РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.09.2018Справа № 910/22175/16

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування»

до Приватне акціонерне товариство «Страхове товариство «Гарантія»

про стягнення 50 000,00 грн.

Суддя О.В. Гумега

секретар судового засідання

Репа Я.І.

Представники

від позивача: Репета Ю.Ю. за довіреністю № 597/18 від 24.04.2018

від відповідач: Рожков О.Є. за довіреністю № 29/03/18 від 01.03.2018

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В грудні 2016 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія» про стягнення 50 000,00 грн. страхового відшкодування, виплаченого Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» власнику пошкодженого транспортного засобу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» на підставі Генерального Договору № 001-а/14корп-05 добровільного страхування наземного транспорту від 27.12.2013 внаслідок настання страхового випадку - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування у зв'язку з пошкодженням автомобіля «SCANIA P380», реєстраційний номер НОМЕР_1, з напівпричіпом «SCHMITZ SKO 24», реєстраційний номер НОМЕР_2, внаслідок його пошкодження в ДТП, а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України «Про страхування» та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля «Mercedes-Benz Atego 1318», реєстраційний номер НОМЕР_3, яким спричинено ДТП, будь-якою особою, яка експлуатує його на законних підставах, застрахована відповідачем на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АІ/2680032), а тому позивач вказує, що обов'язок з відшкодування матеріальної шкоди покладається на відповідача.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.03.2017 у справі № 910/22175/16 (суддя Пригунова А.Б.), яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 25.05.2017 (судді Буравльов С.І. - головуючий, Руденко М.А., Андрієнко В.В.) у задоволенні позову відмовлено, з посиланням на недоведеність наявності вини ОСОБА_6 (цивільно-правова відповідальність якого застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхове товариство «Гарантія») у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

Постановою Вищого господарського суду України від 28.11.2017 у справі № 910/22175/16 (судді Палій В.В. - головуючий, Вовк І.В., Могил С.К.) рішення Господарського суду міста Києва від 06.03.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.05.2017 у справі № 910/22175/16 скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

У вищенаведеній постанові Вищий господарський суд України вказав, що судами попередніх інстанцій не враховано, що відповідно до частини четвертої статті 35 ГПК України вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили є обов'язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою. В інших випадках питання щодо вини конкретних осіб вирішується господарським судом самостійно за результатами дослідження всіх обставин та матеріалів справ, у тому числі матеріалів слідчих органів. Рішення господарського суду не може обґрунтовуватись тільки довідкою органу ДАІ або постановою про відмову у порушенні кримінальної справи.

Розпорядженням Керівника апарату Господарського суду міста Києва № 05-23/3131 від 04.12.2017 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 910/22175/16.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.12.2017 справу № 910/22175/16 передано на розгляд судді Гумезі О.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.12.2017 справу № 910/22175/16 прийнято до провадження судді Гумеги О.В. та призначено розгляд справи на 29.01.2018 об 11:20 год.

15.12.2017 набула чинності нова редакція Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), відповідно до пункту 9 частини 1 Перехідних положень якого справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.12.2017 постановлено здійснювати розгляд справи № 910/22175/16 у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 29.01.2018 об 11:20 год., учасники справи викликані у підготовче засідання, їх явку визнано обов'язковою.

15.01.2018 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просив суд відмовити позивачу в задоволенні позову.

В основу заперечень, викладених відповідачем у відзиві, покладене твердження про те, що, по-перше, висновок про необґрунтованість не внесення інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 15.06.2015, наявний в матеріалах справи, на який посилається позивач як на доказ вини ОСОБА_6, не може бути належним доказом по справі, оскільки був прийнятий з порушенням вимог Кримінального процесуального кодексу України та Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідач також зазначив, що матеріали спірної ДТП, які були витребувані Київським апеляційним господарським судом із Комінтернівського ВП ГУНП в Одеській області за клопотанням представника позивача, не можуть бути належним доказом вини ОСОБА_6, оскільки є неповними та однобічними через відсутність в них його письмових пояснень щодо обставин та механізму ДТП та схеми ДТП.

Враховуючи зазначене та не доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні спірної ДТП, відповідач вважає, що відсутні правові підстави для стягнення страхового відшкодування на користь позивача.

По-друге, відповідач зазначає про те, що страхове відшкодування позивачем сплачено на підставі рахунку на передоплату № SK-502372 від 28.04.2015 та акту виконаних робіт № SK-502701 від 30.06.2015 Товариства з обмеженою відповідальністю «Сканія Україна», який містить вартість ремонту пошкодженого транспортного засобу - напівпричіпу «SCHMITZ SKO 24», реєстраційний номер НОМЕР_2, без урахування зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідач стверджує, що станом на момент спірної ДТП (01.04.2015) транспортному засобу - напівпричіпу «SCHMITZ SKO 24», реєстраційний номер НОМЕР_2, 2009 року випуску, було 6 років.

Згідно з п.п. 7.38, 7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (КТЗ), затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 та зареєстрованої в Мінюсті України 24.11.2003 за № 1074/8395 (далі - Методика), коефіцієнт фізичного зносу дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для мототехніки. Винятком стосовно використання зазначених вимог є: а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; в) якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4.

Отже, на думку відповідача, коефіцієнт фізичного зносу застрахованого транспортного засобу транспортному засобу - напівпричіпу «SCHMITZ SKO 24», реєстраційний номер НОМЕР_2, 2009 року випуску, відповідно до наявного в матеріалах справи консультаційного висновку № 2405, складеного 05.01.2017 оцінювачем ОСОБА_9, дорівнює 0,53, так як на момент вчинення ДТП 01.04.2015, строк його експлуатації перевищував 4 років, а саме становив 6 років. Матеріали справи містять докази наявності обставин, зазначених в п. 7.39 Методики.

З урахуванням зазначеного, відповідач вважає, що, якщо суд дійде висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, то позивач має право на виплату страхового відшкодування лише в сумі 42 022,36 грн., а не в сумі 50 000,00 грн., оскільки при визначенні суми страхового відшкодування позивачем не було враховано коефіцієнт фізичного зносу.

У підготовче засідання, призначене на 29.01.2018, з'явилися представники позивача та відповідача.

Представник позивача в підготовчому засіданні, призначеному на 29.01.2018, подав клопотання про призначення автотехнічної експертизи, відповідно до якого просив суд призначити у справі автотехнічну експертизу, проведення якої доручити Товариству з обмеженою відповідальністю "Експертна компанія "Укравтоекспертиза-Стандарт". Вказаним клопотанням представник позивача також запропонував суду перелік питань, роз'яснення яких, на його думку, потребує висновку експерта. Клопотання позивача залучене судом до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні суд розпочав вчинення дій, визначених частиною другою статті 182 ГПК України, необхідних для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

У підготовчому засіданні, призначеному на 29.01.2018, представник позивача підтримав клопотання, подане ним 29.01.2018 в судовому засіданні, про призначення автотехнічної експертизи.

Представник відповідача в підготовчому засіданні 29.01.2018 надав усні заперечення щодо задоволення зазначеного клопотання позивача.

Згідно з ч. 7 ст. 183 ГПК України у разі оголошення перерви підготовче засідання продовжується зі стадії, на якій засідання було відкладене.

У підготовчому засіданні, призначеному на 29.01.2018, суд оголосив перерву в підготовчому засіданні до 14.02.2018 о 16:20 год.

12.02.2018 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшли заперечення на клопотання про призначення авто технічної експертизи, відповідно до яких просив суд відмовити позивачу в задоволенні клопотання про призначення у справі авто технічної експертизи.

У підготовче засідання, призначене на 14.02.2018, з'явилися представники позивача та відповідача.

У підготовчому засіданні, призначеному на 14.02.2018, суд продовжив вчинення дій, визначених частиною другою статті 182 ГПК України, необхідних для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

У підготовчому засіданні, призначеному на 14.02.2018, здійснювався розгляд клопотання позивача, поданого 29.01.2018 в судовому засіданні, про призначення автотехнічної експертизи.

Представник позивача в підготовчому засіданні, призначеному на 14.02.2018, підтримав власне клопотання, подане ним 29.01.2018 в судовому засіданні, про призначення автотехнічної експертизи та просив суд його задовольнити.

У підготовчому засіданні 14.02.2018 представник відповідача заперечував проти задоволення вказаного клопотання позивача з підстав, викладених у запереченнях, поданих 12.02.2018 через відділ діловодства суду.

У підготовчому засіданні, призначеному на 14.02.2018, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність призначення у справі експертизи, відповідно до положень ст. 99 ГПК України.

Суд надав сторонам можливість запропонувати перелік питань, які на їх думку необхідно поставити на вирішення експерта. Крім того, судом було надано сторонам можливість запропонувати суду перелік експертних установ і судових експертів, яким на думку сторін можливо призначити експертизу.

У підготовчому засіданні, призначеному на 14.02.2018, після виходу з нарадчої кімнати суд оголосив вступну та резолютивну частини ухвали про продовження строку підготовчого провадження відкладення підготовчого засідання у справі № 910/22175/16.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.02.2018 продовжено строк підготовчого провадження за ініціативою суду на тридцять днів та відкладено підготовче засідання у справі на 19.03.2018 о 12:00 год.

15.02.2018 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи. Заява судом задоволена.

У підготовче засідання, призначене на 19.03.2018, з'явилися представники позивача та відповідача.

У підготовчому засіданні, призначеному на 19.03.2018, суд продовжив вчинення дій, визначених частиною другою статті 182 ГПК України, необхідних для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Представник відповідача у підготовчому засіданні, призначеному на 19.03.2018, подав заяву, відповідно до якої відповідач надав суду перелік питань, роз'яснення яких, на його думку, потребують висновку експерта, а також просив суд проведення експертизи доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз. Заява відповідача залучена судом до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні, призначеному на 19.03.2018, після виходу з нарадчої кімнати, суд оголосив вступну та резолютивну частини ухвали про призначення експертизи та зупинення провадження у справі.

27.07.2018 через відділ діловодства суду від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз супровідним листом № 7285/18-52 від 18.07.2018 з додатком було повернуто матеріали справи № 910/22175/16 та повідомлено суд про те, що ухвалу суду від 19.03.2018 залишено без виконання, у зв'язку з неоплатою позивачем - Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» витрат, пов'язаних з проведенням експертизи.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГПК України провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення. Про поновлення провадження у справі суд постановляє ухвалу.

Враховуючи те, що провадження у справі № 910/22175/16 зупинено на час проведення експертизи, призначеної ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.03.2018, суд дійшов висновку про поновлення провадження у справі № 910/22175/16.

Згідно з ч. 3 ст. 230 ГПК України провадження у справі продовжується із стадії, на якій його було зупинено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.08.2018 поновлено провадження у справі № 910/22175/16 та призначено підготовче засідання у справі на 04.09.2018 о 11:40 год., викликано учасників справи у підготовче засідання, визнано їх явку обов'язковою.

У підготовче засідання, призначене на 04.09.2018, з'явився представник відповідача.

Представник позивача у підготовче засідання 04.09.2018 не з'явився.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 ГПК України підготовче засідання проводиться за правилами, передбаченими статтями 196 - 205 цього Кодексу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених главою 3 ГПК України.

У підготовчому засіданні, призначеному на 04.09.2018, суд вчинив дії, визначені частиною другою статті 182 ГПК України, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

У підготовчому засіданні 04.09.2018 представник відповідача зазначив, що повідомив всі обставини справи, які йому відомі, та надав всі докази, на які він посилається у відзиві.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 185 ГПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

У підготовчому засіданні, призначеному на 04.09.2018, після виходу з нарадчої кімнати суд оголосив вступну та резолютивну частини ухвали про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.09.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 25.09.2018 об 11:20 год.

У судове засідання, призначене на 25.09.2018, з'явилися представники позивача та відповідача.

У судовому засіданні 25.09.2018 судом здійснювався розгляд справи по суті.

Відповідно до ст. 194 ГПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд і вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

При розгляді справи по суті в судовому засіданні 25.10.2018 судом відповідно до ст. 208 ГПК України заслухано вступне слово представників сторін.

Представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, поданому 15.01.2018 через відділ діловодства суду.

У судовому засіданні 25.09.2018 судом відповідно до ст.ст. 208-210 ГПК України з'ясовано обставини справи та досліджено наявні в матеріалах справи докази, після чого суд перейшов до судових дебатів (ст.ст. 217, 218 ГПК України).

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 25.09.2018 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Заслухавши представників позивача та відповідача, з'ясувавши обставини справи, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідивши в судовому засіданні докази, якими сторони обґрунтовували відповідні обставини, суд

ВСТАНОВИВ:

27.12.2013 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» та юридичною особою - Публічним акціонерним товариством «Миронівський хлібопродукт» (страхувальник) було укладено Генеральний Договір № 001-а/14корп-05 добровільного страхування наземного транспорту (надалі - договір страхування).

Згідно зі Сертифікатом № 230 від 17.07.2014 до Генерального Договору № 001-а/14корп-05 від 27.12.2013 добровільного страхування наземного транспорту (надалі - сертифікат) у позивача був застрахований напівпричіп «SCHMITZ SKO 24», реєстраційний номер НОМЕР_2. Строк дії сертифікату визначений з 30.07.2014 по 29.07.2015.

01.04.2015 на 35 км 500 м траси М-14 Одеса - Мелітополь - Новоазовськ (на Таганрог) сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобіля «SCANIA P380», реєстраційний номер НОМЕР_1, з напівпричіпом «SCHMITZ SKO 24», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_10 та автомобіля «Mercedes-Benz Atego 1318», реєстраційний номер НОМЕР_3, яким керував ОСОБА_6. Наведене підтверджується довідкою № 60753417 про дорожньо-транспорту пригоду ВДАІ Комінтернівського РВ ГУМВС в Одеській області.

Як зазначено у довідці № 60753417 про дорожньо-транспорту пригоду ВДАІ Комінтернівського РВ ГУМВС в Одеській області, ДТП сталася в результаті порушення ОСОБА_6 п. 13.1 Правил дорожнього руху України.

Загальний розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу - напівпричіпу «SCHMITZ SKO 24», реєстраційний номер НОМЕР_2, в результаті його пошкодження при ДТП, відповідно до рахунку на передоплату № SK-502372 від 28.04.2015 та акту виконаних робіт № SK-502701 від 30.06.2015 Товариства з обмеженою відповідальністю «Сканія Україна», становить 54 935,71 грн. (надалі - рахунок № SK-502372 від 28.04.2015 та акт виконаних робіт № SK-502701 від 30.06.2015).

За страховим випадком (ДТП) згідно складеного страхового акту № 1.003.15.04723/VESKO25388 від 04.12.2015 по договору страхування та розрахунку страхового відшкодування до нього було визначено суму страхового відшкодування в розмірі 52 335,71 грн., виплата якого позивачем підтверджується платіжним дорученням № 211 150 від 07.12.2015.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За чинним законодавством України окрім особи, винної у завданні шкоди, потерпілий у ДТП має також право одержати майнове відшкодування або за рахунок страхової організації, якою застраховане його майно, за правилами і в порядку, встановленому Цивільним кодексом України та Законом України «Про страхування», або за рахунок страховика, яким застраховано відповідальність особи, що володіє транспортним засобом, водія якого визнано винним у ДТП, за правилами та у порядку, встановленому ЦК України та Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Право потерпілого обрати той чи інший спосіб захисту чинним законодавством не обмежене.

В даному випадку потерпілий звернувся за відшкодуванням майнової шкоди до позивача, який застрахував його майно (автомобіль). В п. 1.1, 1.4, 1.7 ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин по страховому випадку, що настав 01.04.2015) наведені визначення наступних термінів:

- страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу;

- особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду;

- забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України (визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Стаття 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» надає визначення поняття «шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого». Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов'язана:

з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу;

з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху;

з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого;

з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди;

з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу;

з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Таким чином, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

В спірному випадку позивачем заявлена до стягнення з відповідача сума страхового відшкодування, виплаченого позивачем на умовах договору страхування, що укладений між позивачем та страхувальником у відношенні транспортного засобу, який було пошкоджено в ДТП, з урахуванням ліміту по майну за полісом № АІ/2680032. При цьому право вимоги до страховика винної особи переходить саме по розміру збитків, завданих пошкодженому автомобілю в межах фактичних витрат страховика.

Матеріали справи містять копію полісу № АІ/2680032 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, надану відповідачем разом із відзивом, поданим 13.01.2017 через відділ діловодства суду.

Відповідно до полісу № АІ/2680032, судом встановлено, що транспортний засіб, яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди застрахованому у позивача транспортному засобу, взято на страхування Приватним акціонерним товариством «Страхове товариство «Гарантія» (відповідачем), страхувальником за даним полісом визначено юридичну особу - Товариство з обмеженою відповідальністю «ТК «Агротрейд», ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну визначений в сумі 50 000,00 грн., строк дії даного полісу з 00:00 год. 08.08.2014 до 07.08.2015.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що ОСОБА_6 керував автомобілем «Mercedes-Benz Atego 1318», реєстраційний номер НОМЕР_3, на законних підставах.

Матеріалами справи, зокрема, копією заяви про регресні вимоги № 1753 АГ/АХА від 28.03.2016 підтверджено, що позивач звертався з претензією до відповідача, про що свідчать матеріали справи (копія заяви наявна в матеріалах справи).

Однак, відповідач зазначену претензію залишив без задоволення, у зв'язку з чим позивач був змушений звернутись до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія» про стягнення 50 000,00 грн. страхового відшкодування, виплаченого Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» власнику пошкодженого транспортного засобу.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.03.2017 у справі № 910/22175/16 (суддя Пригунова А.Б.), яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 25.05.2017 (судді Буравльов С.І. - головуючий, Руденко М.А., Андрієнко В.В.) у задоволенні позову відмовлено, з посиланням на недоведеність наявності вини ОСОБА_6 (цивільно-правова відповідальність якого застрахована Приватним акціонерним товариством "Страхове товариство "Гарантія") у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

Постановою Вищого господарського суду України від 28.11.2017 у справі № 910/22175/16 (судді Палій В.В. - головуючий, Вовк І.В., Могил С.К.) рішення Господарського суду міста Києва від 06.03.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.05.2017 у справі № 910/22175/16 скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

У вищенаведеній постанові Вищий господарський суд України вказав, що судами попередніх інстанцій не враховано, що відповідно до частини четвертої статті 35 ГПК України вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили є обов'язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою. В інших випадках питання щодо вини конкретних осіб вирішується господарським судом самостійно за результатами дослідження всіх обставин та матеріалів справ, у тому числі матеріалів слідчих органів. Рішення господарського суду не може обґрунтовуватись тільки довідкою органу ДАІ або постановою про відмову у порушенні кримінальної справи.

Згідно ч. 5 ст. 310 ГПК України, висновки суду касаційної інстанції, у зв'язку з якими скасовано судові рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Отже, новий розгляд справи № 910/22175/16 здійснювався з урахуванням вказівок постанови Вищого господарського суду України від 28.11.2017 у справі № 910/22175/16.

Позивач при новому розгляді справи № 910/22175/16 позовні вимоги підтримав.

При новому розгляді справи № 910/22175/16 15.01.2018 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просив суд відмовити позивачу в задоволенні позову.

В основу заперечень, викладених відповідачем у відзиві, покладене твердження про те, що, по-перше, висновок про необґрунтованість не внесення інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 15.06.2015, наявний в матеріалах справи, на який посилається позивач як на доказ вини ОСОБА_6, не може бути належним доказом по справі, оскільки був прийнятий з порушенням вимог Кримінального процесуального кодексу України та Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідач також зазначив, що матеріали спірної ДТП, які були витребувані Київським апеляційним господарським судом із Комінтернівського ВП ГУНП в Одеській області за клопотанням представника позивача, не можуть бути належним доказом вини ОСОБА_6, оскільки є неповними та однобічними через відсутність в них його письмових пояснень щодо обставин та механізму ДТП та схеми ДТП.

Враховуючи зазначене та не доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні спірної ДТП, відповідач вважає, що відсутні правові підстави для стягнення страхового відшкодування на користь позивача.

По-друге, відповідач зазначає про те, що страхове відшкодування позивачем сплачено на підставі рахунку на передоплату № SK-502372 від 28.04.2015 та акту виконаних робіт № SK-502701 від 30.06.2015 Товариства з обмеженою відповідальністю «Сканія Україна», який містить вартість ремонту пошкодженого транспортного засобу - напівпричіпу «SCHMITZ SKO 24», реєстраційний номер НОМЕР_2, без урахування зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідач стверджує, що станом на момент спірної ДТП (01.04.2015) транспортному засобу - напівпричіпу «SCHMITZ SKO 24», реєстраційний номер НОМЕР_2, 2009 року випуску, було 6 років.

Отже, на думку відповідача, коефіцієнт фізичного зносу застрахованого транспортного засобу - напівпричіпа «SCHMITZ SKO 24», реєстраційний номер НОМЕР_2, 2009 року випуску, відповідно до наявного в матеріалах справи консультаційного висновку № 2405, складеного 05.01.2017 оцінювачем ОСОБА_9, дорівнює 0,53, так як на момент вчинення ДТП 01.04.2015, строк його експлуатації перевищував 4 років, а саме становив 6 років. Матеріали справи містять докази наявності обставин, зазначених в п. 7.39 Методики.

З урахуванням зазначеного, відповідач вважає, що якщо суд дійде висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, позивач має право на виплату страхового відшкодування лише в сумі 42 022,36 грн., а не в сумі 50 000,00 грн., оскільки при визначенні суми страхового відшкодування позивачем не було враховано коефіцієнт фізичного зносу.

Відповідно до ст. 165 ГПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Подані сторонами докази мають бути належними, допустимими, достовірними, достатніми (ст.ст. 76-79 ГПК України).

Згідно із ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд відхиляє твердження відповідача, викладене у відзиві, поданому 15.01.2018 через відділ діловодства суду, щодо недоведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні спірної ДТП та відсутності правових підстави для стягнення страхового відшкодування на користь позивача.

Дослідивши в сукупності копії матеріалів ЄО № 4088 від 05.06.2015 за фактом дорожньо-транспортної пригоди за участю водія ОСОБА_6, надані на запит суду, суд дійшов висновку, що відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля, застрахованого у позивача, відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в межах, передбачених полісом № АІ/2680032, а до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до відповідача, як особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Судом досліджено матеріали ЄО № 4088 від 05.06.2015, копії яких надані на запит суду та залучені до матеріалів справи № 910/22175/16, а саме: протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 01.04.2015, схему ДТП, фотографії з місця ДТП, протоколи огляду транспортних засобів.

Огляд та дослідження зазначених доказів в сукупності, а саме характер зіткнення автомобілів та характер їх пошкодження внаслідок ДТП доводить, що спірна ДТП сталася в результаті порушення ОСОБА_6 Правил дорожнього руху України, а саме не дотримання безпечної дистанції та інтервалу.

При цьому, суд звертає увагу на те, що непритягнення особи до адміністравної відповідальності з будь-яких причин за порушення Правил дорожнього руху, зокрема, і у зв'язку із закінченням строків притягнення до відповідальності, не свідчить про відсутність підстав для цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду. Притягнення до кримінальної відповідальності можливе лише при наявності складу кримінального правопорушення.

Винність особи у вчиненні ДТП, завданні шкоди повинна бути доведена у загальному порядку на підставі доказів, якими, відповідно до ч. 2 ст. 73 ГПК України, є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків.

Аналогічні висновки містяться в ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.07.2013 у справі № 6-13823св13.

Враховуючи зазначене, дослідивши всі зібрані у справі докази в сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відшкодування позивачу відповідачем страхового відшкодування.

Щодо твердження відповідача стосовно неврахування позивачем зносу при здійсненні розрахунку суму страхового відшкодування, то суд приймає зазначені доводи останнього, оскільки станом на момент спірної ДТП (01.04.2015) транспортному засобу - напівпричіпу «SCHMITZ SKO 24», реєстраційний номер НОМЕР_2, 2009 року випуску, було 6 років.

Згідно з п.п. 7.38, 7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (КТЗ), затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 та зареєстрованої в Мінюсті України 24.11.2003 за № 1074/8395 (далі - Методика), коефіцієнт фізичного зносу дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для мототехніки. Винятком стосовно використання зазначених вимог є: а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; в) якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4.

Отже, до виплати зі страховика, яким застраховано відповідальність особи, яку визнано винною у ДТП, належна сума в розмірі 42 022,36 грн. з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (0,53), розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Таким чином, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 50 000,00 грн. страхового відшкодування підлягає задоволенню частково в сумі 42 022,36 грн.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи. При цьому частиною 2 наведеної статті ГПК України передбачено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Позивачем разом із позовною заявою подано попередній розрахунок суми судових витрат.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача.

З огляду на повне задоволення позовних вимог, судовий збір в розмірі 3 802,00 грн. покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 56, 58, 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 219, 220, 232, 233, 236-238, 240, 241, 327 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія» (01601, м. Київ, Печерський узвіз, буд. 3; ідентифікаційний код 14229456) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8; ідентифікаційний код 20474912) 42 022,36 грн. (сорок дві тисячі двадцять дві гривні 36 коп.) страхового відшкодування, 1 158,14 грн. (одну тисячу сто п'ятдесят вісім гривень 14 коп.) судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку, передбаченому ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 26.09.2018.

Суддя Гумега О.В.