпленням печатками підприємств та діє до 31.12.2017р.

З огляду на визначений ст.204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги вказаний вище договір як належну підставу, у розумінні приписів ст.11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України зобовязання виникають, зокрема, з договору.

Згідно з ч.1 ст.759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Аналогічні за змістом приписи місить ч.1 ст.283 Господарського кодексу України.

Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ) (ч.1 ст.760 Цивільного кодексу України).

На виконання умов договору оренди №28-01-16М/29 від 28.01.2016р. (зі змінами та доповненнями), орендодавець передав орендарю майно відповідно до актів приймання-передачі залізничних цистерн за договором оренди б/н від 22.02.2016р. (цистерни №№50089986, 50700277, 50089846, 58300880, 50700285, 50700301, 50700236), б/н від 01.08.2016р. (цистерни №№50700269, 50700251, 50700244, 50700210, 50700202, 50700228), б/н від 11.08.2016р. (цистерна №57303349), б/н від 15.08.2016р. (цистерна №57355638), б/н від 23.08.2016р. (цистерна №57355844).

Як свідчать матеріали справи, 15.03.2017р. Приватне акціонерне товариство «Макіївкокс» звернулось до орендодавця з листом №026-974 від 15.03.2017р., в якому повідомило, що з 11.02.2017р. заблоковані залізничні перегони з Донецької області на підконтрольну українській владі територію, внаслідок чого порушена робота залізничного транспорту, з огляду на що, у підприємства орендаря відсутня можливість користуватись орендованими цистернами та отримувати прибуток, у звязку з чим просило позивача знизити орендну плату за користування цистернами у березні 2017 року в межах договору №28-01-16М/29 від 28.01.2016р.

У відповідь на вказане звернення, Товариство з обмеженою відповідальністю «Хімекс Лімітед» просило повернути орендовані цистерни орендодавцю та сплатити орендні платежі на умовах, погоджених у договорі №28-01-16М/29 від 28.01.2016р.) (лист №57 від 15.03.2017р.).

У подальшому, відповідач повідомив позивача, що внаслідок бокування залізничних перегонів та призупинення переміщення вантажів через лінію зіткнення (блокада з 11.02.2017р. дільниці Ясинувата Скотова), подальше виконання зобовязань за договором оренди №28-01-16М/29 від 28.01.2016р. не вбачається можливим та виявив бажання розірвати договір (лист №026-1071 від 31.03.2017р.).

У листі №95 від 12.04.2017р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Хімекс Лімітед» відмовилось від пропозиції відповідача розірвати укладений між сторонами договір оренди та вказувало, що чинною угодою передбачено певний порядок, в тому числі, представлення належних доказів засвідчення форс-мажорних обставин у разі неможливості виконання договірних зобовязань.

19.05.2017р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Хімекс Лімітед» направило на адресу орендаря претензію №143 від 19.05.2017р., у якій вимагало погашення заборгованості із внесення орендної плати за період з березня по травень 2017 року, сплати 3% річних та пені; крім того, з посиланням на приписи п.п.5.3, 5.5 договору №28-01-16М/29 від 28.01.2016р. вказувало, що розмір орендної плати у квітні, травні 2017 року розраховано у подвійному розмірі.

07.06.2017р. позивач повторно просив відповідача протягом 10 робочих днів повернути орендовані цистерни у відповідності до умов договору №28-01-16М/29 від 28.01.2016р. (лист №162 від 07.06.2011р.).

Як свідчать матеріали справи, протягом дії договору оренди №28-01-16М/29 від 28.01.2016р. Товариством з обмеженою відповідальністю «Хімекс Лімітед» направлялись орендарю рахунки-фактури для проведення орендних платежів, а саме:

- №ХМ-0000043 від 01.03.2017р. на суму 289671,94 грн. (березень 2017року),

- №ХМ-0000090 від 03.04.2017р. на суму 278864,64 грн. (квітень 2017 року),

- №ХМ-0000135 від 03.05.2017р. на суму 283243,78 грн. (травень 2017 року).

- №ХМ-0000171 від 01.06.2017р. на суму 271520,64 грн. (червень 2017 року).

В той же час, як вказує позивача та проти чого відповідач у порядку норм ст.ст.13, 74 Господарського процесуального кодексу України не заперечує, цистерни (у кількості 12 шт.) №№50700236, 50089846, 58300880, 50700251, 50700244, 50700210, 50700228, 57303349, 57355638, 57355844, 50700277, 50089986 були повернуті на адресу позивача, про що свідчать акти приймання-передачі з оренди залізничних цистерн №6 від 23.06.2017р., №7 від 18.07.2017р.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання приписів п.3.5 укладеного сторонами договору, позивачем складені акти здачі-прийняття робіт (надання послуг):

- б/н від 31.03.2017р. на суму 289671,94 грн. (березень 2017 року),

- б/н від 30.04.2017р. на суму 278864,64 грн. (квітень 2017 року),

- б/н від 31.05.2017р. на суму 283243,78 грн. (травень 2017 року),

б/н від 30.06.2017р. на суму 235883,56 грн. (червень 2017 року) (з урахування змісту акту приймання-передачі з оренди залізничних цистерн №6 від 23.06.2017р.).

Наведені вище акти за договором №28-01-16М/29 від 28.01.2016р. підписані та скріплені печаткою тільки з боку орендодавця.

За твердженням позивача, відповідач встановлений договором №28-01-16М/29 від 28.01.2016р. обовязок щодо внесення орендної плати у повному обсязі та у визначений угодою строк не виконав, внаслідок чого позивачем заявлено вимоги, зокрема, про стягнення заборгованості з орендної плати за період з березня по червень 2017 року в сумі 1 956 930,06 грн.

При цьому, орендну плату за період з квітня по червень 2017 року позивачем розраховано у подвійному розмірі, з посиланням на приписи п.5.3 договору №28-01-16М/29 від 28.01.2016р. та без урахування змісту акту приймання-передачі з оренди залізничних цистерн №6 від 23.06.2017р.

Згідно із вимогами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписами ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу норм ч.ч.1, 3 ст.762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

За приписами ч.ч.1, 4 ст.286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Стосовно вимог позивача про стягнення заборгованості зі сплати орендних платежів за користування цистернами №№50700236, 50089846, 58300880, 50700251, 50700244, 50700210, 50700228, 57303349, 57355638, 57355844, 50700277, 50089986 (12 шт.) у період з 01.03.2017р. по 23.06.2017р. включно за договором №28-01-16М/29 від 28.01.2016р., господарський суд зазначає наступне.

За приписами ст.785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Отже, у випадку, якщо орендар не повернув орендодавцеві орендоване майно у разі закінчення строку, на який його було укладено, це є порушенням зобов'язання орендаря з повернення об'єкта оренди орендодавцеві.

За приписами ч.2 ст.795 вказаного кодексу України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Як вказано, за умовами п.п.5.2, 5.3 спірного договору оренди передбачено право вимагати внесення орендної плати у подвійному розмірі за весь період користування цистернами з моменту закінчення строку оренди до моменту фактичної передачі цистерн орендодавцю у разі несвоєчасного повернення майна.

Як зазначалось, п.7.1 укладеного сторонами правочину (в редакції додаткової угоди №2 від 01.12.2016р.) встановлено, що останній набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріпленням печатками підприємств та діє до 31.12.2017р.

При цьому, як вказувалось, Приватне акціонерне товариство «Макіївкокс» зверталось до позивача із пропозицією, в тому числі, розірвати вказаний договір оренди (лист №026-1071 від 31.03.2017р.), яка була розглянута та відхилена орендодавцем (лист №95 від 12.04.2017р. Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімекс Лімітед»).

Доказів розірвання договору оренди, та/або припинення строку оренди з інших підстав, які б свідчили про порушення відповідачем обовязку з повернення майна за умовами п.5.3 договору оренди, суду не надані.

Як слід, не доведено право на стягнення заборгованості виходячи з подвійного розміру орендної плати.

Відтак, приймаючи до уваги наведене, станом на момент виникнення спірних правовідносин щодо сплати орендних платежів за користування майном (березень червень 2017р. (до 22.06.2017р. включно), договір оренди №28-01-16М/29 від 28.01.2016р. був чинний, внаслідок чого Товариство з обмеженою відповідальністю «Хімекс Лімітед», як орендодавець за договором №28-01-16М/29 від 28.01.2016р., в період з 01.03.2017р. по 22.06.2017р. включно мало право на одержання передбаченої цим правочином щомісячної орендної плати за користування цистернами №№50700236, 50089846, 58300880, 50700251, 50700244, 50700210, 50700228, 57303349, 57355638, 57355844, 50700277, 50089986 виходячи з однократного розміру орендної плати.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 акціонерного товариства «Макіївкокс» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімекс Лімітед» боргу зі сплати орендних платежів за договором №28-01-16М/29 від 28.01.2016р. задовольняються господарським судом частково у розмірі 801 747,64 грн.

При цьому вказана сума складається із заборгованості відповідача по сплаті орендних платежів за користування цистернами №№50700236, 50089846, 58300880, 50700251, 50700244, 50700210, 50700228, 57303349, 57355638, 57355844, 50700277, 50089986 у період з 01.03.2017р. по 22.06.2017р. включно (23.06.2017р. - дата повернення цистерн позивачу).

Що стосується вимог про стягнення заборгованості за користування цистернами №50700202, №50700269, №50700285, №50700301 за період з березня по червень 2017 року, суд враховує наступне.

Згідно з ч.4 ст.14 Цивільного кодексу України особа може бути звільнена від цивільного обов'язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч.4, 6 ст.762 Цивільного кодексу України наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

При оцінці таких обставин презюмується незмінність умов господарювання (користування майном) чи стану об'єкта оренди, а орендар повинен подати докази наявності тих обставин, на які він посилається в обґрунтування своїх вимог, а також довести, що ці обставини виникли з незалежних від нього причин, зокрема, внаслідок зміни кон'юнктури на ринку товарів, робіт, послуг, з вини орендодавця, через дію непереборної сили чи у зв'язку з природними властивостями майна, що є об'єктом оренди тощо. Якщо у погіршенні цього майна або у створенні гірших умов користування ним винні обидві сторони за договором, розмір орендної плати також може бути зменшений, але лише у частині, яка відповідає вині орендодавця у зменшенні можливості користуватися майном.

Якщо орендар з незалежних від нього обставин протягом певного часу був повністю позбавлений можливості користуватися орендованим майном, то на підставі цієї ж норми Закону він вправі порушувати питання і про повне звільнення його від внесення орендної плати. Такими обставинами можуть бути, зокрема, здійснення капітального ремонту (якщо його повинен робити орендодавець), прострочення орендодавцем надання майна орендареві, наявність у майні недоліків, які виключали його використання за призначенням тощо. У разі коли за відповідний період часу, протягом якого орендоване майно не використовувалось, орендну плату було внесено, орендар вправі вимагати її повернення.

Указом Президента України №405/2014 від 14.04.2014р. «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» введено в дію відповідне рішення Ради національної безпеки і оборони України щодо проведення антитерористичної операції у Донецькій, Луганській та Харківській областях.

У відповідності до ч.1 ст.1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» періодом проведення антитерористичної операції визначено час між датою набрання чинності Указом Президента України від 14.04.2014р. №405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Згідно з ч.2 зазначеної статті встановлено, що територія проведення антитерористичної операції - це територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

У подальшому на виконання абз.3 п.5 ст.11 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженнями №1053-р від 30.10.2014р., №1275-р від 02.12.2015р. Кабінету Міністрів України затверджено переліки населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, до яких, у тому числі, включено місто Ясинувата Донецької області.

Розпорядженням №Ц-1/74 від 11.02.2017р. ОСОБА_2 акціонерного товариства «Українська залізниця» запроваджено тимчасове обмеження на перевезення всіх вантажів і порожніх вагонів з усіх станцій України призначенням станції, які знаходяться на території, на якій органами державної влади тимчасово не здійснюються або здійснюються не в повному обсязі їх повноваження.

На підставі Указу Президента України №62/2017 від 15.03.2017р. «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15 березня 2017 року «Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національній безпеці України» з 15.03.2017р. тимчасово, до реалізації пунктів 1 і 2 Мінського «Комплексу заходів» від 12 лютого 2015 року, а також до повернення захоплених підприємств до функціонування згідно із законодавством України, припинене переміщення вантажів через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей.

Відповідно до інформації, яка наявна на офіційному веб-порталі ОСОБА_2 акціонерного товариства «Українська залізниця» (розділ «Тимчасові обмеження щодо перевезень») з 16.03.2017р. на підставі вказаного рішення РНБОУ залізницею видано конвенційну заборону (Ц-1/2-2/156 від 15.03.2017, Ц-1/2-2/157 від 15.03.2017р.) на здійснення всіх видів перевезень вантажу та порожніх вагонів з/на, зокрема, залізничну станцію Ясинувата Донецької залізниці (код станції 480009).

Згідно з наданою філією «Головний інформаційно-обчислювальний центр» ОСОБА_2 акціонерного товариства «Українська залізниця» інформацією про вагонні операції вбачається, що цистерни №50700202, №50700269, №50700285, №50700301 станом на 11.02.2017р. перебували на станції Ясинувата Донецької залізниці. Станом на 27.09.2017р. дислокація вищезазначених вагонів не змінилась.

Відтак, з огляду на приписи ч.6 ст.762 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку, що існування обставин, що мали місце у даному випадку та за які відповідач не відповідає, є підставою для звільнення останнього від сплати орендної плати за весь спірний період, у якому існували такі обставини - час, протягом якого орендоване майно (цистерни №50700202, №50700269, №50700285, №50700301) не могло бути використане за цільовим призначенням (перевезення пека камяновугільного).

Разом з тим, в силу норм ч.1 ст.14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб'єкта господарської діяльності за собівартістю.

За змістом ч.2 ст.14-1 цього Закону форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Статтею 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Відповідно до Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обстави (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням президії Торгово-промислової палати України від 15.07.2014р. №40 (3), що кореспондується та витікає з положень Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997р. №671/97-ВР, форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) це надзвичайні та невідворотні обставини, які об'єктивно впливають на виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків за законодавчими і іншими нормативними актами, дію яких неможливо було передбачити та дія яких унеможливлює їх виконання протягом певного періоду часу. За визначеннями наведеного Регламенту, сертифікат (в певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили)- документ встановленої ТПП України форми, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом.

За змістом представленого відповідачем сертифікату №7867 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) Торгово-промислової палати України, підтверджено настання обставин непереборної сили (тимчасові обмеження ПАТ «Укрзалізниця» на перевезення всіх вантажів і порожніх вагонів з усіх станцій України призначенням станції, які знаходяться на території, на якій органами державної влади тимчасово не здійснюються або здійснюються не в повному обсязі їх повноваження; тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами органами державної влади) ОСОБА_1 акціонерному товариству «Макіївкокс», а саме використання майна орендодавця (4 цистерни, які знаходяться на території, на якій органами державної влади тимчасово не здійснюються або здійснюються не в повному обсязі їх повноваження) за цільовим призначення перевезення пека камяновугільного рідкого та здійснювати платежі у термін з 12.02.2017р. за договором оренди №28-01-16М/29 від 28.01.2016р., укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Хімекс Лімітед». Період дії форс-мажорних обставин: тривають станом на 26.09.2017р.

Представлений суду висновок відповідає визначенням документу встановленої ТПП України форми, який засвідчує настання обставин непереборної сили за зобовязаннями на підставі договору оренди №28-01-16М/29 від 28.01.2016р., за яким виникли спірні правовідносини.

Заперечення позивача стосовно того, що вказаний сертифікат не є належним та допустимим доказом підтвердження існування обставин непереборної сили за договором оренди №28-01-16М/29 від 28.01.2016р. не приймаються судом до уваги з огляду на таке.

Дійсно, у вказаному сертифікаті Торгово-промислової палати України наявна помилка в одній літері найменування позивача та проставлено поряд із найменуванням позивача код ЄДРПОУ, який фактично належить ОСОБА_1 акціонерному товариству «Макіївкокс».

Водночас, зазначений сертифікат, виданий з посиланням на договір №28-01-16М/29 від 28.01.2016р. та стосується саме спірних обставин щодо блокування роботи залізничного транспорту та курсування цистерн, перелічених у листі №36/1199 від 27.09.2017р. ПАТ «Українська залізниця», а саме №50700202, №50700269, №50700285, №50700301 (філія «Головний Інформаційно-обчислювальний центр») (перше речення, т.2 а.с.77 (зворот).

Разом з тим, встановлене на підставі належних доказів місцеперебування цистерн №50700202, №50700269, №50700285, №50700301 на непідконтрольній території (станція Ясинувата Донецької залізниці), а також загальновідомі у розумінні ч.3 ст.75 Господарського процесуального кодексу України обставини проведення антитерористичної операції в контексті юридичної (режим проведення АТО, пов`язане з ним обмеження переміщення вантажу та порожніх вагонів з/на неконтрольовану українською владою територію Донецької та Луганської областей) можливості переміщення, кваліфіковано у якості підстави для застосування спеціальної, по відношенню до ч.1 ст.762 Цивільного кодексу України та ч.1 ст.286 Господарського кодексу України, норми ч.6 ст.762 Цивільного кодексу України.

При цьому, лише факт завантаження цистерн (наповнення пеко кам'яновугільним рідким для перевезення з урахуванням неможливості подальшого їх руху), не є свідченням користування відповідачем орендованим майном, оскільки оренда, як певний вид речового права, охоплює перш за все, вільне володіння (доступ) до обєкта оренди, що, в даному випадку не має місце.

Відтак, можливість застосування ч.6 ст.762 Цивільного кодексу України не перебуває в залежності від наявності/відсутності сертифікату Торгово-промислової палати України про засвідчення форс-мажору та наявності форс-мажору взагалі, адже в розглядуваному випадку вирішення питання про наявність обставин для звільнення від виконання обов?язків (у розумінні ч.4 ст.14 Цивільного кодексу України), а не від відповідальності за їх невиконання, може здійснюватися як в контексті будь-яких належних у розумінні ст.76 Господарського процесуального кодексу України доказів, так і з урахуванням доведених підстав звільнення від доказування у розумінні ст.75 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, з огляду на приписи чинного законодавства та встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача орендної плати за період з березня по червень 2017 року за користування цистернами №50700202, №50700269, №50700285, №50700301.

Виходячи з принципу повного та всебічного розгляду всіх обставин справи, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімекс Лімітед» про стягнення пені в сумі 47569,43 грн. не підлягають задоволенню з огляду на наступне:

Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ст.546 Цивільного кодексу України).

За приписами ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пеня, за визначенням ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України, - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов'язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання.

З ч.1 ст.547 Цивільного кодексу України вбачається, що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов'язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

За змістом ч.4 ст.231 Господарського кодексу України у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Разом з тим, згідно зі ст.1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Разом з цим, умови договору оренди №28-01-16М/29 від 28.01.2016р. не містять погодження сторін щодо застосування штрафних санкцій у вигляді сплати пені (з встановленням її розміру) за прострочення виконання відповідачем взятого на себе зобов'язання зі сплати орендних платежів, внаслідок чого вимога про стягнення пені в сумі 47569,43 грн. не ґрунтується на нормах діючого законодавства та положеннях договору.

За приписами ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на вищенаведене, позивач заявив до стягнення 3% річних у розмірі 5486,66 грн., а саме:

- 2476,10 грн. за період з 11.03.2017р. по 23.06.2017р. (несвоєчасна сплата орендних платежів у березні 2017 року),

- 1696,11 грн. за період з 11.04.2017р. по 23.06.2017р. (несвоєчасна сплата орендних платежів у квітні 2017 року),

- 1024,33 грн. за період з 11.05.2017р. по 23.06.2017р. (несвоєчасна сплата орендних платежів у травні 2017 року),

- 290,12 грн. за період з 11.06.2017р. по 23.06.2017р. (несвоєчасна сплата орендних платежів у червні 2017 року).

Здійснивши перевірку вказаного розрахунку в частині нарахування 3% річних за зобовязаннями березня червня 2017 року, беручи до уваги висновки суду щодо відсутності підстав для нарахування процентів річних за несвоєчасне внесення орендних платежів за користування цистернами №50700202, №50700269, №50700285, №50700301 за договором №28-01-16М/29 від 28.01.2016р., суд дійшов висновку, що сума процентів річних (в межах визначених позивачем періодів) становить 4504,42 грн.

Також, Товариство з обмеженою відповідальністю «Хімекс Лімітед» просить стягнути з відповідача інфляційну складову боргу у розмірі 11406.04 грн., а саме:

- 5214,09 грн. за період з 11.03.2017р. по 31.06.2017р. (несвоєчасна сплата орендних платежів у березні 2017 року),

- 2509,78 грн. за період з 11.04.2017р. по 23.06.2017р. (несвоєчасна сплата орендних платежів у квітні 2017 року),

- 3682,17 грн. за період з 11.05.2017р. по 23.06.2017р. (несвоєчасна сплата орендних платежів у травні 2017 року).

Дослідивши розрахунок інфляційних втрат, здійснений позивачем, суд зазначає про наступне:

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

З огляду на вищенаведене, базою для нарахування інфляційної складової боргу є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, що існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, за який розраховуються інфляційні, є час прострочення з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

Зобовязання березня 2017 року.

Платіж за зобовязаннями березня 2017 року мав бути здійснений не пізніше 10.03.2017р. включно. Відтак, період прострочення для нарахування інфляційних втрат за ним починається з квітня 2017 року. При цьому, позивачем відповідне нарахування розпочато з 11.03.2017р. (неповний місяць). Оскільки за період з квітня по червень 2017 року заборгованість відповідача за зобовязаннями зі сплати орендних платежів за березень 2017 року погашено не було, з огляду на висновки суду щодо відсутності правових підстав нарахування суми оренди за користування цистернами №50700202, №50700269, №50700285, №50700301, базою для нарахування інфляційних втрат у вказаний період є сума 217 253,95 грн.

Зобовязання квітня 2017 року.

Платіж за зобовязаннями квітня 2017 року мав бути здійснений не пізніше 10.04.2017р. включно. Відтак, період прострочення для нарахування інфляційних втрат за ним починається з травня 2017 року. При цьому, позивачем відповідне нарахування розпочато з 11.04.2017р. (неповний місяць); кінцевою датою здійснення відповідних нарахувань визначено 23.06.2017р. (неповний місяць). Оскільки у травні 2017 року (повний місяць) заборгованість відповідача за зобовязаннями зі сплати орендних платежів за квітень 2017 року погашено не було, з огляду на висновки суду щодо відсутності правових підстав нарахування суми оренди за користування цистернами №50700202, №50700269, №50700285, №50700301, базою для нарахування інфляційних втрат у вказаний період є сума 209 148,48 грн.

Зобовязання травня 2017 року.

Платіж за зобовязаннями травня 2017 року мав бути здійснений не пізніше 10.05.2017р. включно. Відтак, період прострочення для нарахування інфляційних втрат за ним починається з червня 2017 року. При цьому, позивачем відповідне нарахування розпочато з 11.05.2017р. (неповний місяць); кінцевою датою здійснення відповідних нарахувань визначено 23.06.2017р. (неповний місяць). Відтак, у межах визначеного позивачем періоду інфляційні нарахуванню не підлягають.

За таких обставин, з урахуванням того, що позивачем не було враховано правил нарахування інфляційних втрат при здійсненні відповідного розрахунку, що призвело до безпідставного збільшення заявленої до стягнення суми інфляційної складової боргу за зобовязаннями березня травня 2017 року, за висновками суду, стягненню з відповідача на користь позивача належать інфляційні збитки у розмірі 7 723,87 грн.

Згідно зі ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в сумі 30320,88 грн. підлягає розподілу між сторонами пропорційно задоволеним вимогам.

Дослідивши докази, які наявні матеріалах справи, керуючись ст.ст.129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімекс Лімітед» до ОСОБА_1 акціонерного товариства «Макіївкокс» про стягнення основного боргу у сумі 1 956 930,06 грн. задовольнити частково, а саме в сумі 801 747,64 грн., 47569,43 грн. пені відмовити, 5 486,66 грн. 3% річних задовольнити частково, а саме в сумі 4 504,42 грн., 11 406,04 грн. інфляційних втрат задовольнити частково, а саме в сумі 7 723,87 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства «Макіївкокс» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімекс Лімітед» основний борг - 801 747,64 грн., 3% річних 4 504,42 грн., інфляційні 7 723,87 грн., а також 12 209,64 грн. витрат на оплату судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Вступну та резолютивну частини рішення складено та підписано 19.09.2018р.

Повний текст рішення складено та підписано 01.10.2018р.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Хімекс Лімітед» (04071, м.Київ, вул.Набережно-Лугова, буд.12, ).

Відповідач - Приватне акціонерне товариство «Макіївкокс» (85300, Донецька обл., м.Покровськ, вул.Торгівельна, буд.106А, ).

Головуючий суддя О.М. Сковородіна

Суддя І.К. Чорненька

Суддя Н.В. Величко