ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2018 р.м. ХарківСправа № 922/1987/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

при секретарі судового засідання Кучко А.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Харківгаз" (61109, м. Харків, вул. Безлюдівська, 1)
до Комунального підприємства "Теплові мережі Роганської селищної ради" (62481, Харківська обл., с. Рогань, вул. 1-го Травня, 1)
про стягнення 1849028,91 грн.
за участю представників:

від позивача - ОСОБА_1, довіреність №Др-35-0218 від 23.02.2018

від відповідача - ОСОБА_2, довіреність №267 від 08.08.2018

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Харківгаз" (позивач) звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Комунального підприємства "Теплові мережі Роганської селищної ради" (відповідача), згідно вимог якої, позивачем заявлено до стягнення з відповідача суму основного боргу у розмірі 1580018,61 грн., пеню у розмірі 280505,84 грн., 3 % річних у розмірі 25212,86 грн., інфляційні втрати у розмірі 70756,24 грн. В обґрунтування позову вказує на неналежне виконання КП "Теплові мережі Роганської селищної ради" своїх зобов'язань за умовами Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498, згідно підписаної між сторонами Заяви - приєднання до умов вказаного договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) № 094215В9N7ET107 від 01.102017 в частині повної та своєчасної оплати наданих послуг з розподілу природного газу за період з: жовтня 2017 р. по квітень 2018 р. ПАТ "Харківгаз" також зазначає, що за попереднім (орієнтовним) розрахунком суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв'язку з розглядом даної справи у місцевому суді складається із витрат по сплаті судового збору в розмірі 29347,40 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20.07.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/1987/18 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 14.08.2018 об 11:20год.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14.08.2018 прийнято до розгляду заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог (вх. № 23405 від 14.08.18).

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 14.08.2018 на підставі п. 3 ч. 2 ст. 183 ГПК України відкладено підготовче засідання на 11.09.2018 об 11:45.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11.09.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу № 922/1987/18 до судового розгляду по суті на 24.09.2018 о 12:15год.

Відповідно до ст. 222 ГПК України, фіксування судового процесу здійснюється з допомогою звукозаписувального технічного засобу, а саме: програмно-апаратного комплексу Оберіг.

В судовому засіданні 24.09.2018 позивачем вказано про повну сплату відповідачем заявленої до стягнення заборгованості, з урахуванням чого, заявлені позовні вимоги підтримав в частині заявлених до стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат.

В судовому засіданні 24.09.2018 відповідачем вказано про повну сплату заявленої до стягнення заборгованості, в частині заявлених до стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат заперечив повністю.

Суд оголосив про закінчення зясування обставин справи та перейшов до судових дебатів.

В судових дебатах позивач просив суд стягнути з відповідача 319697,30 грн. пені, 28556,76 грн. 3 % річних, 70756,24 грн. інфляційних та судові витрати зі сплати судового збору.

В судових дебатах відповідач просив суд в частині заявлених до стягнення 319697,30 грн. пені, 28556,76 грн. 3 % річних, 70756,24 грн. інфляційних відмовити.

З огляду на те, що у матеріалах справи достатньо документів для правильного вирішення спору по даній справі, у судовому засіданні 24.09.2018 на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду по даній справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заявлені позовні вимоги та заперечення проти них, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, господарським судом встановлено наступне:

Згідно з п.1 розділу 2 Правил постачання природного газу підставою для

постачання природного газу споживачу є: наявність у споживача, обєкт якого підключений до газорозподільної системи, договору розподілу природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГРМ, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як субєкту ринку природного газу.

У відповідності до п. 4 глави 1 розділу 1 Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2494, договір розподілу природного газу - правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким забезпечується фізична доставка природного газу, належного споживачу, та/або цілодобовий доступ обєкта споживача до газорозподільної системи.

Так, 01.10.2017 відповідачем - Комунальним підприємством "Теплові мережі Роганської селищної ради" (споживач) було підписано Заяву - приєднання до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) № 094215В9И7ЕТ107 (далі - Заява, копія додається), тим самим Споживачем прийнято умови Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498 (далі - Договір), що укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк.

Відповідно до предмету зазначеного вище Договору, позивач - Публічне акціонерне товариство "Харківгаз" (оператор ГРМ) зобовязується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобовязується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.

Згідно з умовами п. 6.3. Договору розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць.

Пунктом 6.4. Договору сторонами зазначено, що оплата вартості послуг з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка оператора ГРМ. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа, наступного за звітним, відповідно до акту наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Згідно з п. 6.6. Договору надання оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

Позивач звернувся з даним позовом до суду, в якому наголошує про те, що останній у відповідності до умов Договору в повному обсязі виконав свої зобовязання щодо розподілу природного газу, що підтверджується наявними в матеріалах справи підписаними між сторонами актами наданих послуг з розподілу природного газу:

- згідно акту наданих послуг з розподілу природного газу № ХА000012157 від 31.10.2017 споживачем у жовтні 2017 було отримано 81,209 тис.м3 природного газу, вартістю 70271,77 грн.;

- згідно акту наданих послуг з розподілу природного газу № ХА000013884 від 30.11.2017 споживачем у листопаді 2017 було отримано 443,491 тис.м3 природного газу, вартістю 383761,63 грн.;

- згідно акту наданих послуг з розподілу природного газу № ХА000015994 від 31.12.2017 споживачем у грудні 2017 було отримано 461,114 тис.м3 природного газу, вартістю 399011,17 грн.;

- згідно акту наданих послуг з розподілу природного газу № ХА000000095 від 31.01.2018 споживачем у січні 2018 було отримано 789,372 тис.м3 природного газу, вартістю 683059,38 грн.;

- згідно акту наданих послуг з розподілу природного газу № ХА000002142 від 28.02.2018 споживачем у лютому 2018 було отримано 784,852 тис.м3 природного газу, вартістю 679148,14 грн.;

- згідно акту наданих послуг з розподілу природного газу № ХА000004213 від 31.03.2018 споживачем у березні 2018 було отримано 795,406 тис.м3 природного газу, вартістю 688280,72 грн. ;

- згідно акту наданих послуг з розподілу природного газу №ХА00000338 від 30.04.2018 споживачем у квітні 2018 було отримано 721,100 тис.м3 природного газу, вартістю 46757,57 грн.

Відповідно до приписів ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Згідно з вимогами ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Однак відповідач, оплату наданих послуг з розподілу природного газу своєчасно та у повному обсязі не здійснив , у звязку з чим, з урахуванням прийнятої судом заяви про зменшення позовних вимог заборгованість відповідача склала 1430018,61 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, після звернення позивача з даним позовом до суду, відповідачем, платіжними дорученнями №864 від 30.08.18 на суму 100000,00 грн., № 874 від 31.08.18 на суму 100000,00 грн., № 890 від 06.09.18 на суму 1169186,43 грн. сплачено заборгованість.

Також, у судовому засіданні 24.09.2018 повноважним представником позивача повідомлено суд про повну сплату відповідачем суми основного боргу.

Як передбачено умовами п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи відсутність предмета спору, що підтверджено позивачем у судовому засіданні на наявними платіжними дорученнями: №864 від 30.08.18, № 874 від 31.08.18, № 890 від 06.09.18, тому провадження у справі в частині заявленої до стягнення заборгованості у розмірі 1430018,61 грн. належить закрити.

Окрім того згідно з вимогами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У відповідності до вимог ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Отже, невиконання зобов'язання або виконання його з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), визнається згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання, в результаті чого настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Стаття 549 Цивільного кодексу України визначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Разом з тим відповідно до частини 1 статті 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За приписами статті 230, пунктом 4 статті 231 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Згідно з вимогами ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 6 ст. 232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з умовами п. 8.2 Договору, у разі порушення споживачем строків оплати, за цим Договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Розрахунок пені здійснено позивачем у відповідності до вимог статті 232 ГК України, з наступного дня, від дня прострочення основного зобовязання.

Відповідно до розрахунку позивача, сума пені складає 319697,30 грн., 3 % річних у становить 28556,76 грн. та інфляційні втрати складають 70756,24 грн.

У відзиві на позовну заяву відповідач посилається на приписи ст. 614 ЦК України, як на підставу звільнення останнього від відповідальності за відсутності вини у діях відповідача щодо неналежного виконання ним своїх грошових зобовязань. Проте, відповідно до п. 1.10 постанови пленуму ВГС України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань" за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю. Тому у випадках порушення грошового зобов'язання суди не повинні приймати доводи боржника з посиланням на неможливість виконання грошового зобов'язання через відсутність необхідних коштів (стаття 607 ЦК України) або на відсутність вини (статті 614, 617 ЦК України чи стаття 218 ГК України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем був наданий обґрунтований розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат, відповідно до якого сума пені складає 319697,30 грн., 3 % річних у розмірі 28556,76 грн. та інфляційні втрати у розмірі 70756,24 грн.

Перевіривши правомірність та правильність нарахування позивачем пені, 3% річних та інфляційних втрат, враховуючи п. 8.2. Договору та приписи ст. 232 ГК України, ст. 625 ЦК України, суд встановив, що дані нарахування не суперечать вимогам чинного законодавства та умовам договору, у зв'язку із чим позовні вимоги в частині заявлених до стягнення 319697,30 грн. пені, 28556,76 грн. 3 % річних та 70756,24 інфляційних втрат обґрунтовані, доведені матеріалами справи, тому підлягають задоволенню.

З огляду на приписи ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір зі сплати судового збору у розмірі 27735,43 грн. в даному разі покладається на відповідача, з вини якого виник даний спір, який доведено до суду.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 231, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Теплові мережі Роганської селищної ради" (62481, Харківська обл., с. Рогань, вул. 1-го Травня, 1, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Харківгаз" (61109, м. Харків, вул. Безлюдівська, 1, ) - 319697,30 грн. пені; 28556,76 грн. 3 % річних; 70756,24 грн. інфляційних втрат та 27735,43 грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Провадження у справі в частині 1580018,61 грн. заборгованості закрити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 03.10.2018 р.

Суддя ОСОБА_3