ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

м. Київ

05.10.2018

Справа № 910/13029/18

За позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Артерія Груп"

до

1. Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Вог Кафе"

про

визнання недійсними протоколу, договору та акту

Суддя Бойко Р.В.

Представники сторін:

не викликалися

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Артерія Груп" звернулось до господарського суду міста Києва із позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області та Товариства з обмеженою відповідальністю "Вог Кафе", у відповідності до якого просить:

- визнати недійсним протокол конкурсної комісії про результати конкурсу на право оренди приміщень №№175, 176 та частини приміщення №226 на 3-му поверсі пасажирського терміналу "D" загальною площею 47,0 кв.м., за адресою: Київська область, м. Бориспіль, Аеропорт;

- визнати недійсним договір оренди нерухомого майна, укладений між відповідачем та ТОВ "Вог Кафе", відповідно до якого Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області в оренду ТОВ "Вог Кафе" передаються приміщення №№175, 176 та частини приміщення №226 на 3-му поверсі пасажирського терміналу "D" загальною площею 47,0 кв.м., за адресою: Київська область, м. Бориспіль, Аеропорт;

- визнати недійсним акт приймання-передачі до договору оренди нерухомого майна, укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області та ТОВ "Вог Кафе", відповідно до якого в оренду ТОВ "Вог Кафе" передаються приміщення №№175, 176 та частини приміщення №226 на 3-му поверсі пасажирського терміналу "D" загальною площею 47,0 кв.м., за адресою: Київська область, м. Бориспіль, Аеропорт.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем належним чином виконуються обов’язки наймача державного майна: приміщень №№175, 176 та частини приміщення №226 на 3-му поверсі пасажирського терміналу "D" загальною площею 47,0 кв.м., за адресою: Київська область, м. Бориспіль, Аеропорт, на підставі укладеного з балансоутримувачем такого майна попереднього договору оренди №02.5-14-65 від 11.01.2017, однак 06.08.2018 Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області було проведено конкурс на право оренди вказаного майна з визначенням його переможцем Товариства з обмеженою відповідальністю "Вог Кафе", оформлений протоколом конкурсної комісії про результати конкурсу, за наслідками якого з вказаною особою було укладено договір оренди нерухомого майна та складено акт приймання-передачі відповідного майна. В той же час, позивач зазначає, що вказаний конкурс було проведено з грубим порушенням норм чинного законодавства України (в т.ч. за безпідставної відмови в допуску позивача до участі у такому конкурсі та з порушенням його існуючих прав як належного наймача відповідного майна), у зв’язку з чим вказує на наявність правових підстав для визнання недійсними протоколу конкурсної комісії про результати відповідного конкурсу, укладеного між відповідачами за наслідками його проведення договору оренди та складеного між ними акту приймання-передачі відповідного майна.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 04.10.2018 вказаний позов залишено без руху на підставі ст. 174 Господарського процесуального кодексу України та надано позивачу строк на усунення встановлених недоліків.

При цьому, разом з вказаним позовом позивачем було подано заяву про забезпечення позову, за змістом якої просить: 1) заборонити Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Київській області, Державному підприємству "Міжнародний Аеропорт "Бориспіль", Товариству з обмеженою відповідальністю "Вог Кафе", уповноваженим особам та/або працівникам вказаних юридичних осіб, у будь-який спосіб: вилучати у Товариства з обмеженою відповідальністю "Артерія Груп" та передавати третім особам приміщення №№175, 176 та частини приміщення №226 на 3-му поверсі пасажирського терміналу "D" загальною площею 47,0 кв.м., за адресою: Київська область, м. Бориспіль, Аеропорт; проникати та перебувати у приміщеннях №№175, 176 та частині приміщення №226 на 3-му поверсі пасажирського терміналу "D" загальною площею 47,0 кв.м., за адресою: Київська область, м. Бориспіль, Аеропорт, без попередньої згоди Товариства з обмеженою відповідальністю "Артерія Груп"; вилучати з приміщень №№175, 176 та частини приміщення №226 на 3-му поверсі пасажирського терміналу "D" загальною площею 47,0 кв.м., за адресою: Київська область, м. Бориспіль, Аеропорт, будь-яке рухоме майно, яке знаходиться у вказаних приміщеннях, а також демонтувати, переміщувати таке рухоме майно, передавати його третім особам; чинити будь-які перепони для здійснення Товариством з обмеженою відповідальністю "Артерія Груп" господарської діяльності у приміщеннях №№175, 176 та частини приміщення №226 на 3-му поверсі пасажирського терміналу "D" загальною площею 47,0 кв.м., за адресою: Київська область, м. Бориспіль, Аеропорт; 2) встановити для Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" обов’язок відновити постачання електроенергії у приміщеннях №№175, 176 та частині приміщення №226 на 3-му поверсі пасажирського терміналу "D" загальною площею 47,0 кв.м., за адресою: Київська область, м. Бориспіль, Аеропорт.

Суд відзначає, що залишення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Артерія Груп" без руху не нівелює обов’язку суду в силу приписів ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України розглянути подану позивачем заяву про забезпечення позову у визначені строки, адже на відміну від Господарського процесуального кодексу України в редакції, яка діяла до 15.12.2017 та відокремлювала забезпечення позову, вирішення питання застосування якого було неможливим за відсутності порушення відповідної справи, і вжиття запобіжних заходів, що було можливим виключно до подання відповідного позову, чинна редакція названого кодексу не ставить в залежність обов’язок суду розглянути заяву позивача про забезпечення позову від факту подачі відповідного позову, а відтак, і від залишення його без руху.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, всебічно і повно з’ясувавши фактичні обставини, на яких вона ґрунтується, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для її задоволення з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із ч.ч. 1, 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При цьому, вирішуючи питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом спору; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, питання задоволення заяви про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити припущення про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття відповідних заходів забезпечення позову.

При цьому, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову.

В даному випадку, необхідність вжиття заходів забезпечення позову обґрунтовується заявником тим, що предметом позовних вимог є визнання недійсним договору оренди нерухомого майна (фактичне оскарження процедури проведення конкурсу на право оренди спірного майна), за яким відповідачем 2 отримано право користування спірними приміщеннями, а тому невжиття зазначених заходів забезпечення позову може призвести до їх вилучення у позивача та як наслідок перешкоджання здійснення його господарської діяльності на базі такого майна, що в свою чергу може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду і зробити неможливим ефективний захист суб’єктивних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до господарського суду з даним позовом, а саме, встановлення незаконності передачі в оренду відповідачу 2 спірних приміщень та порушення цим прав позивача як належного їх наймача.

В той же час, саме лише посилання заявника на відповідні обставини, не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Так, за приписами статей 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Однак, матеріали позову та заяви про забезпечення позову не містять доказів вчинення відповідачами дій, спрямованих на фактичне вилучення у позивача як спірних приміщень чи його особистого майна, розташованого в таких приміщеннях, так і фактичного перешкоджання його господарській діяльності. Посилання позивача на спробу проникнення невідомих осіб до спірних приміщень та розміщення на вітрині таких приміщень банеру відповідача 2 не може підтверджувати вчинення саме відповідачами дій, спрямованих на вилучення спірних приміщень у позивача, в той час, як заборона вчинення визначених позивачем в заяві дій невідомим особам, на які останній вказує як суб’єктів спроби проникнення, є неможливою.

При цьому, суд звертає увагу на те, що враховуючи визначені позивачем в позові підстави звернення з ним, а саме: порушення за наслідками проведення оскаржуваного конкурсу та укладення договору між відповідачами його прав як належного наймача спірних приміщень на підставі відповідного правочину, можливість вилучення таких приміщень у позивача в силу приписів чинного законодавства України, яке регулює правовідносини оренди, обумовлена вчиненням зацікавленими особами (відповідачами) певного комплексу дій та отримання відповідного судового рішення про усунення перешкод у користуванні чи про звільнення спірних приміщень позивачем, за наявності якого (матеріали поданої заяви не містять відповідних доказів) можна було б вести мову про існування реальної загрози вилучення спірного майна у позивача за час вирішення даного спору.

Відтак, подана позивачем заява про забезпечення позову не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких, суд міг би дійти висновку щодо обґрунтованості, доцільності та необхідності забезпечення позову у визначений заявником спосіб та імовірності утруднення виконання рішення господарського суду в разі їх невжиття.

Що ж до вимоги позивача про встановлення для Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" обов’язку відновити постачання електроенергії у приміщеннях №№175, 176 та частині приміщення №226 на 3-му поверсі пасажирського терміналу "D" загальною площею 47,0 кв.м., за адресою: Київська область, м. Бориспіль, Аеропорт, то суд, відзначає, що в даному випадку такі заходи забезпечення позову не є пов’язаними з предметом спору у даній справі, адже виконання чи ні наведеного обов’язку вказаною особою ніяким чином не пов’язано з заявленими позивачем за поданим позовом вимогами про визнання недійсним договору, акту та протоколу.

Отже, заявником не доведено належними доказами те, що невжиття, визначених ним заходів забезпечення позову, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист чи поновлення порушених прав і інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду з даним позовом.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що правові підстави для задоволення заяви позивача про забезпечення позову відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд –

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Артерія Груп" про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання (05.10.2018) та може бути оскаржена в порядку і строки, визначені положеннями ст.ст. 253-259 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                                                                            Р.В. Бойко